Справа № 200/14274/18-а
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2019-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2019 р. Справа№200/14274/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Тарасенка І.М.,

при секретарі судового засідання: Ковальовій А.В.,

розглянувши в порядку загального провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Донецькій області про визнання протиправними та скасування постанов про накладення штрафу,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Донецькій області про визнання протиправними та скасування постанов про накладення штрафу.

В обґрунтування позову зазначив, що інспекційне відвідування, обставини, викладені в Акті інспекційного відвідування, за наслідком якого прийняті оскаржувані постанови, щодо допущення працівників до роботи без укладання трудових договорів, не відповідають дійсності. Під час проведення перевірки були допущені грубі порушення, надані зауваження до Акта та копії документів не були розглянуті при прийнятті оскаржуваних постанов, про дату, час та місце розгляду справи про накладення штрафу позивача не було повідомлено належним чином, тому винесені постанови про накладення штрафу підлягають скасуванню.

Позивач вважає, що вищезазначені постанови є неправомірними та прийняті з порушенням чинного законодавства, просить визнати протиправними та скасувати постанови про накладення штрафу № ДЦ/548/АВ/П/ТД-ФС від 19.06.2018 року відповідно до якої на позивача накладено штраф у розмірі 111690, 00 грн., та № ДЦ 305/548/АВ/П/ІП -ФС від 19.06.2018 року відповідно до якої на позивача накладено штраф у розмірі 3723,00 грн.

17 грудня 2018 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження (суддя Ушенко С.В.).

Ухвалою суду від 16 січня 2019 року вирішено питання щодо розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

31 січня 2019 року розпорядженням керівника апарату Донецького окружного адмін7істративного суду № 188 призначено повторний автоматичний розподіл справи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю судді Ушенка С.В. Справу передано на розгляд судді Тарасенку І.М.

Ухвалою суду від 12 лютого 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача до судового засідання не з'явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1), на час проведення інспекційного відвідування, зареєстрований у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 24 липня 2015 року, запис № 2 035744, вид діяльності 47.11 - роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (основний). Здійснює свою підприємницьку діяльність у магазинах за адресами: м. Маріуполь, вул. Грушевського, 2б та м. Маріуполь, вул. 9-го Травня, 7.

Відповідач - Головне управління Держпраці у Донецькій області (), є суб'єктом владних повноважень та відповідно до статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) здатний здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки.

Відповідно до направлення ГУ Держпраці у Донецькій області від 01.06.2018 року № 368/04.1/15-14-12 на проведення інспекційного відвідування суб'єкта господарювання комісія ГУ Держпраці у Донецькій області у кількості трьох посадових осіб із залученням спеціаліста Маріупольської міської ради були залучені до інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1, дата початку якого 04.06.2018 року - щодо питань дотримання останнім законодавства про працю в частині виявлення неоформлених трудових відносин. Підставою здійснення інспекційного відвідування зазначено наказ від 01.06.2018 року № 580.

За результатами інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 комісією ГУ Держпраці у Донецькій області 05.06.2018 року складено акт інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю № ДЦ 305/548/АВ, в якому зазначено, що під час проведення інспекційного відвідування 04.06.2018 року не були надані для ознайомлення документи, ведення яких передбачено законодавством про працю. Вказаним актом встановлено наступні порушення діючого законодавства: порушення ст. 21 ч. 1 та ч. 3 ст. 24, ст. 253 КЗпП України, Постанови КМУ від 17.06.2016 року № 413 - працівник ОСОБА_2 виконує роботи на умовах, що регулюються КЗпП України. Водночас, при наявності трудових відносин з працівником ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_1 не уклав з нею трудового договору відповідно до вимог ст. 21, 24 КЗпП України. Працівник ОСОБА_2 допущена до роботи без укладання трудового договору та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України та без сплати єдиного соціального внеску. Вказане порушення виявлено 05.06.2018 року, про що зазначено в акті; порушення ст. ст. 21, 29 КЗпП України - під час інспекційного відвідування встановлено, що у трудовому договорі від 05.05.2018 року між ФОП ОСОБА_1 та працівником ОСОБА_3 не визначені обов'язки роботодавця - в порушення вимог ст. ст. 21, 29 КЗпП України, а саме: п. 2 трудового договору - зазначено продавець непродовольчих товарів, фактично продавець здійснювала реалізацію продовольчих товарів; відсутні зобов'язання роботодавця виплачувати працівникові заробітну плату у встановлений термін і забезпечення умов праці, необхідних для виконання роботи, передбачених законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін; п. 4 трудового договору - не визначений час виконання робіт (зазначено згідно графіку не менш 40 годинна тиждень); п. 5 трудового договору - не визначені які вихідні дні тижня (зазначено згідно графіку, який для ознайомлення не був наданий). Вказане порушення виявлено 05.06.2018 року, про що зазначено в акті.

Вказаний акт зі сторони ОСОБА_1 підписаний не був, його примірник ФОП ОСОБА_1 отримав поштовою кореспонденцією.

05 червня 2018 року ГУ Держпраці у Донецькій області виписано на ім'я ОСОБА_1 припис про усунення виявлених порушень № ДЦ 305/548/АВ/П, відповідно до якого ФОП ОСОБА_1 зобов'язано усунути порушення, зазначені у акті, зміст яких дублюється у приписі - в строк до 06.07.2018 року. Вказаний припис позивач отримав поштовою кореспонденцією.

Відповідно до постанови ГУ Держпраці у Донецькій області № ДЦ305/548/АВ/ТД-ФС від 19.06.2018 року, прийнято на підставі акту інспекційного відвідування від 05.06.2018 року № ДЦ 305/548/АВ щодо порушень ФОП ОСОБА_1 законодавства про працю.

Так, відповідно до описової частини вказаної постанови, 04.06.2018 року проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 за місцями здійснення підприємницької діяльності: - АДРЕСА_1 - магазин, реалізацію товару здійснювала ОСОБА_3; - АДРЕСА_2 - магазин, реалізацію товару здійснювала ОСОБА_2

Згідно із поясненнями ОСОБА_2 з нею трудовий договір не укладався, вона підміняла іншого продавця.

Працівник ОСОБА_3 від надання будь-яких пояснень відмовилась.

На вимогу ГУ Держпраці у Донецькій області про надання документів від 04.06.2018 року № ДЦ 305/548/ПД ФОП ОСОБА_1 були надані копії документів стосовно працевлаштування ОСОБА_3 (трудовий договір) та ОСОБА_2 (цивільно-правовий договір).

Наданий цивільно-правовий договір від 04.06.2018 року б/н з громадянкою ОСОБА_2 укладений на виконання робіт, виконання яких передбачено обов'язками працівника за професією прибиральник службових приміщень. Довідником кваліфікаційних характеристик професій працівників, які містяться у Випуску 1 «Професій працівників, що є загальними для всіх видів економічної діяльності» Довідника, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29.12.2004 року № 336.

Згідно довідника завдання та обов'язки прибиральника: прибирає службові приміщення адміністративних будівель, коридори, сходи, санвузли, туалети, квартири тощо.

Крім того, відповідно до п. 4 цивільно-правового договору від 04.06.2018 року винагорода встановлена у фіксованому розмірі, як оплата за тарифною ставкою - 26 грн. за відпрацьований час, що виплачується за виконання робіт і обов'язків, що відноситься до професії «прибиральник службових приміщень».

Також, згідно умови п.п. 2,3 п. 2 наданого цивільно-правового договору Виконавець повинен якісно та у встановлені терміни виконувати доручену йому роботу, що передбачає роботу додержання визначеного режиму роботи.

Проте, 04.06.2018 року під час проведення інспекційного відвідування, фіксація якого здійснювалась відео засобами, встановлено, що на об'єктах торгівлі за вказаними вище адресами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 виконували наступні роботи: замовлення товару, пропонували та показували товари покупцям, здійснювали реалізацію товарів, підраховували гроші. Виконання вказаних робіт передбачено обов'язками працівника за професією продавця продовольчих товарів. Таким чином, роботи працівником ОСОБА_2 виконуються в інтересах ФОП ОСОБА_1, виконуються нею особисто, виконуються у визначені строки, мають певну тривалість та на робочому місці, яке вказується (погоджується) з підприємцем, що її замовляв; передбачає «забезпечення обладнанням та матеріально-технічною базою, необхідною для виконання робіт» стороною, що замовляє роботи.

З огляду на наведене посадова особа ГУ Держпраці робить висновок, що працівник ОСОБА_2 виконує роботи на умовах, що регулюються КЗпП України. Водночас при наявності трудових відносин з працівником ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_1 не уклав з нею трудового договору відповідно до вимог ст. ст. 21, 24 КЗпП України.

В порушення ст. 21, ч. 1 та ч. З ст. 24, ст. 253 КЗпП України працівник, допущений до роботи без укладання трудового договору та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України та без сплати єдиного соціального внеску.

З огляду на викладене, на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України посадова особа ГУ Держпраці у Донецькій області наклала на ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 111 690 грн.

Крім того, за результатами вказаного інспекційного відвідування начальником ГУ Держпраці у Донецькій області прийнято постанову про накладення штрафу № ДЦ 305/548/АВ/П/Щ-ФС від 19.06.2018 року щодо порушення ФОП ОСОБА_1 законодавства про працю

Відповідно до описової частини наведеної постанови на вимогу ГУ Держпраці в Донецькій області про надання документів від 04.06.2018 року № ДЦ305/548/ПД ФОП ОСОБА_1 були надані копії документів щодо працевлаштування ОСОБА_3 (трудовий договір) та ОСОБА_2 (цивільно - правовий договір). У трудовому договорі від 05.05.2018 року між ФОП ОСОБА_1 та працівником ОСОБА_3 не визначені обов'язки роботодавця в порушення вимог ст. 21, 29 КЗпП України, а саме: п. 2 трудового договору - зазначено продавець непродовольчих товарів, фактично продавець здійснювала реалізацію продовольчих товарів; відсутні зобов'язання роботодавця виплачувати працівникові заробітну плату у встановлений термін і забезпечення умов праці, необхідних для виконання роботи, передбачених законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін; п. 4 трудового договору - не визначений час виконання робіт; п 5 трудового договору - не визначені які вихідні дні тижня.

З огляду на встановлені інспекційним відвідуванням порушення, керуючись абз. 8 ч. 2 ст. 265 КЗпП України на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 3723 грн.

Спірні правовідносини регулюються Конвенцією № 81 Міжнародної організації праці 1947 року «Про інспекцію праці у промисловості й торгівлі», Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 року № 877, Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 26.04.2017 року, Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого Постановою Кабінетом Міністрів України № 509 від 17 липня 2013 року, Кодексом законів про працю України .

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V (надалі - Закон №877-V).

Так, за приписами статті 1 Закону № 877-V, державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

У відповідності до частини 1 статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96 (надалі - Положення № 96), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який, серед іншого, реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Відповідно до пункту 7 Положення № 96, відповідач здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до підпункту 6 пункту 4 Положення № 96, відповідач здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Управління Держпраці у Донецькій області є територіальним органом Держпраці, яке утворене постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 100 «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань праці та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України».

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю визначається постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 26 квітня 2017 року № 295, якою, зокрема, затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (надалі - Порядок № 295).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 295, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів.

Таким чином інспекційне відвідування є формою здійснення перевірки, як заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю.

Згідно з підпунктами третім та четвертим п. 5 Порядку № 295, інспекційні відвідування проводяться за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту; за рішенням суду, повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю.

На підставі направлення на проведення інспекційного відвідування суб'єкта господарювання від 01 червня 2018 року № 368/04.1/15-14-12 було здійснено вихід для проведення інспекційного відвідування позивача, за адресами здійснення господарської діяльності.

Тобто, при здійсненні інспекційного відвідування відповідач діяв у межах та у спосіб, що визначені чинним законодавством.

Відповідно до п. 19 Порядку № 295, за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складають акт, і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Пунктом 20 Порядку визначено, що акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акту залишається в об'єкта відвідування.

Акт інспекційного відвідування від 05 червня 2018 року № ДЦ 305/548/АВ складено у двох примірниках, один примірник на 14 аркушах позивачем отримано поштовою кореспонденцією, що не заперечується сторонами по справі.

Штрафи, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України та є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Відповідно до Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 509 (надалі - Порядок № 509) штрафи можуть бути накладені на підставі: рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації; акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками.

Постановою начальника Головного управлінням Держпраці у Донецькій області ОСОБА_4 № ДЦ 305/548/АВ/П/ТД-ФС від 19 червня 2018 року накладено штраф на ФОП ОСОБА_1 в розмірі 111690 грн. за допуск працівників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до роботи без укладення трудового договору та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України та без сплати єдиного соціального внеску.

Так, при проведенні Відповідачем інспекційного відвідування Позивача встановлено порушення Позивачем вимог законодавства про працю - ч. 1 ст. 21 КЗпП України та ч. 1, ч. 3 ст. 24 КЗпП України, а саме: допущення Позивачем до роботи працівників без укладення трудового договору та без повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу.

Згідно ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до частин першої та третьої статті 24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: при організованому наборі працівників; при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; при укладенні контракту; у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); при укладенні трудового договору з фізичною особою; в інших випадках, передбачених законодавством України.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до договору від 04.06.2018 року, укладеного між позивачем та фізичною особою ОСОБА_2, предметом останнього є послуги прибирання підлоги.

У свою чергу, робота виконувана за вищезазначеним цивільно - правовим договором відповідає переліку основних робіт, які властиві та виконуються за професією, спеціальністю, класифікацією, на посадах відповідно до Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників та Класифікатора професій ДК 003:2010, а саме: КОД КП 9132 «Прибиральник службових приміщень».

Довідник є нормативним документом, обов'язковим з питань управління персоналом на підприємствах, в установах і організаціях усіх форм власності та видів економічної діяльності. Класифікатор професій ДК 003:2010 призначений для застосування всіма суб'єктами господарювання під час запису про роботу у трудові книжки працівників.

Відповідно до Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29.12.2004 року № 336, прибиральник службових приміщень прибирає службові приміщення адміністративних будівель, коридори, сходи, санвузли, туалети, квартири. Витирає пил, підмітає і миє вручну або за допомогою маниш і пристроїв стіни, підлогу, стелю, віконні рами і скло, дверні блоки, меблі та килимові вироби. Чистить і дезінфікує раковини та інше санітарно - технічне устаткування. Очищає урни від паперу і промиває їх дезінфікуючими розчинами. Збирає сміття і відносить його до встановленого місця. Додержується правил санітарії і гігієни в приміщеннях, де прибирає.

Отже, суд зазначає, що предметом цивільно - правового договору від 04.06.2018 року укладеного між позивачем та фізичною особою ОСОБА_2, є процес праці, а не її кінцевий результат.

Так, фізична особа повинна була виконувати систематично певні трудові функції на об'єкті відвідування відповідно до визначеного виду виконуваної роботи, у встановлений строк. При цьому, в укладеному договорі не визначається обсяг виконуваної роботи, а обумовлюється у вигляді зобов'язання виконувати роботи (надавати послуги).

В самому договорі так саме як і в акті виконаних робіт ніде не зазначається, який саме конкретно результат роботи повинен передати виконавець замовнику, не визначено переліку завдань роботи, її обсягу, видів тощо.

При цьому, за умовами пункту 4 цивільно - правового договору від 04.06.2018 року винагорода виконавцю нараховується за фактично відпрацьований час у відповідальності до встановленої тарифної ставки, а саме у погодинному розмірі - 26,00 грн., що є характерною рисою трудових відносин.

До того ж, як вбачається зі змісту цивільно - правового договору від 04.06.2018 року, укладеного між позивачем та фізичною особою ОСОБА_2, остання самостійно не організовувала роботу, виконувала її не на власний ризик та розсуд, а підпорядковувалась позивачу. Крім того, відповідальність виконавця послуг не була передбачена за цивільно - правовим договором.

Відповідальність працівника за трудовим договором регулюється лише імперативними нормами, тобто нормами КЗпП України та інших актів трудового законодавства, що не можуть змінюватися сторонами у договорі, а відповідальність виконавця послуг у цивільно - правових відносинах визначається сторонами у договорі або чинним законодавством України, зокрема нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 235 Цивільного кодексу України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Таким чином, з огляду на предмет укладеного договору та поняття трудового договору, суд, критично оцінює аргументи позивача про цивільно - правовий характер відносин між ним та фізичною особою ОСОБА_2. Праця за цим договором не є юридично самостійною, а здійснюється у межах діяльності магазину з систематичним виконанням трудових функцій, що підтверджується отриманням оплати за виконану роботу за фактичний період часу.

У п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» та у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» зазначено, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Доведення може випливати зі співставлення достатньо переконливих чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Суд при оцінці доказів має керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих і узгоджених між собою.

Отже, з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що в даному випадку правовідносини між позивачем та фізичною особою ОСОБА_2 носять ознаки, притаманні саме трудовим відносинам між роботодавцем та найманим працівником, при цьому, дії позивача щодо надання трудовому договору форми цивільно - правового перешкоджає реалізації працівником права на працю, гарантованого Конституцією та Кодексом законів про працю України, а також права на оплату праці у розмірі не нижче встановленого законом мінімальний розмір оплати праці, права на нормальну тривалість робочого часу, права на відпочинок, щорічну оплачувану відпустку, права на здорові і безпечні умови праці, на об'єднання в професійні спілки, тощо.

Аналогічної думки дотримується й Верховний Суд у своїх постановах у справах № 820/1432/17 та № 822/723/17.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування постанови про накладення штрафу № ДЦ 305/548/АВ/П/ТД-ФС в розмірі 111690 грн., повинно бути відмовлено.

Щодо Постанови про накладення штрафу № ДЦ 305/548/АВ/П/ІП-ФС від 19 червня 2018 року, якою визначено суму штрафу у розмірі 3 723 грн. суд зазначає, що підставою для застосування штрафу відповідачем є те, що у трудовому договорі від 05.05.2018 року між ФОП ОСОБА_1 та працівником ОСОБА_3 не визначені обов'язки роботодавця в порушення вимог статтей 21,29 КЗпП України, а саме: п. 2 трудового договору - зазначено продавець непродовольчих товарів, фактично продавець здійснювала реалізацію продовольчих товарів; відсутні зобов'язання роботодавця виплачувати працівникові заробітну плату у встановлений термін і забезпечення умов праці, необхідних для виконання роботи, передбачених законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін; п. 4 трудового договору - не визначений час виконання робіт (зазначено згідно графіку не менш 40 годин на тиждень); п. 5 трудового договору - не визначені які вихідні дні тижня (зазначено згідно графіку який для ознайомлення не був наданий).

Так, частиною 1 статті 21 КЗпП України визначено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Положеннями ст. 57 КЗпП України передбачено, що час початку і закінчення щоденної роботи (зміни) передбачається правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності у відповідності з законодавством.

Статтею 58 КЗпП України встановлено, що при змінних роботах працівники чергуються в змінах рівномірно в порядку, встановленому правилами внутрішнього трудового розпорядку. Перехід з однієї зміни в іншу, як правило, має відбуватися через кожний робочий тиждень в години, визначені графіками змінності.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Тобто, всі зазначені умови повинні бути відображені у правилах внутрішнього трудового розпорядку, доказів перевірки та його аналізу, і відображення у акті інспекційного відвідування, відповідачем не надано.

Крім того, як вбачається із укладених трудових договорів між ФОП ОСОБА_1, та ОСОБА_3, пунктом 3 передбачено обов'язок фізичної особи щодо оплати праці працівника у розмірі 3723,00 грн. на місяць.

Також суд зазначає, що відповідно до наказу Відповідача від 01 червня 2018 року № 580 «Про проведення інспекційного відвідування Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1», метою проведення інспекційного відвідування було дотримання законодавства про працю в частині виявлення неоформлених трудових відносин.

Так суд, погоджується з тим, що посадові особи відповідача під час перевірки вийшли за межі предмету перевірки, проте, суд зазначає, що позивач не скористався правом не допустити посадових осіб до проведення інспекційного відвідування суб'єкта господарювання, інспекційне відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю проведена та складені відповідні акти, наказ про проведення інспекційного відвідування вичерпав свою дію в часі.

В той же час позивачем порушені норми ст. 21, 29 КЗпП України, що документовано підтверджено, а позивачем не доведено іншого.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 90, 139, 205, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволені адміністративного позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Донецькій області про визнання протиправними та скасування постанов про накладення штрафу - відмовити.

Вступна та резолютивна частина рішення виготовлена та проголошена у судовому засіданні 28 лютого 2019 року.

Повний текст рішення виготовлений 11 березня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Тарасенко І.М.