Справа № 1240/1979/18
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року справа №1240/1979/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Шишова О.О.,суддів Сіваченка І.В., Гаврищук Т.Г., при секретарі судового засідання Романченко Г.О., за участю представниці відповідача Сапожнікової О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданн в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2018 р. у справі № 1240/1979/18 (головуючий І інстанції К.Є. Петросян), яке складено в повному обсязі 04 вересня 2018 року у м.Сєвєродонецьку Луганської області, за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до та Державної фіскальної служби України( далі-відповідач, апелянт) у якому просив суд визнати протиправним та скасувати рішення Державної фіскальної служби України № 561665/НОМЕР_1 про відмову у реєстрації податкової накладної № 21 від 20.12.2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних; зобов'язати ДФС України зареєструвати у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 № 21 від 21.12.2017 на суму 305 530,56 грн.

В обґрунтуванні позову зазначив, що відповідно до приписів п.201.10 ст.201 ПК України позивачем було складено податкову накладну № 21 від 20.12.2017 та направлено 29.12.2017 для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. Згідно отриманої квитанції №1 від 29.12.2017, податкову накладну прийнято, але реєстрацію зупинено, та зазначено підстави зупинення, зокрема вказано, що відповідно до п. 201.16 ст. 201 ПК України реєстрація ПН/РК зупинена ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 № 567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД 0306. Запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК (копія квитанції додається).

10.01.2018 позивачем направлено в електронному вигляді до ДФС повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по відмовним ПН/РК від 10.01.2018 №1 із поясненнями та документи, що підтверджують реальність здійснення операцій. Однак, рішенням комісії ДФС № 561665/НОМЕР_1 від 17.01.2018 було відмовлено у реєстрації податкової накладної № 21 від 31.10.2017, яке позивач вважає необґрунтованим.

Позивач зазначає, що первинні документи, надані для підтвердження факту придбання товарів не мають дефекту форми, змісту або походження, котрі в силу 198, 201 Податкового кодексу України, ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.

При цьому, ДФС не спростовано встановленої ст.204 ЦК України презумпції правомірності вчинених підприємствами правочинів. ФОП ОСОБА_2 займається оптовою торгівлею з 2017 року та використовує змішану систему оплати товарів, включаючи передплату, оплату за фактом поставки та відстрочку платежу. За час функціонування жодних претензій з боку органів ДФС, в тому числі щодо нереальності (безтоварності) господарських операцій, не отримував. Вважає рішення податкового органу безпідставним.

Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив. Визнав протиправним та скасував рішення Державної фіскальної служби України від 17.01.2018 № 561665/НОМЕР_1 про відмову в реєстрації податкової накладної від 20.12.2017 № 21 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зобов'язав Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 від 20.12.2017 № 21 датою її подання до Державної фіскальної служби України 29.12.2017. Також було вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що отримані позивачем квитанції по зупинення реєстрації податкових накладних містять загальну фразу про необхідність надання достатніх для прийняття фіскальним органом рішення про реєстрацію податкових накладних документів без конкретизації їх переліку.

Крім того, суд зазначив, що обов'язок платника податків виконати вимогу контролюючого органу кореспондує з правом на витребування податковим органом додаткових документів у передбачених законом випадках. Втім, податковий орган має конкретизувати перелік витребуваних ним документів, необхідних для виконання покладених на нього функцій, за для того, що платник податку чітко розумів адресовану йому вимогу. Пред'явлення податковим органом до платника податків загальної вимоги про надання документів без їх конкретизації виключає можливість податкового органу в подальшому притягнути такого платника податків до будь-якої відповідальності, пов'язаної із ненаданням конкретного документу. Податкова накладна, направлена позивачем на реєстрацію була сформована позивачем за фактом передачі товарно-матеріальних цінностей контрагентам. Позивачем додавалися договори на постачання ТМЦ із контрагентами, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні та довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей тощо. У даному випадку перерахування грошових коштів та проведення розрахунків на умовах укладених договорів не впливає на наявність у позивача права на формування податкового кредиту, оскільки податкові накладні складалися за фактом передачі товарно-матеріальних цінностей.

З рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач. Звернувся з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт зазначає, що за результатом розгляду пояснень ФОП ОСОБА_2 та доданих до них документів, комісією Державної фіскальної служби України через не виконання вимоги квитанцій від 29.12.2017 по податковій накладній № 21, недоведеністю відповідності податкової накладної критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним п. 6 "Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних" було прийнято рішення від 17.01.2018 № 561665/НОМЕР_1 про відмову у реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних. Підставою стало надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Представник відповідача в судовому засіданні надав пояснення та підтримав доводи апеляційній скарги у повному обсязі.

Позивач у судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду. Суд апеляційної інстанції вважав можливим розглянути справу у відсутність особи, яка не з'явилася.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного.

Позивач ФОП ОСОБА_2 зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця, ідентифікаційний код НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1. Основними видами діяльності є, зокрема: 46.32 Оптова торгівля м'ясом і м'ясними продуктами, 46.34 Оптова торгівля напоями, 46.36 Оптова торгівля кавою, чаєм, какао та прянощами, 46.39 Неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (а.с.47-53).

Між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «Гведеон» 20.01.2017 укладено договір постачання № 36-17, предметом якого є поставка товару згідно з поданими заявками (продукти харчування: молочна продукція), на умовах, визначених договором (а.с.29-30).

Додатковою угодою до договору постачання від 20.01.2017 № 36/17 пункт 1.1 договору викладено в наступній редакції: протягом строку дії договору постачальник, згідно поданої заявки покупця продає, а покупець приймає у власність та сплачує поставлені товари на умовах даного договору (а.с. 137).

Пунктом 3.1 договору встановлено, що отримувач придбає товар згідно поданій заявці, складеній на підставі запропонованого асортименту. Копії заявок на придбання товару згідно з УКТЗЕД: 0306 позивачем надано до матеріалів справи (а.с.106-108).

Вказану господарську операцію оформлено такими первинними документами: видатковою накладною від 20.12.2017 № 4216 на суму 12 237,47 грн; видатковою накладною від 19.12.2017 № 4172 на суму 8 897,42 грн; видатковою накладною від 19.12.2017 № 4160 на суму 3 868,90 грн; виписками з банківського рахунку ФОП ОСОБА_2 про перерахування коштів ТОВ «Гведеон» (а.с.31-36).

За фактом оплати за товар ФОП ОСОБА_2 складено податкову накладну від 20.12.2017 № 21, яку направлено на реєстрацію до ЄРПН (а.с.11-14).

Згідно з квитанцією від 29.12.2017 податкову накладну прийнято, її реєстрацію зупинено. Виявлені помилки: «Відповідно до п.201.16 ст.201 ПКУ реєстрація ПН/РК зупинена. ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 № 567. За результатами опрацювання СМКОР виявлена невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 0306. (а.с.15).

На виконання зазначених вимог позивачем 10.01.2018 направлено повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК, реєстрація якої/го зупинена. Одночасно даним повідомленням позивач зазначив пояснення щодо реальності здійснення операцій по відмовленим ПН/РК з наданням відповідних документів, а саме: договору з постачальником № 08/06/17-344 від 29.05.2017; видаткові накладні постачальника № ВМАФ0033022 від 31.08.2017, №ВМАФ0042919 від 09.11.2017, № ВМАФ0043620 від 16.11.2017; банківські виписки за 31.08.2017, 10.11.2017 та 16.11.2017, які підтверджують оплату товару постачальнику (а.с.16-28).

Зокрема, позивачем у повідомленні пояснено, що ФОП ОСОБА_2 реалізував товари на ТОВ «Гведеон». Поставка здійснювалась на умовах договору поставки № 36/17 від 20.01.2017. Товар (код УКТЗЕД 0306) був придбаний у постачальника ТОВ «Аквафрост» (іпн 37). На початок звітного періоду був перехідний залишок товару. Обсяги закупівлі відповідають обсягам реалізованої продукції, на підтвердження чого надано документи (а.с.16). Факт подачі позивачем та відповідно отримання повідомлення із документів відповідачем не заперечується.

Натомість, комісією Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації, за результатами вивчення документів, наданих ФОП ОСОБА_2, прийнято рішення від 17.01.2018 за № 561665/НОМЕР_1 про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (а.с.37).

Позивачем 26.01.2017 направлено до ДФС України скаргу на рішення комісії ДФС від 17.01.2018 №561665/НОМЕР_1, яка отримана ДФС 03.03.2018, однак відповіді не надано позивачу (а.с.38-40, 42-44). У зв'язку із цим, 24.04.2018 позивачем подано скаргу до ДФС України на бездіяльність комісії з питань розгляду скарг ДФС України, на що отримано відповідь про те, що комісією ДФС з питань розгляду скарг прийнято рішення від 01.02.2018 № 11276/НОМЕР_1 про залишення скарги без задоволення та рішення комісії ДФС про відмову в реєстрації податкової накладної від 20.12.2017 № 21 без змін (а.с.41, 45).

Позивач, не погоджуючись із прийнятими рішеннями, звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Спірним по справі є питання правомірності рішення про відмову в реєстрації податкових накладних.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України наведені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, якими є, зокрема, прийняття (вчинення) таких рішень, (дій, бездіяльності) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначення переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, права та обов'язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, визначаються положеннями Податкового кодексу України.

Пунктом 201.1. статті 201 Податкового кодексу України встановлений обов'язок платника скласти на дату виникнення податкових зобов'язань податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов'язань (пункт 201.7.статті 201 Податкового кодексу України).

Згідно пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Пунктом 201.16 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що реєстрація податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 14.1.60 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що єдиним реєстром податкових накладних є реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Порядок зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 117 від 21 лютого 2018 року.

Пунктом 3 наведеного порядку визначено, що податкові накладні / розрахунки коригування (крім розрахунків коригування, складених у разі зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику), що подаються на реєстрацію в Реєстрі до проведення моніторингу, за результатами якого можливе зупинення їх реєстрації, перевіряються відповідно до встановлених цим пунктом ознак.

У разі коли за результатами перевірки податкової накладної / розрахунку коригування визначено, що податкова накладна / розрахунок коригування відповідають одній з ознак, визначених у пункті 3 цього Порядку, такі податкова накладна / розрахунок коригування не підлягають моніторингу та підлягають реєстрації в Реєстрі (пункт 5 Порядку).

Згідно пункту 6 Порядку податкова накладна / розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.

У разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну / розрахунок коригування або податкова накладна (крім податкової накладної / розрахунку коригування, складених платником податку, який має позитивну податкову історію платника податку) відповідають критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється (пункти 6, 7 Порядку).

Пункт 12 та підпункт 3, 4 пункту 13 Порядку про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі в автоматичному режимі направляється платнику податку квитанція. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації. У квитанції про зупинення критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого їх) зупинено реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку та пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, визначений пунктом 14 наведеного Порядку.

Письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування (пункт 5 Порядку).

Згідно пункту 18 Порядку письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів.

За приписами Пункту 21 зазначеного порядку передбачено, що підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування визначено: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Відповідно до пункту 20 наведеного порядку передбачено, що податкова накладна / розрахунок коригування, реєстрація яких зупинена, реєструється у тому числі, в день настання однієї набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних затверджений постановою Кабінетом Міністрів України № 1246 від 29 грудня 2010 року .

Так, згідно пунктів 12, 13 цього порядку після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться їх перевірки, після чого формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Пунктом 17 цього порядку передбачено, що у разі зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування формується квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Така квитанція одночасно надсилається постачальнику (продавцю) та отримувачу (покупцю) - платнику податку.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій: прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення);неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (пункт 19 Порядку).

Згідно пункту 20 Порядку у разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Пунктом 21 Порядку № 117 підставою прийняття рішення про відмову в реєстрації податкової накладної визначено ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього. Підпунктом 4 пункту 13 Порядку передбачено, що квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної має містити пропозицію щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної в Реєстрі.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної / розрахунку коригування; б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та вичерпного переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджені наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 року № 567 (далі Критерії).

У пункті 6 Критеріїв зазначено, що моніторинг податкової накладної/розрахунку коригування здійснюється ДФС за такими критеріями:

1) обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній / розрахунку коригування, яку (який) подано на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 раза більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеному у податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75% загального такого залишку для платників, у яких значення показника D становить більше 0,03; більше 60% - від 0,02 до 0,03; більше 50% - від 0,015 до 0,02; більше 40% - від 0,01 до 0,015, більше 30% - від 0,005 до 0,01, більше 20% - до 0,005) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);

2) відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право суб'єкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1 та 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 розділу VI Податкового кодексу України (далі - Кодекс), стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в Реєстрі;

3) розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку на додану вартість, якщо передбачається зміна вартості товару/послуг більше ніж удвічі та/або зміна номенклатури товарів/послуг (для кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД - зміна перших чотирьох цифр кодів, а для кодів послуг відповідно до Державного класифікатора продукції та послуг - перших двох цифр кодів).

З огляду на зазначене, суд вважає, що фіскальний орган зобов'язаний у квитанції № 1 чітко вказати конкретний вид критерію, встановлений пунктом 6 Критеріїв, оскільки це прямо впливає на можливість надання платником податків відповідного пакету документів, достатнього для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

Разом з тим, дослідженням квитанції встановлено, що відповідачем не зазначено конкретний вид критерію, з огляду на який зупинено реєстрацію податкової накладної (а.с. 10).

Суд також зазначає, що такий критерій, як невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах з УКТ ЗЕД: 0306, пунктом 6 Критеріїв не передбачений.

Більш того, документами, якими оформлено операції з постачання ФОП ОСОБА_2 продуктів (креветок), у повній мірі спростовані твердження відповідача, що обсяги придбання товару позивачем не відповідають обсягам постачання позивачем такого товару своїм контрагентам.

Так, відповідно до договору №08/06/17-344 від 29.05.2017 та видаткових накладних №ВМАФ0033022 від 31.08.2017, №ВМАФ0042919 від 09.11.17, №ВМАФ0043620 від 16.11.17 та товарно-транспортних накладних, відповідач придбав у ТОВ «Аквафрост» креветки фасовкою 1 кг, у загальній кількості 25 кг, та креветки фасовкою 500 г, у загальній кількості 30 кг. Термін зберігання придбаних креветок становить 8 місяців, що підтверджується деклараціями (свідоцтвами) виробника про якість (а.с.109-111). В той же час, 19.12.2018 та 20.12.2018 позивачем поставлено ТОВ «Гведеон» креветки фасовкою 1 кг, у загальній кількості 6 кг, та креветки фасовкою 500 г, у загальній кількості 5,5 кг.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що зупинення реєстрації податкової накладної від 20.12.2017 № 21 є безпідставним.

Відповідно, вимога про скасування рішення комісії ДФС від 17.01.2018 №561665/НОМЕР_1 про відмову в реєстрації податкової накладної від 20.12.2017 № 21 в Єдиному реєстрі податкових накладних є обґрунтованою.

Отримані позивачем квитанції по зупинення реєстрації податкових накладних від 20.12.2017 № 21 містять загальну фразу про необхідність надання достатніх для прийняття фіскальним органом рішення про реєстрацію податкових накладних документів без конкретизації їх переліку.

Необхідно зазначити, що обов'язок платника податків виконати вимогу контролюючого органу кореспондує з правом на витребування податковим органом додаткових документів у передбачених законом випадках. Втім, податковий орган має конкретизувати перелік витребуваних ним документів, необхідних для виконання покладених на нього функцій, за для того, що платник податку чітко розумів адресовану йому вимогу. Пред'явлення податковим органом до платника податків загальної вимоги про надання документів без їх конкретизації виключає можливість податкового органу в подальшому притягнути такого платника податків до будь-якої відповідальності, пов'язаної із ненаданням конкретного документу.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу відповідача, що в матеріалах справи документів убачається, що податкова накладна, направлена позивачем на реєстрацію була сформована позивачем за фактом передачі товарно-матеріальних цінностей контрагентам. Як встановлено судом, до пояснень щодо формування податкового кредиту позивачем додавалися договори на постачання ТМЦ із контрагентами, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні та довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей тощо. У даному випадку перерахування грошових коштів та проведення розрахунків на умовах укладених договорів не впливає на наявність у позивача права на формування податкового кредиту, оскільки податкові накладні складалися за фактом передачі товарно-матеріальних цінностей.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), рішення якого відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року № 3477-IV є джерелом права.

Так, зокрема у справі "Церква Бесарабської Митрополії та інші проти Молдови" (скарга № 45701/99, рішення від 13 грудня 2001 року), у пункті 109 ЄСПЛ зазначив, що закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим з достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку

На державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії", заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року; "Тошкуце та інші проти Румунії", заява №36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

Ґрунтуючись на викладеному, суд убачає достатність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації ДФС від 20.12.2017 № 21.

Суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції про зобов'язання ДФС України зареєструвати в ЄРПН податкову накладну від 20.12.2017 № 21.

Так, відповідно до пункту 28 Порядку №117 податкова накладна/розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій: -прийнято та набрало чинності рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі;

-набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі;

- протягом п'яти робочих днів не прийнято та/або не зареєстровано в окремому Реєстрі податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі щодо платників податку, у яких обсяг постачання, зазначений в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі в поточному місяці, з урахуванням поданих податкової накладної/розрахунку коригування на реєстрацію в Реєстрі, становить менше 30 млн. гривень;

- протягом семи робочих днів не прийнято та/або не зареєстровано в окремому Реєстрі податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в реєстрі щодо платників податку, у яких обсяг постачання, зазначений в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у реєстрі в поточному місяці, з урахуванням поданих податкової накладної/розрахунку коригування на реєстрацію в реєстрі, становить більше 30 млн. гривень включно.

При цьому, згідно з пунктами 19, 20 Порядку №1246 податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій:

-прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування;

- набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення);

-неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Враховуючи, що судом встановлено відсутність у відповідачів правових підстав для відмови у реєстрації податкової накладної шляхом прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов'язання ДФС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 20.12.2017 № 21.

При таких обставинах колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про визнання протиправними дії (бездіяльність)Державної фіскальної служби України щодо відмови в реєстрації податкових накладних, скасувати рішення від 17.01.2018 № 561665/НОМЕР_1 про відмову в реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних від 20.12.2017 № 21, зобов'язання Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні від 20.12.2017 № 21, оскільки останнє підтверджується доказами, які є в матеріалах справи.

Суд апеляційної інстанції застосовуючи частину 2 статті 77 КАС України, яка передбачає, що, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, вважає, що з цього приводу податковий орган не надав доказів спростовуючи зазначений факт.

При таких обставинах суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи апеляційної скарги в повному обсязі.

Статтею ст.316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду без змін.

Повний текст постанови складений та підписаний 13 березня 2019 року.

Керуючись статями 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2018 р. у справі № 1240/1979/18 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2018 р. у справі № 1240/1979/18 - залишити без змін.

На підставі частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України складення рішення у повному обсязі відкласти на строк - до 5 днів.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку передбаченому ст.328 КАС України.

Головуючий суддя О.О.Шишов

Судді І.В.Сіваченко

Т.Г.Гаврищук