Справа № 815/1320/18
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2019-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2019 р.м.ОдесаСправа № 815/1320/18
Головуючий в 1 інстанції: Марин П. П.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Державного закладу «Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В.П.Чкалова» Міністерства охорони здоров'я на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 червня 2018 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області до Державного закладу «Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В.П. Чкалова» Міністерства охорони здоров'я України про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю), -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

27 березня 2018 року Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області звернулось до суду з адміністративним позовом до Державного закладу «Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В.П. Чкалова» Міністерства охорони здоров'я України про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) до Державного закладу «Спеціалізований (Спеціальний) клінічний санаторій імені В.П. Чкалова» Міністерства охорони здоров'я України до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної, техногенної безпеки та у сфері цивільного захисту, які впливають на ризик виникнення надзвичайної ситуації, аварії чи пожежі, що можуть спричинити загрозу життю та здоров'ю людей наведених в Акті перевірки №211 від 21.12.2017 за номерами: 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9,10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 23, 24, 25, 27, 28, 29, 32, 33, 34, 35, 42.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказував, що відповідач за своєю діяльністю належить до об'єктів з високим ступенем ризику, згідно критеріїв, наведених у постанові КМ України від 29.02.2012 року №306 зі змінами, внесеними постановою КМУ №361 від 04.06.2015 року. У період з 15.12.2017 року по 21.12.2017 року, відповідно до вимог Кодексу цивільного захисту України, Розпорядження КМ України від 20.09.2017 року №643-р «Деякі питання державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки», наказу ГУ ДСНС України в Одеській області №387 від 28.09.2017 року «Про здійснення позапланової перевірки» на підставі Посвідчення на проведення перевірки від 01.12.2017 №216 заступником начальника Приморського РВ ГУ ДСНС України в Одеській області капітаном служби цивільного захисту ОСОБА_4, головним інспектором Приморського РВ ГУ ДСНС України в Одеській області майором служби цивільного захисту ОСОБА_5, у присутності уповноваженої особи відповідача інженера оперативно-рятувальної служби цивільного захисту ОСОБА_6, здійснено позапланову перевірку на додержання (виконання) вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту Державного закладу «Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В.П. Чкалова» Міністерства охорони здоров'я України (далі - ДЗ «Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій ім. В.П. Чкалова» МОЗ України), розташованого за адресою: 65084, Одеська обл., м. Одеса, Французький бульвар,85, під час якої перевірено будівлі, споруди, приміщення, територію з метою перевірки додержання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки та за результатами якої складено Акт №211 від 21.12.2017 року (далі Акт №211). Під час перевірки встановленні порушення приписів Кодексу цивільного захисту України №5403-VI (далі - КЦЗ України), Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МВС України №1417 від 30.12.2014 року, зареєстрованих у МЮ України 05.03.2015 за №252/26697 (далі - ППБУ) та інших чинних нормативно-правових актів, стандартів, норм і правил у сфері пожежної, техногенної безпеки. Представник позивача зазначив, що будь-яких скарг під час проведення позапланового заходу чи заперечень на акт №211 від 21.12.2017року до відповідача не надходило. Подальша робота ДЗ «Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій ім. В.П. Чкалова» МОЗ України з виявленими порушеннями створює реальну та невідворотну загрозу життю та здоров'ю людей, а не усунення виявлених перевіркою порушень прямою дією впливає на ризик виникнення надзвичайної ситуації, аварії чи пожежі, що спричинить загрозу життю та здоров'ю людей.

Представник відповідача заперечував проти позову, вважав, що перевірка з боку позивача проводилась починаючи з 18.12.2017 року, а обставини перевіряються судом лише у 2018 році. За п'ять місяців після складання Акту №211 порушення та недоліки, що були встановлені вже були усунені відповідачем з урахуванням наданих обсягів фінансування. Проте, після вищевказаної позапланової перевірки позивач не здійснив будь-яких заходів щодо перевірки усунення порушень, а тому належних доказів про те, що імовірно на теперішній час можливо існує загроза виникнення пожежі або надзвичайної ситуації позивач суду не надав. Після складання вищевказаного Акту, відповідач сумлінно виконав свої обов'язки щодо усунення недоліків та порушень, та склав відповідні Акти про усунення порушень, вказаних у п.2, п.3, п.4, п.5 , п.6 , п.7, п. 9, п.10, п.11, п.13, п.14 ,п.15, п.16, п.17, п.19, п.21, п.23, п.24, п.25, п.2б, п.27, п.28, п.29, п.30, п.31, п.32, п.33, п.34, п.35, п.36, п.37, п.38 , п.39, п.40 вказаних в Акті №211. Крім іншого, представник відповідача зазначає, що у разі винесення судом рішення про вживання заходів реагування у вигляді повного (або часткового) зупинення діяльності санаторію, приблизно 370 дітей та батьків не отримають медичні послуги, а працівники відповідача залишаться без робочих міст.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 червня 2018 року адміністративний позов Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області до Державного закладу «Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В.П. Чкалова» Міністерства охорони здоров'я України про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) - задоволено. Застосовано заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) до Державного закладу «Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В.П. Чкалова» Міністерства охорони здоров'я України до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної, техногенної безпеки та у сфері цивільного захисту, які впливають на ризик виникнення надзвичайної ситуації, аварії чи пожежі, що можуть спричинити загрозу життю та здоров'ю людей наведених в Акті перевірки №211 від 21.12.2017 за номерами: 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 23, 24, 25, 27, 28, 29, 32, 33, 34, 35, 42.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, Державний заклад «Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В.П.Чкалова» Міністерства охорони здоров'я подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення та прийняття нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Апелянт вважає, що судом першої інстанції при вирішенні справи було порушено норми матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Згідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА :

З 15.12.2017 року по 21.12.2017 року, відповідно до наказу ГУ ДСНС України в Одеській області №387 від 28.09.2017 року «Про здійснення позапланової перевірки», на підставі Посвідчення на проведення перевірки від 01.12.2017 року №216 (а.с.28) заступником начальника Приморського РВ ГУ ДСНС України в Одеській області капітаном служби цивільного захисту ОСОБА_4, головним інспектором Приморського РВ ГУ ДСНС України в Одеській області майором служби цивільного захисту ОСОБА_5, за участю уповноваженої особи відповідача інженера оперативно-рятувальної служби цивільного захисту ОСОБА_6 здійснено позапланову перевірку ДЗ «Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій ім. В.П. Чкалова» МОЗ України на додержання (виконання) вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту під час якої перевірялись будівлі, споруди, приміщення та територія об'єкту.

Під час проведення перевірки було виявлено порушення ДЗ «Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій ім. В.П. Чкалова» МОЗ України вимог Кодексу цивільного захисту України(далі - КЗЦУ), Правил Пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МВС України №1417 від 30.12.2014 року (Правил №1417), та інших чинних нормативно-правових актів, стандартів, норм і правил у сфері пожежної, техногенної безпеки.

За результатами перевірки було складено Акт №211 від 21.12.2018 року (а.с.4-12), в якому відображенні 42порушення ДЗ «Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій ім. В.П. Чкалова» МОЗ України, серед яких порушення за номерами 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 23, 24, 25, 27, 28, 29, 32, 33, 34, 35, 42, на думку позивача, є такими, що впливають на ризик виникнення надзвичайної ситуації, аварії чи пожежі, що можуть спричинити загрозу життю та здоров'ю людей, а також неможливістю її ефективної ліквідації та рятуванню людей. Серед зазначених порушень вказані:

- житлові корпуси, столова, господарчі корпуси, складські та адміністративні приміщення не обладнані системою автоматичної пожежної сигналізації з виведенням сигналу на пульт цілодобового централізованого спостереження пожежної охорони, змонтованої ліцензованою організацією;

- електрощитова не оснащено автономною системою пожежогасіння;

- не представлені сертифікати відповідності на апаратуру й обладнання, що входять до складу наявної АСПЗ в приміщенні адмін. будівлі;

- не здійснюється експлуатування і технічне обслуговування СПЗ наявне в будівлі адмін. корпусу та прачечної відповідно до вимог ДБН В.2.5-56:2014 додаток «Ж» «Інженерне обладнання будинків і споруд. Системи протипожежного захисту»;

дерев'яні та металеві конструкції будівель та споруд обробити вогнезахисним розчином з веденням нормованого ступеню вогнестійкості;

- приміщення житлового та медичного корпусів не обладнані звуковою системою оповіщення людей про пожежу. Не ознайомлено з порядком оповіщення усіх працюючих;

- не демонтовано горюче облицювання стін коридору на шляху евакуації в медичному корпусі біля бібліотеки з приміщення спортзалу та на 1-му поверсі при вході в житловому корпусі;

- на 2-ій евакуаційній сходовій клітині житлового корпусу встановлено на шляхах евакуації майно, речі, меблі;

- не обладнано двері виходів до сходової клітки в будівлі житлового корпусу пристроями для самозачинення та ущільненнями в притулах;

- встановлені глухі грати на всіх вікнах лікувального та житлового корпусу на 1-му та підвальному поверхах або виконати розпашними чи знімальними;

- приміщення електрощитової не обладнано протипожежними дверима;

- допускається складування горючих матеріалів в приміщенні електрощитової в житловому корпусі та біля електрощита в підсобному приміщенні чергових на 1-му поверсі житлового корпусу;

- на території в корпусах в дозах та в підвальному приміщенні в підсобних приміщеннях персоналу з'єднання жил. проводів і кабелів виконано за допомогою скрутки;

відкриті електророзподільні коробки (ДОЗИ) в столовій, гаражі, господарчому корпусі, складських приміщеннях, в підвальному приміщенні житлового корпусу;

- в гаражі, овочесховищі та підсобних приміщеннях персоналу житлового корпусу підвішені електросвітильники безпосередньо на струмопровідних дротах;

- на 1-му поверсі в фоє житлового корпусу, гаражі, господарчому корпусі допускається експлуатація тимчасових електромереж прокладених по горючій основі;

- в підсобних приміщеннях персоналу житлового корпусу, в складі чистої білизни відкриті електросвітильники не обладнані захисними скляними ковпаками;

- електричні розетки встановлені на поверхню горючих основ в фоє 1-го поверху житлового корпусу, приміщеннях гаражу, столової;

- допускається улаштування та експлуатація тимчасових електромереж в підсобних приміщеннях персоналу житлового корпусу, в фоє і 1-го поверху житлового корпусу в підсобному приміщенні чергових на 1-му поверсі житлового корпусу та господарчих будівлях;

допускається використання побутових електронагрівальних приладів чайників, електроплит тощо в підсобних приміщеннях;

- пожежні шафи не укомплектовані пожежним рукавом однакового діаметру та стволом, кнопкою дистанційного запуску пожежних насосів за наявності таких насосів, а також важелем для полегшення відкривання вентиля в житловому корпусі на евакуаційній сходовій клітині;

- не відремонтовано ПГ біля медичного корпусу ПГ 5 (тонкий шток) та ПГ біля столової;

пожежні гідранти і водойми не мають під'їзду із твердим покриттям;

- кухонне обладнання санаторію не обладнано автоматичною установкою пожежогасіння, протипожежного;

- пожежний щит в житловому корпусі не укомплектовано пожежно-технічним інвентарем згідно норм належності;

- приміщення та територію не забезпечено в повному обсязі відповідними знаками безпеки згідно з ДСТУ ІSО 6309:2007 «Протипожежний захист. Знаки безпеки. Форма та колір», ГОСТ 12.4.026-76 «ССБТ. Цвета сигнальные и знаки безопасности»;

- не обладнано евакуаційні виходи житлового корпусу світловими покажчиками з написом «Вихід» білого кольору на зеленому фоні, підключеними до джерела живлення евакуаційного (аварійного) освітлення, або і такими, що переключаються на нього автоматично у разі зникнення живлення на їх основних джерелах живлення;

- не зачинено евакуаційні вихіди з підвалу та двері на 2-ий евакуаційний вихід в житловому корпусі;

- килими, килимові доріжки й інше покриття підлоги у приміщеннях житлового корпусу в коридорах не закріплені до підлоги і не надано сертифікатів щодо токсичності продуктів горіння, мати помірну димоутворювальну здатність згідно з ГОСТ 12.1.044-89 «ССБТ. Пожаровзрывоопасностъ веществ и материалов. Номенклатура показателей и методы их определения» та відповідати групам поширення полум'я РП1, РП2 згідно з ДСТУ Б В.2.7-70-98 «Будівельні матеріали. Метод і випробування на розповсюдження полум'я»;

- черговий персонал житлового корпусу а також мешканці не забезпечені пристроями фільтрувальними для саморятування під час пожежі для організації евакуації людей у разі виникнення пожежі відповідно до вимог ДБН В.2.2-20:2008 «Будинки і споруди. Готелі»;

при в'їзді на територію відсутня схема території, в якій слід вказувати розміщення будівель, водойм, гідрантів під'їздів пожежних автомобілів до них.

Примірник вказаного акту отримано головним лікарем ДЗ «Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій ім. В.П. Чкалова» МОЗ України ОСОБА_3 21.12.2018 року(а.с.27 з/б).

Судом встановлено, що відносно винної посадової особи головного лікаря ДЗ «Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій ім. В.П. Чкалова» МОЗ України ОСОБА_3 за виявлені порушення було складено протокол ОД №004087 від 22.12.2017 року про адміністративне правопорушення відповідно до ст.188-8 КУпАП (а.с. 22). Постановою ОД №004087 від 22.12.2017 року про накладення адміністративного стягнення ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 85 грн. 00 коп. (а.с.21 з/б).

Відносно винної посадової особи інженера оперативно-рятувальної служби цивільного захисту ДЗ «Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій ім. В.П. Чкалова» МОЗ України ОСОБА_6 за виявлені порушення було також складено протокол ОД №004096 від 22.12.2017 року про адміністративне правопорушення відповідно до ст.175 КУпАП (а.с.20). Постановою ОД №004096 від 22.12.2017 року про накладення адміністративного стягнення ОСОБА_6 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 51 грн. 00 коп. (а.с.19 з/б).

У зв'язку з виявленими порушеннями, визначеними в акті перевірки №34, які є такими, що впливають на ризик виникнення надзвичайної ситуації, аварії чи пожежі та можуть спричинити загрозу життю та здоров'ю людей, а також неможливістю її ефективної ліквідації та рятуванню людей, подальша робота ДЗ «Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій ім. В.П. Чкалова» МОЗ України створює реальну та невідворотну загрозу життю та здоров'ю людей, що зумовило звернення позивача до суду з даним позовом.

07.05.2018 року представником відповідача до суду першої інстанції було надано відзив на позов з додатками (а.с.42-147) згідно якого відповідач стверджує, що більшість порушень встановлених перевіркою з 15.12.2017 року по 21.12.2017 року зазначених у Акті №211 від 21.12.2018 року усунуто, проте позивачем не здійснено будь-яків заходів щодо перевірки усунення порушень.

Враховуючи твердження відповідача про усунення більшості порушень, викладених в акті перевірки №211 від 21.12.2017 року, на підставі наказу ГУ ДСНС України в Одеській області №207 від 14.05.2018 року та посвідчення на перевірку №79 від 14.05.2018, Приморським РВ ГУ ДСНС України в Одеській області з 17.05.2018 року по 18.05.2018 року проведена позапланова перевірка ДЗ «Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій ім. В.П. Чкалова» МОЗ України щодо додержання суб'єктом господарювання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, за результатами якої складений акт перевірки №49 (а.с.194-198).

Під час цієї перевірки позивачем встановлено часткове усунення порушень, викладених в акті перевірки №49. Відповідачем усунуто 31 порушення із 42. Проте, порушення, викладені в пункті 1, 2, 6, 7, 9, 11, 23, 27, 32, 35, 39 акту №211 залишилися не усунутими, а саме:

- житлові корпуси, столова, господарчі корпуси, складські та адміністративні приміщення не обладнані системою автоматичної пожежної сигналізації з виведенням сигналу на пульт цілодобового централізованого спостереження пожежної охорони, змонтованої ліцензованою організацією;

- електрощитова не оснащено автономною системою пожежогасіння;

приміщення житлового та медичного корпусів не обладнані звуковою системою оповіщення людей про пожежу. Не ознайомлено з порядком оповіщення усіх працюючих;

- не демонтовано горюче облицювання стін коридору на шляху евакуації в медичному корпусі біля бібліотеки з приміщення спортзалу та на 1-му поверсі при вході в житловому корпусі;

- не обладнано двері виходів до сходової клітки в будівлі житлового корпусу пристроями для самозачинення та ущільненнями в притулах;

- приміщення електрощитової не обладнано протипожежними дверима;

пожежні шафи не укомплектовані кнопкою дистанційного запуску пожежних насосів в житловому корпусі на евакуаційній сходовій клітині;

- кухонне обладнання санаторію не обладнано автоматичною установкою пожежогасіння, протипожежного;

- не обладнано евакуаційні виходи житлового корпусу світловими покажчиками з написом «Вихід» білого кольору на зеленому фоні, підключеними до джерела живлення евакуаційного (аварійного) освітлення, або і такими, що переключаються на нього автоматично у разі зникнення живлення на їх основних джерелах живлення;

- черговий персонал житлового корпусу а також мешканці не забезпечені пристроями фільтрувальними для саморятування під час пожежі для організації евакуації людей у разі виникнення пожежі відповідно до вимог ДБН В.2.2-20:2008 «Будинки і споруди. Готелі»;

не проведено ідентифікацію об'єкта на визначення його потенційної небезпеки.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого Указом Президента України від 16 січня 2013 року № 20/2013, Державна служба України з надзвичайних ситуацій (далі - ДСНС) є центральним органом виконавчої влади та здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням та виконанням вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, за діяльністю аварійно-рятувальних служб.

ДСНС здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, а також міжрегіональні (повноваження яких поширюються на кілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи (у разі їх створення).

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 січня 2013 року № 33 «Про утворення територіальних органів Державної служби з надзвичайних ситуацій та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України», утворені як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з надзвичайних ситуацій, яким є позивач.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України від 18.01.2001 № 2245-III «Про об'єкти підвищеної небезпеки» державний нагляд та контроль у сфері діяльності, пов'язаної з об'єктами підвищеної небезпеки, здійснюють уповноважені законами органи влади, в тому числі центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи (у разі утворення), до відання яких відповідно до закону віднесені питання: державного нагляду (контролю) у сферах пожежної і техногенної безпеки.

Частиною 1 ст. 8 Закону № 2245-III регламентовано, що суб'єкт господарської діяльності зобов'язаний вживати заходів, направлених на запобігання аваріям, обмеження і ліквідацію їх наслідків та захист людей і довкілля від їх впливу.

У статті 1 Закону України від 05.04.2007 № 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі Закон № 877-V) зазначено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища. Заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону № 877-V державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Частиною 4 ст. 4 Закону № 877-V передбачено, що вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності встановлюється виключно законами.

При цьому, згідно з ч.5 ст.4 даного Закону, повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг допускається за постановою адміністративного суду, ухваленою за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю) щодо застосування заходів реагування.

В силу вимог ч.7 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п'яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, а у випадках, передбачених законом, також звертається у порядку та строки, встановлені законом, до адміністративного суду з позовом щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до суб'єкта господарювання заходів реагування, передбачених відповідним розпорядчим документом.

Відповідно до ст. 2 Кодексу цивільного захисту України запобігання виникненню надзвичайних ситуацій - комплекс правових, соціально-економічних, політичних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних та інших заходів, спрямованих на регулювання техногенної та природної безпеки, проведення оцінки рівнів ризику, завчасне реагування на загрозу виникнення надзвичайної ситуації на основі даних моніторингу, експертизи, досліджень та прогнозів щодо можливого перебігу подій з метою недопущення їх переростання у надзвичайну ситуацію або пом'якшення її можливих наслідків. Засоби протипожежного захисту - технічні засоби, призначені для запобігання, виявлення, локалізації та ліквідації пожеж, захисту людей, матеріальних цінностей та довкілля від впливу небезпечних факторів пожежі. Засоби цивільного захисту - протипожежна, аварійно-рятувальна та інша спеціальна техніка, обладнання, механізми, прилади, інструменти, вироби медичного призначення, лікарські засоби, засоби колективного та індивідуального захисту, які призначені та використовуються під час виконання завдань цивільного захисту.

Пожежна безпека - відсутність неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожеж та пов'язаної з ними можливості завдання шкоди живим істотам, матеріальним цінностям і довкіллю.

Статтею 55 Кодексу цивільного захисту України передбачені заходи щодо забезпечення пожежної безпеки, відповідно до частини першої якої забезпечення пожежної безпеки на території України, регулювання відносин у цій сфері органів державної влади, органів місцевого самоврядування та суб'єктів господарювання і громадян здійснюються відповідно до цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів.

Зокрема, діяльність із забезпечення пожежної безпеки є складовою виробничої та іншої діяльності посадових осіб і працівників підприємств, установ та організацій. Зазначена вимога відображається у трудових договорах (контрактах), статутах та положеннях (ч.2 ст. 55 Кодексу цивільного захисту України).

Положеннями ч. 2 ст. 51 та ч. 3 ст. 55 цього Кодексу передбачено, що забезпечення пожежної та техногенної безпеки суб'єкта господарювання покладено на власників та керівників таких суб'єктів господарювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Кодексу цивільного захисту України передбачає, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить, зокрема: здійснення державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства органами та суб'єктами господарювання, аварійно-рятувальними службами, зазначеними у статті 65 цього Кодексу; звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об'єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров'ю людей.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 68 Кодексу цивільного захисту України посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов'язані застосовувати санкції, визначені законом.

У разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров'ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

За правилами ч. 1 ст. 70 Кодексу цивільного захисту України, підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів може бути недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб'єктів господарювання.

Згідно з ч. 2 ст. 70 Кодексу цивільного захисту України повне або часткове зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

З аналізу вищевикладених норм чинного законодавства вбачається, що у разі встановлення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створюють загрозу життю та здоров'ю людей заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) застосовуються виключно за рішенням адміністративного суду.

При цьому, захід реагування у вигляді повного зупинення об'єкту підприємства до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки є крайнім заходом, обрання якого є доцільним лише у разі, якщо допущенні порушення реально створюють загрозу життю та/або здоров'ю людей.

ОБҐРУНТУВАННЯ ДОВОДІВ СТОРІН

Вирішуючи справу суд першої інстанції врахував, що згідно акту перевірки №49 значна кількість порушень була усунута відповідачем. Проте, характер порушень, встановлених перевіркою, проведеною у період з 17.05.2018 року по 18.05.2018 року є суттєвим, адже вони можуть призвести до виникнення пожежі як неконтрольованого процесу знищування або пошкодження вогнем майна, створювати небезпеку завдання шкоди життю та здоров'ю людей у процесі самої пожежі, а тому не усунення цих порушень є підставою для застосування до відповідача заходів реагування.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що поняття порушення, яке створює загрозу життю та/або здоров'ю людей є оціночним. Водночас, встановлені у цій справі порушення, безперечно, в тій чи іншій мірі створюють загрозу життю та/або здоров'ю людей, оскільки стосуються, зокрема, протипожежних норм.

Як встановлено судом апеляційної інстанції під час розгляду справи, з характеру порушень, встановлених актом перевірки та які не усунуті на час розгляду справи, останні є суттєвими, оскільки можуть призвести до виникнення пожежі як неконтрольованого процесу знищування або пошкодження вогнем майна, під час якого виникають чинники, небезпечні для людей та навколишнього природного середовища і як наслідок можуть створювати і небезпеку завдання шкоди життю та здоров'ю людей у процесі самої пожежі.

При цьому, вказані порушення не є формальними та стосуються суттєвих недоліків у протипожежній системі підприємства, що у свою чергу унеможливлює забезпечити безпеку працівників, в разі виникнення пожежі чи іншої надзвичайної ситуації.

Доводи відповідача про те, що ним частково усунуто виявлені позивачем у ході перевірки порушення, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки повного усунення всіх виявлених порушень Державним закладом «Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В.П. Чкалова» Міністерства охорони здоров'я України не здійснено, що свідчить про наявність небезпеки для життя і здоров'я людей.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що існування (не усунення відповідачем) хоча б одного з порушень, встановлених позивачем, які загрожують життю та здоров'ю людей, вже є самостійною достатньою правовою підставою для застосування до нього заходів реагування у вигляді повного зупинення експлуатації (роботи) будівель

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 26.06.2018 року у справі № 823/589/16.

Отже, зважаючи на те, що із виявлених позивачем порушень, відповідачем усунуто лише частина, колегія суддів вважає, що зупинення роботи Державного закладу «Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В.П. Чкалова» Міністерства охорони здоров'я України є пропорційною та повною мірою реагування з огляду на виявлені порушення.

Між тим, колегія суддів зазначає, що зупинення роботи товариства є тимчасовим заходом, який направлений на попередження настання негативних наслідків, викликаних наявністю на об'єкті порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров'ю людей.

Вчинення дій спрямованих на усунення виявлених порушень не означає факт їх безпосереднього усунення.

Відновлення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб'єктами господарювання після призупинення можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб'єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень.

Відтак, відповідач не позбавлений можливості у встановленому порядку звернутися з заявою про скасування заходів реагування після усунення всіх виявлених порушень у сферах техногенної та пожежної безпеки.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку щодо обґрунтованості та правомірності заявлених позовних вимог щодо застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді повного зупинення роботи Державного закладу «Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В.П. Чкалова» Міністерства охорони здоров'я України до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з частиною другою статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію суду доказав та обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Державного закладу «Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В.П.Чкалова» Міністерства охорони здоров'я залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 червня 2018 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Вербицька Н. В. Кравченко К.В.