Справа № 807/647/18
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/142/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання - Луців І.І.,

а також сторін (їх представників):

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Хустського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської обл. на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30.10.2018р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Хустського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської обл. про визнання відмови протиправною і зобов'язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах (суддя суду І інстанції: Калинич Я.М., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 14 год. 18 хв. 30.10.2018р., м.Ужгород, дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 09.11.2018р.),-

В С Т А Н О В И В:

04.07.2018р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною відмову відповідача Хустського об'єднаного управління /ОУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України Закарпатської обл. у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах; зобов'язати пенсійний орган призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах у відповідності до ст.114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 27.12.2017р. на підставі трудової книжки серії НОМЕР_2, за якою позивач працював на шахті «Зоря» ВО «Торезантрацит» в м.Сніжне Донецької обл. з 14.09.1987р. по 10.05.1996р. гірником очисного забою підземної дільниці з видобутку вугілля; стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. (а.с.5-8).

Розгляд справи незначної складності проведений в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 30.10.2018р. заявлений позов задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення Комісії по розгляду питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій Хустського ОУ ПФ України в Закарпатській обл., оформлене протоколом від 27.03.2018р., про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно поданої заяви від 27.12.2017р.; зобов'язано пенсійний орган призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах у відповідності до ст.114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 27.12.2017р. на підставі трудової книжки серії НОМЕР_2, за якою останній працював в шахті «Зоря» ВО «Торезантрацит» в м.Сніжне Донецької обл. з 14.09.1987р. по 10.05.1996р. гірником очисного забою підземної дільниці з видобутку вугілля; стягнуто з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судові витрати по справі у розмірі 704 грн. 80 коп. (а.с.56-62).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач Хустське ОУ ПФ Закарпатської обл., який покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до невірного вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.67-71).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що за результатами розгляду заяви позивача і наданих документів з'ясовано його загальний страховий стаж (16 років 03 місяці 03 дні) та пільговий стаж (01 рік 01 місяць 16 днів). При цьому, у трудовій книжці позивача є наявними записи про періоди роботи на шахті «Зоря», однак в такій не вказано про підземні роботи з повним робочим днем у важких і шкідливих умовах праці. За таких умов пільговий стаж роботи можливо підтвердити лише уточнюючою довідкою про пільговий характер роботи та відомостями про атестацію робочого місця після 22.08.1992р.

Заявником подані уточнюючі довідки, які видані підприємством, що знаходиться на окупованій території в Донецькій обл., через що їх не можливо перевірити. Водночас, відповідно до постанови КМ України № 595 від 07.11.2014р. документи, видані на непідконтрольній Україні території, починаючи з 01.12.2014р., вважаються недійсними.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

У зв'язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, 27.12.2017р. позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся до відповідача Хустського ОУ ПФ України Закарпатської обл. із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із зменшенням пенсійного віку.

Рішенням Комісії по розгляду питань, пов'язаних з призначенням/перерахунком/ та виплатою пенсій Хустського ОУ ПФ Закарпатської обл. від 27.03.2018р. позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком згідно поданої заяви від 27.12.2017р. (а.с.16 і на звороті).

Вказане рішення обґрунтоване відсутністю необхідного пільгового стажу роботи на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників. При цьому, пенсійним органом період роботи з 12.11.1988р. по 10.05.1996р. не зараховано до пільгового стажу роботи, оскільки записи його трудової книжки не підтверджують зайнятість під землею з повним робочим днем, а видана уточнююча довідка є недійсною, оскільки така видана підприємством, яке знаходиться на окупованій території в Донецькій обл.

Серед документів, які позивач подав на підтвердження наявного у нього пільгового стажу, є трудова книжка серії НОМЕР_2, відповідно до записів якої позивач працював на шахті «Зоря» Торезького виробничого об'єднання по видобуванню антрациту «»Торезантрацит») і виконував наступні роботи на таких посадах:

з 14.09.1987р. по 27.10.1987р. - учень гірника підземної ділянки по видобутку вугілля;

з 28.10.1987р. по 12.06.1988р. - гірник підземної ділянки по видобутку вугілля;

з 13.06.1988р. по 11.11.1988р. - навчання на курсах гірників очисного забою;

з 12.11.1988р. по 10.05.1996р. - гірник очисного забою 5 розряду (а.с.17-18).

Вказані професія та роботи передбачені Списком № 1 виробництв, цехів, професій і посад на підземних роботах, на роботах із шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах, затв. постановою РМ СРСР № 1173 від 22.08.1956р., та Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затв. постановою КМ України № 162 від 11.03.1994р.

Із змісту довідок Відособленого підрозділу «Шахта «Зоря» Державного підприємства «Торезантрацит» № 01-18-27/652 від 19.03.2018р., № 01-18-27/649 від 19.03.2018р., № 18-08/664 від 20.03.2018р. слідує, що позивач дійсно працював на шахті «Зоря» ВО «Торезантрацит» в м.Сніжне Донецької обл. повний робочий день на вищевказаних посадах; наказом шахти «Зоря» № 9 від 26.01.1995р. за результатами проведеної атестації посаду гірника очисного забою підземного віднесено до посад і професій на підземних роботах, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення (а.с.9-13).

Задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до вимог чинного законодавства ОСОБА_1 має право на призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зі зниженням пенсійного віку, передбаченого п.1 ч.2 ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Окрім цього, у трудовій книжці позивача, яка відповідно до вимог ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є основним документом, що підтверджує стаж роботи особи, наявна інформація щодо безпосередньої постійної зайнятості позивача у роботі зі шкідливими умовами праці, що є обов'язковою умовою при призначенні пенсії на пільгових умовах згідно ст.14 наведеного Закону.

Представлені позивачем архівні довідки підприємства, що на даний час знаходиться на окупованій території Донецької обл., лише опосередковано доводять наявність необхідного трудового стажу, та мають надаватися виключно у разі відсутності записів у трудовій книжці. При цьому вказані довідки в силу ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» не є документами, виданими державними органами та органами місцевого самоврядування Донецької обл.

За таких умов у пенсійного органу були наявними правові підстави для призначення пенсії позивача згідно поданих довідок і трудової книжки.

Між тим, такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають дійсним обставинам справи та не узгоджуються з вимогами чинного законодавства, з огляду на таке.

Чинним пенсійним законодавством передбачені пенсії за віком на загальних підставах та пенсії за віком на пільгових умовах, які мають окреме правове регулювання.

Умовами призначення пенсії за віком є досягнення особою пенсійного віку та наявність необхідного страхового стажу. Зокрема, відповідно до ч.1 ст.26 Закону України № 1058-IV від 09.07.2003р. «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п'ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи (ч.2 п.1 ст.114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ч.1 ст.14 Закону України № 1788-XII від 05.11.1991р. «Про пенсійне забезпечення»).

Із змісту позовної заяви та протоколу засідання Комісії по розгляду питань, пов'язаних з призначенням/перерахунком/ та виплатою пенсій Хустського ОУ ПФ Закарпатської обл. від 27.03.2018р. слідує, що позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

За результатами розгляду поданих документів пенсійним органом встановлено, що загальний страховий стаж позивача складає 16 років 03 місяці 03 дні, а пільговий стаж - 01 рік 01 місяць 16 днів.

Констатуючи відсутність необхідного пільгового стажу, відповідачем відмовлено у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Таким чином, пенсійним органом фактично відмовлено у призначенні пенсії за віком на загальних підставах, хоча позивач звертався із заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Підтвердженням наведеного слугує й те, що можливість зменшення пенсійного віку за відсутності стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, але за наявності не менше половини стажу на зазначених роботах та відповідного страхового стажу для цієї категорії пенсій, передбачено чинним законодавством лише для пенсій за віком на пільгових умовах.

Такий порядок зменшення пенсійного віку для призначення пенсій за віком на загальних підставах законодавцем не передбачений.

В частині врахування представлених позивачем документів колегія суддів виходить з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України № 1207-VII від 15.04.2014р. «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупованою територією визначено сухопутну територію Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій;

Згідно з ч.ч.1 і 2 ст.4 цього Закону на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Частиною 1 ст.17 вказаного Закону передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені Законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Згідно із ст.18 наведеного Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та прав на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Згідно із ч.ч.1-3 ст.9 цього Закону державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом з цим, у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (ООН) у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). «Зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

При цьому, на думку колегії суддів, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Так, статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється КМ України.

Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР № 162 від 20.07.1974р., усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Відповідно до п.3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затв. наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005р., при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Відповідно до п.10 вказаного Порядку для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМ України № 637 від 12.08.1993р.

У справі, яка розглядається, є спірним те, що позивач працював на роботах зі шкідливими умовами праці за Списком № 1 у період з 12.11.1988р. по 10.05.1996р.

Враховуючи викладене колегія судів вважає можливим застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки неприйняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення як громадянину, який працював на роботах зі шкідливими умовами праці.

При вирішенні наведеного спору колегія суддів враховує правову позицію, висловлену Верховним Судом по аналогічній категорії справ, зокрема, в постанові Касаційного адміністративного суду від 02.10.2018р. у справі № 569/14531/16-а, яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов'язковою під час вирішення наведеного спору.

Таким чином, відмова пенсійного органу, яка викладена у рішенні Комісії по розгляду питань, пов'язаних з призначенням/перерахунком/ та виплатою пенсій Хустського ОУ ПФ Закарпатської обл. від 27.03.2018р., не відповідає вимогам закону, а відтак є протиправною.

Відповідно до вимог п.5 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Порядок подання та перелік документів, визначених Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», передбачений постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005р. «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Тобто, незалежно від наявності права особи на перерахунок пенсії, законодавством передбачена обов'язкова процедура прийняття рішення пенсійним органом.

Обираючи правильний спосіб захисту порушених прав позивача колегія суддів виходить з того, що у разі визнання судом неправомірними дій чи бездіяльності відповідача суд може зобов'язати його вчинити чи утриматися від вчинення певних дій у спосіб, визначений чинним законодавством, яким може бути захищено/відновлено порушене право.

Резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов'язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє.

Суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Разом з тим, при повторному розгляду заяви позивача також в обов'язковому порядку повинні бути враховані відповідачем висновки цього судового рішення. Такі твердження відповідають вимогам ч.4 ст.245 КАС України.

Під час розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідачем не враховані представлені ним документи щодо роботи на шахті «Зоря» у період з 12.11.1988р. по 10.05.1996р., а відтак не визначено дійсний пільговий стаж позивача, а також прийнято рішення про відмову в призначенні іншого виду пенсії - пенсії за віком на загальних підставах.

Вказані дії належать до повноважень пенсійного органу і суд позбавлений можливості за таких умов вирішувати питання про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

У зв'язку з викладеним, колегія суддів вважає за необхідне зобов'язати Хустське ОУ ПФ України Закарпатської обл. повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.12.2017р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (із доданої до неї підтверджуючими документами) та прийняти за результатами її розгляду в установленому порядку рішення, з обов'язковим врахуванням висновків апеляційного суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про часткову обґрунтованість та підставність заявленого позову, через що останній підлягає до часткового задоволення.

При цьому у порядку ч.ч.1, 3 ст.139 КАС України підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Хустського ОУ ПФ України Закарпатської обл. судові витрати в розмірі 704 грн. 80 коп. сплаченого судового збору за подання до адміністративного суду позову.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права (незастосування закону, який підлягав застосуванню), що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ст.310, ч.2 ст.313, п.2 ч.1 ст.315, п.п.1, 4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Хустського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської обл. задовольнити частково.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30.10.2018р. скасувати та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії по розгляду питань, пов'язаних з призначенням/перерахунком/ та виплатою пенсій Хустського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської обл. від 27.03.2018р. щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 згідно поданої ним заяви від 27.12.2017р.

Зобов'язати Хустське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської обл. повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.12.2017р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (із доданої до неї підтверджуючими документами) та прийняти за результатами її розгляду в установленому порядку рішення, з обов'язковим врахуванням висновків апеляційного суду, наведених в мотивувальній частині цього судового рішення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Хустського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської обл. (юридична адреса: 90400, Закарпатська обл., м.Хуст, вул.Ів.Франка, 149; ) судові витрати в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. сплаченого судового збору за подання до адміністративного суду позову.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відшкодуванню апелянту Хустському об'єднаному управлінню Пенсійного фонду України Закарпатської обл. не підлягають.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку лише у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. З. Улицький
С. М. Кузьмич
Дата складення повного судового рішення: 13.03.2019р.