Справа № 826/9662/18
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/9662/18 Суддя (судді) першої інстанції: Шевченко Н.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Цюпка Б.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Т-Лоджистік» на рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 12 листопада 2018 року (повний текст складено 12 листопада 2018 року) у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Т-Лоджистік» до Головного управління ДФС у м.Києві про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Головного управління ДФС у м.Києві, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м.Києві від 16 березня 2018 року №.

Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 12 листопада 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та винести нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що існування вироку щодо посадової особи контрагента позивача ТОВ «Медіейшн Компані», яким затверджено угоду про визнання винуватості за ч.3 ст.212 КК України між обвинуваченим і прокурором не може бути підставою для однозначного висновку про відсутність реально вчинених господарських операцій між ТОВ «Т-Лоджистік» та вказаним контрагентом, до того ж зазначений вирок не був покладений в основу оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, оскільки він був винесений Печерським районним судом м.Києва 12 червня 2018 року, тобто після винесення відповідачем податкового повідомлення-рішення № від 16 березня 2018 року, в той час як посилання контролюючого органу на відсутність можливості у ТОВ «Медіейшн Компані» надавати послуги позивачу є лише припущенням, яке не підтверджено у передбаченому КАС України порядку.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, зазначаючи, що враховуючи зміст та специфіку операцій згідно укладеного між позивачем та ТОВ «Медіейшн Компані» договору про ремонт/обслуговування транспортних засобів не встановлено необхідних умов, за якими б задекларовані на папері взаємовідносини відображали реальність здійснення господарських операцій, оскільки надані позивачем первинні документи мають недоліки, які свідчать про порушення вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідач, будучі належним чином повідомлений про день, час та місце судового розгляду, явку свого представника в судове засідання не забезпечив.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, у період з 13 лютого 2018 року по 19 лютого 2018 року посадовими особами ГУ ДФС у Київській області проведено документальну позапланову перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства під час здійснення фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Медіейшн Компані» за період січень 2017 року, за наслідком якої складено акт від 26 лютого 2018 року №184/26-15-14-04-05/40333393 (а.с.31), яким встановлено порушення позивачем п.44.1 ст.44, п.185.1 ст.185, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1 ст.200, п.201 ст.201 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, в періоді, що перевірявся на загальну суму 117000,00 грн., в тому числі по періодах: січень 2017 року - 117000,00 грн.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 16 березня 2018 року № (а.с.46), яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість з вироблених в України товарів (робіт, послуг) на загальну суму 146250,00 грн., в тому числі за податковим зобов'язанням - 117000,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 29250,00 грн.

За наслідками оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення в адміністративному порядку, рішенням ДФС України від 29 травня 2018 року №18505/499-95-11-01-02-25 (а.с.50) про результати розгляду скарги, податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 16 березня 2018 року № залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що надані позивачем первинні документи не є достатніми та вичерпними для висновку про фактичне вчинення господарських операцій між ТОВ «Т-Лоджистік» та ТОВ «Медіейшн Компані».

За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктом 9.1.3 п.9.1 ст.9 ПК України податок на додану вартість віднесено до загальнодержавних податків.

В силу п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктами 198.2, 198.3 ст.198 ПК України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (п.198.6 ст.198 ПК України).

Згідно п.201.1 ст.201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

В силу вимог п.201.4 ст.201 ПК України податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов'язань продавця.

Відповідно до п.201.10 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Як вбачається з матеріалів справи, висновки контролюючого органу про порушення позивачем податкового законодавства ґрунтуються на не підтвердженні реальності господарських операцій між ТОВ «Т-Лоджистік» та ТОВ «Медіейшн Компані» за період січень 2017 року.

Під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність (ст.3 ГК України).

Згідно пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Як вбачається з вищенаведених норм, обов'язковими ознаками господарської діяльності є здійснення її суб'єктами господарювання у сфері суспільного виробництва, яка спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг; результати зазначеної діяльності - продукція, роботи чи послуги - мають вартісний характер і цінове вираження. Господарська діяльність здійснюється у загальній економічній сфері, а тому має економічні властивості, що неможливе без вартісної оцінки і взаємооцінки, еквівалентності обміну, відповідних обчислень і розрахунків.

За таких обставин, аналіз реальності господарської діяльності має здійснюватись на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту господарських операцій.

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Т-Лоджистік» (замовник) та ТОВ «Медіейшн Компані» (виконавець) 10 січня 2017 року укладено договір №01/17-1 про надання послуг з обслуговування автомобілів (а.с.54) за умовами якого виконавець зобов'язується за завданням замовника надавати за плату наступні послуги та роботи: планове технічне обслуговування; поточний ремонт та обслуговування; встановлення додаткового технічного обладнання; мийка та інші роботи по дотриманню в належному стані, а замовний зобов'язується оплачувати такі послуги (п.1.1 договору). Відповідно до п.1.2. Договору послуги здійснюються силами та засобами виконавця на території замовника або виконавця, а також із залученням третіх сторін. Детальна інформація щодо послуг міститься у замовленні (п.1.3 Договору). Згідно з п.1.4 Договору замовлення на виконання робіт оформлюється у вигляді наряду-замовлення. Відповідно до п.п.3.1-3.3 Договору оплата послуг проводиться в безготівковій формі. Замовник сплачує виконавцю грошові кошти згідно пред'явлених рахунків, шляхом перерахування на банківський рахунок виконавця грошових коштів. Здавання послуг виконавцем та приймання їх результатів замовником оформлюється актом здачі-прийняття наданих послуг, який підписується замовником та виконавцем після фактичного надання послуг.

На підтвердження виконання умов вказаного договору, позивачем надано до матеріалів справи наряди/замовлення за період з 10 січня 2017 року по 27 січня 2017 року (а.с.57-68), складені ТОВ «Медіейшн Компані» на підставі замовлень ТОВ «Т-Лоджистік», в яких зазначено марки, моделі, державні номери автомобілів, обслуговування яких здійснювалось, запасні частини та матеріали які використовувались, їх кількість та вартість, а також наведено відповідний перелік робіт, які виконувались щодо кожного автомобіля з визначенням вартості кожної окремої роботи, на загальну суму 702000,00 грн.

В матеріалах справи наявні копії підписаних сторонами актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 16 січня 2017 року №ОУ-0000005 (а.с.69) - обслуговування автомобілів на суму 196666,67 грн. (сума без ПДВ), загальна вартість робіт з ПДВ становить 236000,00 грн., в тому числі ПДВ - 39333,33 грн., від 23 січня 2017 року №ОУ-0000006 (а.с.70), - обслуговування автомобілів на суму 262500,00 грн. (сума без ПДВ), загальна вартість робіт з ПДВ становить 315000,00 грн., в тому числі ПДВ - 52500,00 грн., від 30 січня 2017 року №ОУ-0000007 (а.с.71) - обслуговування автомобілів на суму 125833,33 грн. (сума без ПДВ), загальна вартість робіт з ПДВ становить 151000,00 грн., в тому числі ПДВ - 25166,67 грн. Загальна сума з ПДВ становить 702000,00 грн.

Оплати за отримані послуги здійснювались позивачем на підставі рахунків-фактур від 30 січня 2017 року №СФ-0000007 (а.с.72) на суму 151000,00 грн., від 23 січня 2017 року №СФ-0000006 (а.с.73) на суму 315000,00 грн., від 16 січня 2017 року №СФ-0000005 (а.с.74) на суму 236000,00 грн. Загальна сума з ПДВ становить 702000,00 грн.

Колегія суддів звертає увагу, що в ході перевірки позивача контролюючим органом встановлено та відображено на сторінці 5 акту перевірки позивача від 26 лютого 2018 року №184/26-15-14-04-05/40333393 (а.с.35), що розрахунок між ТОВ «Т-Лоджистік» та ТОВ «Медіейшн Компані» здійснювався безготівково, шляхом перерахунку грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця. Згідно картки рахунку 631 станом на 31 січня 2017 року дебіторська/кредиторська заборгованість за надані послуги за розрахунками з ТОВ «Медіейшн Компані» відсутня.

Таким чином, факт оплати отриманих позивачем від ТОВ «Медіейшн Компані» послуг на підставі договору від 10 січня 2017 року №01/17-1 про надання послуг з обслуговування автомобілів, відповідачем визнається.

В матеріалах справи наявні виписані ТОВ «Медіейшн Компані» на адресу позивача податкові накладні від 16 січня 2017 року №16 (а.с.115) на загальну суму 236000,00, в тому числі ПДВ - 39333,33 грн., від 23 січня 2017 року №266 (а.с.116) на загальну суму 315000,00 грн., в тому числі ПДВ - 52500,00 грн., від 30 січня 2017 року №137 (а.с.117) на загальну суму 151000,00 грн., в тому числі ПДВ - 25166,67 грн.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.14) основним видом економічної діяльності позивача є « 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту».

Матеріали справи містять договори оренди транспортних засобів, укладені між ТОВ «Т-Лоджистік» та фізичними особами-підприємцями ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, (а.с.75-114), за умовами яких позивачем приймаються в тимчасове платне користування автомобілі, які будуть використовуватись для здійснення кур'єрської діяльності, а також для вантажних перевезень дрібних речей. За умовами наведених договорів ТОВ «Т-Лоджистік» зобов'язувалось за власний рахунок здійснювати ремонт автомобілів, а також закуповувати запчастини та комплектуючі для автомобілів, необхідні для його нормальної експлуатації (пп.4 п.7.1 р.7 наведених Договорів), що в свою чергу підтверджує наявність ділової мети у придбаних позивачем послуг з обслуговування автомобілів згідно договору від 10 січня 2017 року №01/17-1 про надання послуг з обслуговування автомобілів, а придбання таких послуг повністю відповідає основному виду діяльності позивача за КВЕД, з огляду на фактичне використання автомобілів, обслуговування яких здійснювалось ТОВ «Медіейшн Компані», у власній господарській діяльності ТОВ «Т-Лоджистік» при здійснення кур'єрської діяльності, а також вантажних перевезень дрібних речей.

Отже, матеріалами справи в повній мірі підтверджується придбання позивачем у ТОВ «Медіейшн Компані» послуг з обслуговування автомобілів згідно договору від 10 січня 2017 року №01/17-1, проведення розрахунків за вказаним договором, необхідність придбаних послуг для належного здійснення власної господарської діяльності та виконання умов договорів оренди транспортних засобів.

Таким чином, позивачем дотримано вимоги щодо документування та підтвердження здійснених господарських операцій первинними документами, у відповідності до вимог п.44.1 ст.44 ПК України, ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Подані позивачем докази підтверджують реальні зміни у майновому стані сторін та дають підстави вважати, що господарські операції, спрямовані на виконання вказаного правочину, дійсно відбулися та є економічно виправданими.

Колегія суддів звертає увагу, що відсутність у сформованих за наслідком здійсненої господарської операції первинних документах інформації щодо місця здійснення обслуговування транспортних засобів не може бути достатньою підставою для висновку що відповідні послуги фактично не були надані. Крім того, умовами договору від 10 січня 2017 року №01/17-1 передбачено, що відповідні послуги здійснюються силами та засобами виконавця на території замовника або виконавця, а також із залученням третіх сторін. Таким чином умовами договору було передбачено можливість надання відповідних послуг на території замовника або виконавця, а також із залученням третіх осіб, що також спростовує твердження відповідача стосовно відсутності у ТОВ «Медіейшн Компані» трудових ресурсів для надання вказаних послуг, з підстав не подання відповідної звітності за 2017 рік.

Надані згідно актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 16 січня 2017 року №ОУ-0000005, від 23 січня 2017 року №ОУ-0000006, від 30 січня 2017 року №ОУ-0000007 послуги в повному обсязі розшифровані у нарядах/замовленнях за період з 10 січня 2017 року по 27 січня 2017 року (а.с.57-68).

Умовами договору від 10 січня 2017 року №01/17-1 також передбачено, що послуги здійснюються виключно засобами виконавця, а тому не подання позивачем доказів придбання запчастин та матеріалів для виконання ТОВ «Медіейшн Компані» робіт за вказаним договором, не може свідчити про відсутність фактичного надання послуг з обслуговування автомобілів, які перебувають в оренді у позивача.

Крім того, наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується наявність у ТОВ «Т-Лоджистік» мети та економічної обґрунтованості придбання у ТОВ «Медіейшн Компані» послуг з обслуговування автомобілів згідно договору від 10 січня 2017 року №01/17-1.

Посилання апелянта на не подання контрагентом позивача податкової звітності в жодному разі не може бути підставою для висновку про нереальність господарських операцій щодо надання послуг від ТОВ «Медіейшн Компані» до ТОВ «Т-Лоджистік» за договором від 10 січня 2017 року №01/17-1 про надання послуг з обслуговування автомобілів.

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платників та інших учасників правовідносин у сфері економіки. У зв'язку з цим презюмується, що дії платника, результатом яких є отримання податкової вигоди, вважаються економічно виправданими, а відомості, що містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника, - достовірні. Подання платником до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з метою отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться у таких документах. Доводи ж податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкового кредиту. Разом з тим, у справі, що переглядається, податковим органом не доведено існування таких обставин.

Юридична відповідальність має індивідуальний характер, тому позивач не може нести відповідальність за можливі протиправні дії інших юридичних осіб. Крім того, порушення контрагентами позивача вимог законодавства про порядок здійснення господарської діяльності не може бути підставою для висновку щодо фіктивність відповідних господарських операцій, належним чином підтверджених.

Здійснення господарської діяльності контрагентом, не може мати наслідків для позивача, оскільки законодавством не передбачений обов'язок суб'єкта підприємницької діяльності бути обізнаним із особливостями господарювання контрагента.

Жодних доказів на підтвердження того, що позивач або контрагент позивача не мали адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов'язань по спірним операціям та відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання знятих зобов'язань, матеріали справи не містять, а відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, всупереч ч.2 ст.77 КАС України, зворотнього не доведено.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів щодо відсутності реального здійснення договору, укладеного позивачем з ТОВ «Медіейшн Компані», а твердження апелянта щодо відсутності реального здійснення господарських операцій спростовано наявними матеріалами справи.

Щодо наявності в матеріалах справи протоколу допиту свідка ОСОБА_5 від 03 лютого 2017 року (а.с.154), в якому останній заперечує своє відношення до фінансово-господарської діяльності ТОВ «Медіейшн Компані» та вироку Печерського районного суду м.Києва від 12 червня 2018 року у справі №757/3074/18-к (а.с.142) колегія суддів зазначає наступне.

Вироком Печерського районного суду м.Києва від 12 червня 2018 року у справі №757/3074/18-к затверджено угоду від 15 січня 2018 року між прокурором Київської місцевої прокуратури №6 м.Києва Каніковським В.І. та обвинуваченим ОСОБА_5 про визнання винуватості, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.ч.1, 2 ст.205, ч.ч.1, 3 ст.358 КК України.

Відповідно до ч.6 ст.78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Суд зазначає, що сам факт наявності вироку у кримінальному провадженні не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, внаслідок чого є нагальна необхідність перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення і здійснювати комплексне дослідження усіх складових господарських операцій, з врахуванням обставин, встановлених вироком, який набрав законної сили, періоду часу, за який такі обставини встановлені, а також конкретної особи та наслідки її дій.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права наведений у постанові Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі №826/10205/16, який в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України має бути врахований судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Вироком Печерського районного суду м.Києва від 12 червня 2018 року у справі №757/3074/18-к встановлено, що ОСОБА_5 30 листопада 2016 року підписав статут ТОВ «Медіейшн Компані», (ЄДР 40979114) затверджений протоколом Загальних зборів учасників ТОВ «Медіейшн Компані» №1 від 23 листопада 2016 року, з метою провадження господарської діяльності, хоча в дійсності він такого рішення не приймав, вказане товариство перереєстровував без мети ведення господарської діяльності на прохання невстановленої слідством особи, наміру досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку на зазначених товариствах не мав, що дало змогу невстановленим слідством особам здійснювати незаконну діяльність, в тому числі: укладати правочини з суб'єктами господарювання - резидентами України, які в свою чергу не мали на меті настання реальних наслідків, користуватися печаткою вказаного товариства, використання банківських рахунків товариства, здійснювати перерахування безготівкових грошових коштів по рахункам товариства, формувати податкові зобов'язання та податковий кредит прикриваючись фактом державної реєстрації ТОВ «Медіейшн Компані».

Наведеним Вироком також встановлено, що ОСОБА_5 було підписано довіреність від 23 листопада 2016 року, видану на підставі статуту ТОВ «Медіейшн Компані», Протокол №1 загальних зборів учасників ТОВ «Медіейшн Компані» від 23 листопада 2016, Статут ТОВ «Медіейшн Компані», затверджений протоколом Загальних Зборів Учасників ТОВ «Медіейшн Компані» №1 від 23 листопада 2016 року.

В той же час, факт того, що ОСОБА_5 заперечує свою участь у господарській діяльності ТОВ «Медіейшн Компані» не може свідчити про відсутність фактично здійснених господарських операцій між позивачем та його контрагентом на підставі договору від 10 січня 2017 року №01/17-1 про надання послуг з обслуговування автомобілів, оскільки жодних пояснень останнім стосовно діяльності ТОВ «Медіейшн Компані» при взаємовідносинах з ТОВ «Т-Лоджистік» надано не було та вироком суду не встановлено. Вироком Печерського районного суду м.Києва від 12 червня 2018 року у справі №757/3074/18-к встановлено, що ОСОБА_5 було видано довіреність від 23 листопада 2016 року на здійснення повноважень іншими особами від його імені та від імені ТОВ «Медіейшн Компані». В рамках розгляду кримінальної справи №757/3074/18-к не встановлено відсутність господарських операцій між ТОВ «Медіейшн Компані» та ТОВ «Т-Лоджистік», не проводилось експертиз щодо невідповідності підпису ОСОБА_5 на первинних бухгалтерських документах, складених при здійсненні господарських операцій за договором від 10 січня 2017 року №01/17-1 про надання послуг з обслуговування автомобілів.

Таким чином, наявність вироку Печерського районного суду м.Києва від 12 червня 2018 року у справі №757/3074/18-к, яким затверджено угоду від 15 січня 2018 року між прокурором Київської місцевої прокуратури №6 м.Києва Каніковським В.І. та обвинуваченим ОСОБА_5 про визнання винуватості, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.ч.1, 2 ст.205, ч.ч.1, 3 ст.358 КК України, не може бути підставою для висновку про відсутність фактично здійснених господарських операцій між ТОВ «Медіейшн Компані» та ТОВ «Т-Лоджистік», які є економічно виправданими та в повній мірі підтверджується первинними бухгалтерськими документами, що містяться в матеріалах справи та були надані контролюючому органу при здійсненні перевірки.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, беручи до уваги, що наданими позивачем первинними документами підтверджується отримання позивачем від ТОВ «Медіейшн Компані» послуг з обслуговування автомобілів на суму 702000,00 грн. на підставі договору від 10 січня 2017 року №01/17-1, які є економічно виправданими та відповідають основному виду діяльності позивача за КВЕД, колегія суддів доходить висновку про правомірність формування позивачем податкового кредиту на підставі первинних документів, з огляду на встановлення судом на підставі матеріалів справи реальності здійснення господарських операцій, наявності придбаних послуг, а тому висновки податкового органу про порушення ТОВ «Т-Лоджистік» п.44.1 ст.44, п.185.1 ст.185, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1 ст.200, п.201 ст.201 ПК України є безпідставними, а прийняте на підставі вказаного висновку податкове повідомлення-рішення від 16 березня 2018 року № є протиправним та підлягає скасуванню.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, неправильне тлумачення закону, призвели до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню повністю з ухваленням нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Т-Лоджистік» - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 12 листопада 2018 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Т-Лоджистік» - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м.Києві від 16 березня 2018 року №.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 11 березня 2019 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

А.Ю.Кучма