Справа № 2040/5932/18
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 р.Справа № 2040/5932/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Тацій Л.В.,

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченка А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.11.2018, головуючий суддя І інстанції: Зоркіна Ю.В., м. Харків, повний текст складено 12.11.18 по справі № 2040/5932/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Київського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України м. Харкова, третя особа Управління державної казначейської служби України в Київському районі м. Харкова

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив:

визнати дії (бездіяльність) Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області по не сформуванню за заявою ОСОБА_1 та не внесенню до Управління Державної казначейської служби України в м. Харків подання про повернення ОСОБА_1 помилково сплаченого за квитанцією ПАТ КБ "ПриватБанк" № 0.0.944981022.1 від 20.01.2018 збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі - продажу нерухомого майна в розмірі 7194 (сім тисяч сто дев'яносто чотири) гривні 37 копійок на рахунок ОСОБА_1;

зобов'язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області сформувати та внести до Управління Державної казначейської служби України в м. Харкові подання про повернення ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, помилково сплаченого за квитанцією ПАТ КБ "ПриватБанк" № 0.0.944981022.1 від 20.01.2018 збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі - продажу нерухомого майна в розмірі 7194 (сім тисяч сто дев'яносто чотири) гривні 37 копійок на рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_2 в ПАТ "Державний ощадний банк України", філія - Дніпропетровське обласне управління АТ "Ощадбанк", установа банку ТВБВ III №10003/0524, смт. Петропавлівка, вулиця Жовтнева, 46а, код банку 305482.

Ухвалами Харківського окружного адміністративного суду від 04.09.2018 залучено у якості другого відповідача Київське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова та замінено третю особу по справі Управління Державної казначейської служби України у м. Харкові Харківської області на належну: Управління Державної казначейської служби України у Київському районі м. Харкова Харківської області.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.11.2018 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити або скасувати рішення в частині правової відповідальності Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова.

Ухвалити постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі до Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова.

Визнати дії (бездіяльність) Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова по не сформуванню за заявою ОСОБА_1 та не внесенню до Управління Державної казначейської служби України у Київському районі м. Харкова подання про повернення ОСОБА_1 помилково сплаченого за квитанцією ПАТ КБ «ПриватБанк» №0.0.944981022.1 від 20.01.2018 збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі - продажу нерухомого майна в розмірі 7194 гривні 37 копійок на рахунок ОСОБА_1.

Зобов'язати Київське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова сформувати та внести до Управління Державної казначейської служби України у Київському районі м. Харкова подання про повернення ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, помилково сплаченого за квитанцією ПАТ КБ «ПриватБанк» № 0.0.944981022.1 від 20.01.2018 збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі - продажу нерухомого майна в розмірі 7194 гривні 37 копійок на рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_2 в ПАТ «Державний ощадний банк України», філія - Дніпропетровське обласне управління AT «Ощадбанк», установа банку ТВБВ III №10003/0524, смт Петропавлівка, вулиця Жовтнева, 46а, код банку 305482.

Визначити Київському об'єднаному управлінню Пенсійного фонду України м. Харкова розумний строк виконання рішення суду - не більше одного місяця після набрання постановою законної сили.

Відповідач, Київське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова, надіслав відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого проти задоволення апеляційної скарги заперечує.

Відповідач, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, подав заяву, в якій просить справу розглядати без участі представника відповідача.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 20 січня 2018 позивачем укладено договір купівлі-продажу квартири № 98 посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Яновою О.Є., відповідно до якого позивач отримав у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_1. Запис про право власності на квартиру внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 24462302 (а.с.10-13).

Відповідно до п. 3.1 договору продаж майна за домовленістю сторін вчинено за суму 719437 (сімсот дев'ятнадцять тисяч чотириста тридцять сім) гривень, які еквівалентні 25000 (двадцять п'ять тисяч) доларів США, за офіційним курсом Національного Банку України на день укладання договору (1 долар США = 28,777485 гривень).

Згідно п.9 ст.1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» позивачем сплачено збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1 % від вартості об'єкта купівлі-продажу, що становить 7194,37 грн. на рахунок одержувача ГУ ДКСУ у Харківській області, на підтвердження чого надано квитанцію № 0.0.944981022.1 від 20.10.2018 року (а.с. 51).

З матеріалів справи встановлено, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою від 17.07.2018 про повернення помилково сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 7194,37 грн. з огляду на придбання ним житла вперше.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області в листом № 4391/Б-14 від 07.08.2018 повідомив, що відповідно до Положення про Пенсійний фонд України органи Пенсійного фонду не наділені повноваженнями щодо визначення прав власності громадян на нерухоме майно та звільнення від сплати збору осіб, що придбають майно вперше, підстав для повернення збору з операцій купівлі - продажу майна в органах Пенсійного фонду немає.

Не погодившись із такими діями Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що органом, що контролює справляння збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування є саме територіальний орган Пенсійного фонду (в даному випадку Київське об'єднане управління Пенсійного Фонду України в м. Харкові), на який покладено обов'язок сформувати відповідне подання до казначейства, тоді як Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області не є належним суб'єктом звернення, а Порядок № 787 не передбачає перенаправлення заяв до належного суб'єкта.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволені позову , виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 9 статті 1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" платниками збору на обов'язкове пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об'єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Пунктом 8 частини першої статті 2 цього ж передбачено, що об'єктом оподаткування є для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону, - вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Питання сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" врегульовано Порядком сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 листопада 1998 року № 1740 (далі - Порядок).

Згідно з абзацом першим пункту 15-1 Порядку збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Відповідно до пункту 15-3 Порядку нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

З аналізу наведених норм вбачається, що із загального правила про обов'язковість сплати збору при придбанні нерухомого майна законодавцем встановлено винятки для громадян, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Як встановлено судом, факт придбання позивачем нерухомого майна вперше підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, згідно якої позивач є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії, визначена Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 3 вересня 2013 року №787 (далі - Порядок № 787).

Пунктом 5 Порядку №787 передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили. Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку. Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Відповідно до підпункту 2 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року №215, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Таким чином, оскільки повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Таким органом є Пенсійний фонд України.

Будь-яких належних та допустимих доказів, які спростовували твердження позивача про придбання ним житла вперше, чи підтверджували б реєстрацію на праві приватної власності за ним будь-якого іншого нерухомого майна та свідчили б про відсутність у нього права на звільнення від сплати збору, відповідачем не надано.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що в Україні відсутній механізм перевірки інформації про те, вперше чи ні особа придбала нерухомість.

Вказане питання було предметом звернення Пенсійного фонду України до Конституційного Суду України про надання тлумачення терміну «придбавають житло вперше», що міститься у пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», визначивши коло осіб, яких необхідно вважати такими, що придбавають житло вперше.

Ухвалою Конституційного Суду України від 23 березня 2000 року №29-у/2000 відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі через відсутність у Пенсійного фонду України права на конституційне подання та непідвідомчість Конституційному Суду України питання, порушеного у поданні.

За відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб'єкта владних повноважень зобов'язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, яка зобов'язана сплачувати збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше. Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов'язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

Відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень встановити придбання квартир конкретною особою вперше не може ставитись в провину особі, оскільки не визначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може призводити до порушення чи обмеження прав громадян, які наділені такими правами.

Таким чином, судом встановлено, що позивач має право на повернення збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплаченого ним з операції купівлі - продажу нерухомого майна в розмірі 7194 гривні 37 копійок, а повернення цих коштів проводиться за поданням органів Пенсійного фонду України.

Судом встановлено, що позивач для реалізації свого права на повернення коштів звернувся до органу Пенсійного фонду України, а саме, до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з відповідною заявою да додатками до неї.

Проте, відповідач, відмовляючи 07.08.2018 листом за № 4391/Б14 у вчиненні дій, по формуванню та внесенню до казначейської служби подання, повідомив позивача, що визначення права власності позивача на майно та звільнення його від сплати збору не входить до повноважень органів Пенсійного фонду. Повернення сплаченого збору можливе за наявності позитивного судового рішення (а.с. 25).

У відзиві на адміністративний позов, поданому до суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, заперечуючи проти заявлених до нього позовних вимог, посилався на інші доводи, ніж ті, за якими відмовив позивачу в задоволенні заяви, вказавши, що формування подання та його направлення до казначейської служби входить до повноважень Київського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України м. Харкова, як до територіального органу Пенсійного фонду, що слідує з підпункту 2 пункту 4 Положення про Управління.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною другою статті 2 КАС визначено перелік критеріїв, на відповідність яким суд повинен перевірити рішення (дії, бездіяльність) суб'єкта владних повноважень у справах про їх оскарження.

Таким чином, надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд перевіряє юридичну та фактичну обґрунтованість саме тих мотивів, які покладені суб'єктом владних повноважень в основу його дій та рішення на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України.

Відповідно до статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

При цьому, колегія суддів враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішеннях у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (PincovdandPine v. The Czech Republic), «Ґаші проти Хорватії» (Gashiv. Croatia), «Трго проти Хорватії» (Trgo v. Croatia) щодо застосування принципу «належного урядування», згідно якого державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Оскільки саме держава не виконала свій обов'язок запровадити внутрішню процедуру встановлення факту придбання нерухомого майна вперше, що сприяло б юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси особи, то негативні наслідки вказаної бездіяльності мають покладатися саме на державу.

Таким чином, мотиви, викладені Головним управлінням пенсійного фонду України в Харківській області у відповіді, наданій позивачу, про неможливість перевірки інформації щодо придбання квартири конкретною особою вперше та відсутність у органів Пенсійного фонду України повноважень звільнення від сплати збору, що і слугувало фактичною підставою для відмови позивачу в поверненні помилково сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна, колегія суддів визнає необґрунтованими.

З приводу доводів, наведених Головним управлінням пенсійного фонду України в Харківській області у відзиві на позов колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до пп. 2 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а таким органом є Пенсійний фонд України, до яких відноситься і Головне управління ПФУ в Харківській області і на якого покладено обов'язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Відповідно до пп 4 п 7 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 22.12.2014 № 28-2, передбаченого, що Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань: здійснює контроль за додержанням вимог законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески) та інших платежів, достовірністю поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому соціальному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсійні виплати.

Окрім того, судом встановлено, що Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787 не визначено, що виконання обов'язку з підготовки та направлення подання до казначейської служби покладено саме на районні управління органів Пенсійного фонду.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що саме Головним управлінням пенсійного фонду України в Харківській області, до якого звернувся позивач із заявою, не вчинено дій в межах повноважень, покладених на нього чинним законодавством, чим допущено протиправну бездіяльність.

Також, враховуючи викладене, встановлені у справі порушення права позивача, колегія суддів вважає за потрібне зобов'язати Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області сформувати та внести до Управління Державної казначейської служби України в м. Харкові подання про повернення ОСОБА_1 збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі - продажу нерухомого майна.

Щодо вимог апеляційної скарги про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення судового рішення про задоволення позовних вимог до Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Згідно ч 2 ст 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги заявлені ОСОБА_1 саме до Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області, вказані вимоги в суді першої інстанції він не змінював, із заявою про повернення коштів звертався також до Головного управління і вирішення питання повернення коштів входить також до його повноважень, колегія суддів вважає, що задовольнити позовні вимог слід саме до Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню

Відповідно до положень, закріплених частиною 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як зазначено частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством, з дотримання вимог ч.2 ст.2 КАС України, у зв'язку з чим, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

У відповідності до ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, переглянувши рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення з вищенаведених підстав підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 246, 250, 308, 310, п. 1 ч.1 ст. 315, 317, 321, 322, 325, 326, 328 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.11.2018 по справі № 2040/5932/18 - скасувати.

Прийняти постанову, якою позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області по не сформуванню за заявою ОСОБА_1 та не внесенню до Управління Державної казначейської служби України в м. Харків подання про повернення ОСОБА_1 помилково сплаченого за квитанцією ПАТ КБ "ПриватБанк" № 0.0.944981022.1 від 20.01.2018 збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі - продажу нерухомого майна в розмірі 7194 (сім тисяч сто дев'яносто чотири) гривні 37 копійок на рахунок ОСОБА_1.

Зобов'язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області сформувати та внести до Управління Державної казначейської служби України в м. Харкові подання про повернення ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, помилково сплаченого за квитанцією ПАТ КБ "ПриватБанк" № 0.0.944981022.1 від 20.01.2018 збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі - продажу нерухомого майна в розмірі 7194 (сім тисяч сто дев'яносто чотири) гривні 37 копійок на рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_2 в ПАТ "Державний ощадний банк України", філія - Дніпропетровське обласне управління АТ "Ощадбанк", установа банку ТВБВ III №10003/0524, смт. Петропавлівка, вулиця Жовтнева, 46а, код банку 305482.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п 2 ч 5 ст 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Тацій
Судді А.М. Григоров З.Г. Подобайло
Повний текст постанови складено 14.03.2019 року