Справа № 360/539/19
Суддя: А.Г. Секірська
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

14 березня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/539/19

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Секірська А.Г., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

08 лютого 2019 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області (далі - відповідач), у якому позивач просить суд:

- визнати дії відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганській області про закінчення виконавчого провадження незаконними;

- постанову про закінчення виконавчого провадження - скасувати;

- зобовязати відділ державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганській області відкрити виконавче провадження по справі 2а-1583/2009, провадження № 6а/415/6/17, та провадження № 6а/415/7/17, що видав Лисичанський міський суд Луганської області за постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 13.11.2009 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради;

- зобовязати відділ державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганській області виконати постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 13.11.2009, по справі 2а-1583/2009, провадження № 6а/415/6/17, та провадження № 6а/415/7/17.

Ухвалою від 11 лютого 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії залишено без руху та запропоновано позивачу протягом семи календарних днів з дати отримання даної ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду заяви про поновлення строку звернення до суду з даним позовом та докази поважності причин його пропуску.

12 березня 2019 року через відділ діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) за вх. № 13145/2019 від позивача надійшла заява про поновлення строку з обґрунтуванням наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду з даним адміністративним позовом.

В обґрунтування заяви про поновлення строку звернення до суду позивач зазначив, що спірні відносини виникли з 20.05.2010, коли державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, позивач неодноразово звертався до відповідача щодо стану виконання рішення суду, на що відповідач повідомляв, що всі матеріали виконавчих проваджень знаходяться на непідконтрольної території, а саме в м. Луганську.

Також відповідачем було надіслане повідомлення № 02.1-34/1955 від 11.05.2017, тобто з цього часу позивачу стало відомо, що ще 30.12.2011 державним виконавцем на підставі пункту 11 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, без виконання рішення суду.

Часом, коли позивач дізнався про порушення своїх прав та законних інтересів, вважає останню подію у відносинах, а саме - вересень 2018 року, коли отримав постанову про закінчення виконавчого провадження, без виконання рішення суду.

Позивач вважає, що позовна давність - інститут матеріального, а не процесуального права. А тому відповідні норми повинні застосовуватися в тій редакції, в якій вони діяли на момент виникнення спірних відносин. На думку позивача, шляхом внесення та негайного введення в дію Законом України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-VІ від 07.07.2010 окремих змін до КАС України стосовно питань встановлення нових строків для звернення до адміністративного суду, законодавцем непередбачливо порушено було право на своєчасне звернення за захистом до адміністративного суду. На момент вступу у законну силу положень пункту 2 та пункту 4 статті 99 КАС України в новій редакції (стосовно строків та термінів) виникла колізія норм матеріального та процесуального права. Тобто як шестимісячний строк, так і місячний термін для звернення за захистом до суду (замість існуючого річного строку), виявилися позивачем пропущені. На думку позивача, це є прямим обмеженням його конституційного права на судовий захист і здійснення правосуддя.

З урахуванням викладеного, з метою дотримання права позивача на доступ до правосуддя позивач просив поновити строк звернення до суду із позовом до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії.

Вирішуючи заяву про поновлення строку звернення до суду, суд виходить з такого.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) позовну заяву у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина перша статті 121 КАС України).

Частиною першою статті 123 КАС України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Суд зауважує, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є обєктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, яка звертається до суду, та повязані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 287 КАС України позовну заяву у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Тобто, за змістом пункту 1 частини другої статті 287 КАС України законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й обєктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (в редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), яка діяла на час винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, що оскаржується) сторони виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі під час проведення експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

З метою забезпечення електронного документообігу в органах державної виконавчої служби, ведення обліку виконавчих проваджень, контролю за дотриманням державними виконавцями вимог законодавства під час здійснення виконавчих дій, надання оперативного доступу сторонам виконавчого провадження до його матеріалів Міністерство юстиції України забезпечує функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень (частина перша статті 4 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (в редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), яка діяла на час винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, що оскаржується).

Відповідно до частини першої статті 14 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VIII) учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, субєкт оціночної діяльності - субєкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 51-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з частинами першою, другою статті 15 Закону № 1404-VIII сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом (абзац перший частини першої статті 19 Закону № 1404-VIII).

Позивачем до позовної заяви додано копію постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганській області від 30 грудня 2011 року ВП № 19848529, яка, як стверджує позивач, не була йому вручена у належні строки. Також позивач зазначає, що неодноразово звертався до відповідача стосовно виконання рішення суду, однак відповідач зазначав, що всі матеріали виконавчих проваджень знаходяться на непідконтрольній території.

Однак, як протягом всього часу, починаючи з 2011 року, так і з вересня 2018 року (коли за твердженням позивача він дізнався про порушення свого права) ОСОБА_1 не був позбавлений можливості звернутися за відновленням свого порушеного права (або за правовою допомогою та уповноваження іншої особи щодо вчинення відповідних дій в своїх інтересах).

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

У рішенні від 29.06.2010 № 17-рп Конституційним Судом України зроблено висновок, що принцип правової визначеності покликаний забезпечити, щоб втілення обмежень основних прав людини і громадянина на практиці допускалось лише за умови передбачуваності застосування відповідних правових норм. Тобто обмеження будь-якого права повинно базуватись на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правову поведінку від протиправної і передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, право на доступ до правосуддя не є абсолютним. Так, усправі «Golder проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ вказав, що вказане право в силу своєї природи вимагає державного регулювання, яке може змінюватись в залежності від місця, часу, з урахуванням потреб і ресурсів як суспільства, так і конкретних осіб. Відповідно, це право за певних умов може бути обмежено. Під такими обмеженнями розуміється, наприклад, передбачені законом строки позовної давності або інші процесуальні строки, обмеження права звернення до суду певних осіб неповнолітніх, недієздатних або обмежено дієздатних, вимоги умов прийнятності апеляційної, касаційної скарги тощо.

При цьому десятиденний строк визнано законодавцем достатнім для того, щоб у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

З урахуванням викладеного, підстави, зазначені позивачем для поновлення строку звернення до адміністративного суду, визнаються судом неповажними.

Відповідно до частини другої статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно з пунктом 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, позовна заява ОСОБА_1 до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії підлягає поверненню у звязку з невизнанням судом підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду поважними.

Керуючись статтями 123, 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії повернути позивачу.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали разом з позовною заявою і доданими до неї документами невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяОСОБА_2