Справа № 814/3617/15
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2019-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2019 р.м.ОдесаСправа № 814/3617/15
Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,
судді -Джабурія О.В.,
судді -Вербицької Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Златобанк» Славінського В.І. на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 червня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Златобанк» Славінського В.І., третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2015 року ОСОБА_5 (надалі - позивач) звернувся до суду з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Златобанк» Славінського В.І. (надалі - відповідач, Уповноважена особа), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльності відповідача щодо невключення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню за Угодою про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №076231 (договір банківського вкладу), укладеної 05.12.2014 року між ОСОБА_6 та публічним акціонерним товариством «Златобанк»;

- зобов'язати відповідача подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в публічному акціонерному товаристві «Златобанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та включити позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та включити позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодування за Угодою про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №076231 (договір банківського вкладу), укладеної 05.12.2014 року між ОСОБА_6 та публічним акціонерним товариством «Златобанк».

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що відповідач за відсутності правових підстав не включив позивача до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, що призвело до порушення прав позивача на отримання коштів.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.06.2018 року позовні вимоги задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти по справі нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що Правлінням Національного банку України прийнято постанову від 13.02.2015 року №105 «Про внесення Публічного акціонерного товариства «Златобанк» до категорії неплатоспроможних».

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 13.02.2015 року №30 «Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ «Златобанк», яку запроваджено з 14.02.2015 року та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Златобанк».

Правлінням НБУ прийнято постанову від 12.05.2015 року №310 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк».

Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 13.05.2015 року №99 «Про початок процедури ліквідації АБ «Златобанк» та призначення уповноваженої особи фонду на ліквідацію банку». Наказом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №156 від 13.05.2015 року призначено Славінського В.І. уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Златобанк» строком на 1 рік з 13.05.2015 року по 12.05.2016 року включно.

Угода приєднання до публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №076231 від 05.12.2014 року, укладена АТ «Златобанк» та особою, що відкриває вкладний (депозитний) рахунок на користь третьої особи: ОСОБА_6, який відкривав депозитний рахунок на користь фізичної особи-резидента: ОСОБА_5 (позивача).

Позивач підписав угоду та з 05.12.2014 року набув права та обов'язки вкладника за цим договором. Відповідно до п.3.2. угоди передбачено, що банк повідомляє Вкладника про те, що повернення вкладу гарантується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі, визначеному чинним законодавством України на дату недоступності вкладу. Перед підписанням цієї Угоди Вкладник ознайомився з розміром гарантованої суми відшкодування за вкладами, відповідно до ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

30.04.2015 року позивач письмово звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації про включення до реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Позивач отримав лист від уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 28.05.2015 року №514 в якому зазначено, що позивача не було включено до реєстру вкладників, оскільки проводилась перевірка відповідно до ч.2 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», правочинів, вчинених банком протягом одного року до дня визнання банку неплатоспроможнім. Ніяких посилань стосовно визнання договору позивача з банком нікчемним лист не містив.

Але уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації АТ «Златобанк» ще 08.04.2015 року прийняла наказ №164/1 «Про затвердження переліку нікчемних транзакцій та правочинів» про визнання нікчемними всіх транзакцій та правочинів (договори), згідно з переліку, який додається до наказу відповідно до п.6 ч.2 ст.37, п.п.2,3,4 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з метою недопущення дій, що призводять до зростання гарантованої суми, яка підлягає відшкодуванню за рахунок коштів Фонду.

Наказом №165/1 від 09.04.2015 року внесені зміни до наказу №164/1 від 08.04.2015 року. У додатку до наказу в переліку осіб, з якими договори визнані нікчемними є прізвище позивача.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що законні підстави віднести договір, укладений між позивачем та банком, до нікчемних у уповноваженої особи були відсутні.

Колегія суддів погоджується з цим висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно із ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000,00 грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, врегульований ст.27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до якого уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Відповідно ч.2 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

За змістом ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції на момент виникнення правовідносин), правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»;

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Відповідно до ч.1 ст.215 Цивільного Кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Статтею 228 Цивільного кодексу України визначено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Таким чином, право Уповноваженої особи перевіряти правочини на предмет виявлення серед них нікчемних, не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину, тобто саме по собі твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно у даному випадку нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для визнання договору, укладеного між позивачем та банком нікчемним, уповноваженою особою Фонду зазначено п.п.2, 3, 4 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», але з яких саме підстав уповноважена особа визнала договір, укладений між позивачем та банком нікчемним, в наказі не зазначено.

Вказаними пунктами ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено визнання договору нікчемним в разі, коли банк взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним, банк здійснив відчуження майна, або банк оплатив кредитору в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна.

Суд першої інстанції правильно встановив, що жодна з наведених підстав не має ніякого відношення до договору, укладеного між позивачем та ПАТ «Златобанк».

З матеріалів справи та пояснень відповідача, вбачається, що підстави для визнання договору позивача з Банком нікчемним є зовсім іншими, а саме нікчемність вказаного договору полягає у дробленні коштів на рахунку ОСОБА_6, які не підлягають поверненню за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у повному обсязі згідно з Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Однак, колегія суддів зазначає, що таких підстав, як дроблення коштів на рахунку, для визнання договорів нікчемними ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (станом на день виникнення спірних правовідносин), не передбачено.

За таких обставин, колегія суддів робить висновок, що договір між позивачем та банком було протиправно віднесено уповноваженою особою Фонду до нікчемних, оскільки підстави на які посилається останній або не відносяться до вказаного договору, або не передбачені ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Таким чином, відповідачем не доведено наявність правових підстав для невключення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Златобанк» - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 червня 2018 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати його прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Джабурія О.В. Вербицька Н. В.