Справа № 296/6013/18
Суддя: Сингаївський О. П.
Дата ухвалення: 2019-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 296/6013/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2019 року м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира в складі головуючого судді Сингаївського О.П., за участі секретаря Четвертухи О.О., розглянувши в відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Житомирі про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ВР № 147881 від 11 червня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Управління патрульної поліції в м. Житомирі, в якому просив скасувати постанову серії ВР № 147881 від 11 червня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтовання своїх вимог ОСОБА_1 зазначив, що 11.06.2018 року о 10 годині 05 хвилин, він керуючи транспортом ДАФ з н/п САRNEHL н.з АМ 5413 ВВ/АМ8706ХТ в м.Житомирі, по вул. Київське шосе 74 здійснював перевезення сипучого вантажу, який розсипався на проїзну частину, так як був не накритий, а також здійснював перевезення вантажу понад 24 т дорогами місцевого значення, чим порушив ПДР України п. 22.5, п. 12.5 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Посилаючись на те, що працівниками поліції не надано доказів того, що він керував автомобілем з масою вантажу понад 24 т, працівником поліції не було здійснено габаритно-ваговий контролю автомобілю у спеціально відведених та належно облаштованих для цього місцях та які взагалі не мають жодних повноважень проводити процедури з визначення відповідності дотримання параметрів під час перевезення вантажів, просив скасувати оскаржувану постанову.

Ухвалою суду від 13.07.2018 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявилася, подала клопотання в якому зазначила, що позовні вимоги позивача не визнає в повному обсязі та просила відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що постанова відповідає вимогам КУпАП, а поліцейський при її винесенні діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, а обставини зазначені в адміністративному позові не відповідають дійсності.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до змісту постанови серії ВР № 147881 від 11 червня 2018 року ОСОБА_1 11.06.2018 року о 10 годині 05 хвилин, керуючи транспортом ДАФ з н/п САRNEHL н.з АМ 5413 ВВ/АМ8706ХТ в м.Житомирі, по вул. Київське шосе 74 здійснював перевезення сипучого вантажу, який розсипався на проїзну частину, так як був не накритий, а також здійснював перевезення вантажу понад 24 т дорогами місцевого значення, чим порушив ПДР України п. 22.5, п. 12.5 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП України визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 122 ч.1 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Постанова серія ВР № 147881 від 11 червня 2018 року мотивована тим, що позивач порушив п. 12.5 ПДР та п. 22.5 ПДР.

Зі змісту викладених у позовній заяві, судом встановлено, що левицький В.С. заперечує та не погоджується з обставинами викладеними в постанові: заперечував перевезення ним вантажу понад 24 тонн дорогами місцевого значення, при цьому відповідачем не вказано, виходячи з яких даних здійснено розрахунок вантажу, будь-якого зважування автомобіля в установленому порядку та спосіб працівником поліції не проводилось.

Загальні вимоги до водіїв транспортних засобів визначені Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 "Про Правила дорожнього руху", а спеціальні правила, за якими здійснюється рух великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами - Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами (далі - Правила), які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 "Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами".

Відповідно до п. 1.10 ПДР габаритно-ваговий контроль - перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах

Відповідно до п. З «Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування» від 10.10.2013№ 1007/1207 (далі Порядок № 1007/1207) габаритно- ваговий контроль транспортних засобів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться посадовими особами Укртрансінспекції та працівниками відповідних підрозділів МВС.

Згідно п.п. 3,15 «Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні» від 27.06.2007 року № 879(далі - Порядок № 879) габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Відповідно до п.п. 16,18, 19 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль на стаціонарних пунктах включає документальний, попередній та/або точний контроль, на пересувних - документальний, точний контроль.

За результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.

Відповідно до п. 5 Порядку N9 1007/1207 працівники відповідних підрозділів МВС під час здійснення габаритно-вагового контролю: здійснюють зупинку транспортних засобів для проведення габаритно-вагового контролю; здійснюють перевірку у водія великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу наявності дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформленого т виданого в установленому законодавством порядку. У разі відсутності такого дозволу вживають заходів щодо проходження габаритно-вагового контролю таким транспортним засобом; у разі виявлення порушень правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, у тому числі за результатами здійснення їх габаритно-вагового контролю, вживають заходів реагування, передбачених КУпАП та іншими законодавчими актами. Габаритно-ваговий контролі здійснюється виключно у місці здійснення габаритно-вагового контролю, якими є відповідні стаціонарні та пересувні пункти.

За таких обставин докази того, що ОСОБА_1 керував автомобілем з масою вантажу понад 24 т дорогами місцевого значення відсутні, оскільки працівником поліції не було здійснено габаритно-ваговий контролю автомобілю у спеціально відведених та належно облаштованих для цього місцях.

При цьому, подані представником відповідача копії накладних від 11.07.2018 року підтверджують, що ОСОБА_1 перевозив пісок вагою 23 т.

Зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Неприпустимим є спрощений підхід до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

В іншому випадку застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин справи, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень.

Пленум Верховного суду України у пункті 24 постанови від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» розяснив, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, вчинення правопорушення, за яке особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності має бути підтверджено доказами.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для вирішення даної справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, саме відповідач зобов'язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення саме позивачем п.п.22.5, п.12.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст. 122 КУпАП.

Суд приходить до висновку, що відповідачем, всупереч вимогам ч.2 ст.77 КАС України, факт порушення позивачем ПДР України та правомірність винесення оскаржуваної постанови не доведено, доказів, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суду не надав.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП є не доведеним.

З огляду на викладене, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню як протиправна.

Керуючись ст.ст. ч. 2 ст. 77, 90, 242-246, 293, 295 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову серії ВР № 147881 від 11 червня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП скасувати.

Рішення суду першої інстанції може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Cуддя О. П. Сингаївський