Справа № 200/14085/18-а
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2019-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2019 р. Справа№200/14085/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Шинкарьової І.В.,

при секретарі судового засідання - Заїченко Я.В.,

ОСОБА_1 участю сторін:

позивача, представника позивача не зявився,

представника відповідача не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

11 грудня 2018 року ОСОБА_2 (далі позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі відповідач, управління), у якому просить суд визнати протиправними дії ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо припинення виплати пенсії у період з вересня 2018 року; зобовязати Маріупольське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області виплатити усі недоплачені пенсійні виплати призначеної пенсії за віком з вересня 2018 року по теперішній час включно.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що він є пенсіонером за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та перебуває з 2014 року на обліку в ОСОБА_3 обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області. У 2014 році за сімейними обставинами переїхав до м. Маріуполя Донецької області. Позивач зазначає, що з 26 листопада 2014 року зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. В зв'язку з чим, вважає, що не є переміщеною особою, оскільки має постійну реєстрацію у м. Маріуполі, що підтверджується відміткою в паспорті про постійну прописку. З вересня 2018 року позивачу припинені пенсійні виплати. Вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують його конституційні права, тому звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року позовна залишена без руху, для усунення недоліків позовної заяви (арк. справи 19).

29 грудня 2018 року позивачем через відділ діловодства та архівної роботи суду подана заява на усунення недоліків в адміністративному позові.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03 січня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (арк. справи 1-2).

Ухвалою суду від 04 лютого 2019 року розгляд справи замінений розглядом справи по суті підготовчим судовим засіданням на 19 лютого 2019 року на 12-15 год. (арк. справи 35).

11 лютого 2019 року відповідачем до суду наданий відзив на адміністративний позов, в якому відповідач заперечив проти задоволення заявлених вимог позивача, оскільки позивач є внутрішньо переміщеною особою. Свою позицію відповідач вмотивовував тим, що чинними нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України врегульовано порядок виплати пенсій особам, переміщеним з тимчасово окупованих територій. Враховуючи зазначені акти, виплата пенсії позивачеві з 01 вересня 2018 року була призупинена за відсутності реєстрації в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб. Відповідач вважає, що оскільки позивач прописався на території, підконтрольній Україні після початку антитерористичної операції (після квітня 2014 року), він вважається внутрішньо переміщеною особою. В зв'язку з чим, позивачу потрібно звернутись для отримання довідки про відмову у реєстрації тимчасово переміщеної особи, згідно до пункту 8 Порядку № 509 КМУ. На підставі зазначеного, просив у задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 19 лютого 2019 року закрито підготовче провадження та призначено до судового засідання на 07 березня 2019 року (арк. справи 35).

Сторони у судове засідання не зявились по невідомим суду причинам, про день слухання справи своєчасно повідомлені.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 є громадянином України та зареєстрований за адресою: адреса реєстрації: АДРЕСА_1, що підтверджується паспортом громадянина України серії ВН 069116 (арк. справи 12-13).

ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 02 жовтня 2018 року за вихідним № 933/908/Т-01-01-08, позивачу повідомлено що з 01 вересня 2018 року виплата пенсії позивачу призупинена після встановлення факту безпідставної виплати пенсії за відсутності реєстрації в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб. Для поновлення виплати пенсії, позивачу необхідно надати документ, про відмову у видачі довідки про реєстрацію ВПО, згідно пункту 8 Порядку КМУ № 509 (арк. справи 16-17.)

З предявленої довідки про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії ОСОБА_4 вбачається, що позивач знаходиться на обліку управління та остання пенсійна виплата позивачеві здійснена у лютому 2016 року у розмірі 4979,58 гр. ОСОБА_1 період з березня 2016 року по листопад 2018 року позивачу нарахований розмір пенсії щомісячно, втім, за вказаний період фактично не виплачений (арк. справи 19).

Спірним питанням у справі є обґрунтованість невиплати пенсії відповідачем позивачеві з вересня 2016 року зв'язку з відсутністю довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи, не зважаючи на те, що позивач зареєстрований на території підконтрольній українській владі.

Суд зауважує, що доказів в обґрунтування законності підстав для припинення виплати пенсії позивачеві з зазначеної дати, рішення про припинення (призупинення) виплати пенсії Пенсійним фондом не надано.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до статті 47 Закону № 1058, пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Підстави припинення виплати пенсії передбачені статтею 49 Закону № 1058.

Згідно з частиною 1 статті 49 Закону №1058 виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Тобто, частиною 1 статті 49 Закону № 1058, визначено перелік підстав, за наявності яких, виплату пенсії може бути припинено.

В матеріалах справи відсутні докази прийняття рішення територіальним органом Пенсійного фонду про припинення виплати пенсії позивачу, як то передбачено статтею 49 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до абзацу 2 пункту 9 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 207 (далі - Правила), відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України.

Реєстрація місця проживання/перебування або зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється в день подання особою або її представником документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена одночасно із зняттям з попереднього місця проживання (абзац 2 пункт 4 Правил).

З наданої позивачем копії паспорта серії ЕН № 069116, виданого Краснолуцьким МВ УМВС України в Луганській області від 14 грудня 2001 року, судом встановлено, що позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 26 листопада 2014 року зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (арк. справи 28).

Суд не приймає доводи відповідача щодо посилання на приписи постанови Кабінету Міністрів України № 365 від 08 червня 2016 року, № 136 від 18 лютого 2016 року, № 509 від 01 жовтня 2014 року, № 637 від 05 листопада 2014 року, а також Закон України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, яким встановлюються гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб, зважаючи на наступне.

Згідно з частиною 2 статті 2 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Позивач дійсно формально підпадає під ознаки, наведенні у статті 1 Закону України Про забезпечення внутрішньо переміщених осіб, яка визначає поняття внутрішньо переміщеної особи. Втім, отримання цього статусу не є обов'язком, а є правом особи, яка вважає себе переміщеною особою і бажає скористатися відповідними гарантіями.

Як встановлено судом, позивач змінив місце свого постійного проживання та реєстрації, яке знаходиться на підконтрольній Україні території, з 26 листопада 2014 року проживає на підконтрольній території України і не виявив бажання отримувати статус внутрішньо переміщеної особи, а тому його право на отримання пенсії не може ставитись у залежність від наявності у позивача довідки внутрішньо переміщеної особи.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2018 року у справі № 234/11095/17, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

Суд також зазначає, що у цій справі сам факт існування у позивача права на отримання пенсії не оспорюється сторонами. Суть права позивача є достатньо чіткою і передбачено діючим законодавством. Суд враховує, що в силу положень статті 1 Протоколу №1 до Конвенції, з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини вимоги щодо пенсії безперечно підпадають під дію цієї статті і вважаються майном, а майно, яке має особа-це конвенційне поняття права власності, та як абсолютне тлумачення, це те на що особа може розраховувати.

Перша і найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що буд-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Позбавлення власності можливо тільки на умовах передбачених законом і повинно переслідувати легітимну мету.

Верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції, а тому, при будь-якому втручанні державних органів у право на мирне володіння майном повинно бути забезпечено справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та обовязком захисту основоположних прав конкретної особи.

Як вбачається із матеріалів справи відповідачем не надано достатніх та переконливих доказів щодо існування законодавчих підстав для припинення виплати пенсії позивачу, тому суд вважає таке втручання не виправданим з урахуванням вимог статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

З представленої довідки відповідача від 29 січня 2019 року за вихідним № 2390/34-1/12 вбачається, що ОСОБА_2 знаходиться на обліку в управлінні та отримав пенсію за період з січня 2018 року по серпень 2018 року включно у щомісячному розмірі 4742,39 грн. (арк. справи 38).

Відомостей щодо нарахування та виплату пенсії за період з 01 вересня 2018 року по теперішній час відповідачем суду не надані.

Тобто, судом встановлено, що позивачу не нараховується і не виплачується пенсія з 01 вересня 2018 року.

Відповідно до пункту 10 частини 2 статті 245 КАС України, інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Аналізуючи всі докази у їх сукупності та обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та заперечення відповідача, суд вважає за можливе з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача вийти за межі заявлених позовних вимоги, а саме: зобовязати відповідача здійснити нарахування по пенсії з вересня 2018 року.

З урахуванням встановленого суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Вважає за необхідне визнати неправомірними дії відповідача щодо невиплати пенсії позивачу з вересня 2018 року, зобовязати відповідача здійснити нарахування по пенсійним виплатам позивачу починаючі з вересня 2018 року, поновити пенсійні виплати починаючі з вересня 2018 року та виплатити призначену пенсію позивачу, починаючі з вересня 2018 року. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивачем при звернення до суду із позовною заявою сплачений судовий збір у розмірі 704,80 грн., що підтверджується квитанцією № 13 від 06 грудня 2018 року (арк. справи 5).

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судовий збір у розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі вищевикладеного та керуючись статями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-263, 293-295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дії ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо припинення виплати пенсії у період з вересня 2018 року; зобовязання ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області виплатити усі недоплачені пенсійні виплати призначеної пенсії за віком з вересня 2018 року по теперішній час включно, задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними дії ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_2 з вересня 2018 року.

Зобовязати Маріупольське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 87548, Донецька обл., місто Маріуполь, вулиця ЗЕЛІНСЬКОГО, будинок 27 А, ) здійснити нарахування та поновити виплату пенсії ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1) з вересня 2017 року, та виплатити пенсію за період, починаючі з вересня 2018 року.

Стягнути на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 87548, Донецька обл., місто Маріуполь, вулиця ЗЕЛІНСЬКОГО, будинок 27 А, ) судовий збір у розмірі 704, 80 грн. (сімсот чотири гривні) 80 копійок.

Рішення ухвалено у нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 07 березня 2019 року.

Повний текст рішення складений та підписаний 14 березня 2019 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Шинкарьова І.В.