Справа № 580/772/19
Суддя: Л.В. Трофімова
Дата ухвалення: 2019-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

11 березня 2019 року справа № 580/772/19

м. Черкаси

Суддею Черкаського окружного адміністративного суду Трофімовою Л.В. перевірено матеріали адміністративного позову у справі № 580/772/19

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Черкаській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень від 12.10.2018 № НОМЕР_1 та від 12.10.2018 № НОМЕР_2, прийнято ухвалу.

04.03.2019 ФОП ОСОБА_1, звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Черкаській області, просить:

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 12.10.2018 №, яким Головне управління ДФС у Черкаській області повідомило ФОП ОСОБА_1, що згідно із статтями 336, 345, пункту 2 частини 2 статті 351 Митного кодексу України, підпунктом 20.1.2, підпунктом 20.1.4 пункту 20.1. статті 20, підпункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1,1 статті 78, статті 79, підпункту 54.3.6 пункту 54.3 статті 54, пункту 58.1 статті 58, пункту 61.1. та пункту 61.2 статті 61, підпункту 62.1.3 пункту 62.1 статті 62, пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України на підставі акта від 13.09.2018 №462/23-00-13-2114/НОМЕР_3 встановлено порушення положень пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України у частині визначення бази оподаткування податком на додану вартість товарів, що ввозяться на митну територію України; положень пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України у звязку з чим збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів за податковими зобовязаннями 2178,35 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 544,59 грн.

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення рішення від 12.10.2018 №, яким Головне управління ДФС у Черкаській області повідомило ФОП ОСОБА_1, що згідно із статтями 336, 345, пункту 2 частини 2 статті 351 Митного кодексу України, підпунктом 20.1.2, підпунктом 20.1.4 пункту 20.1. статті 20, підпункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1,1 статті 78, статті 79, підпункту 54.3.6 пункту 54.3 статті 54, пункту 58.1 статті 58, пункту 61.1. та пункту 61.2 статті 61, підпункту 62.1.3 пункту 62.1 статті 62, пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України на підставі акта від 13.09.2018 №462/23-00-13-2114/НОМЕР_3 встановлено порушення підпункту а) частини першої статті 16 розділу V Протоколу I Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони ратифіковано Законом України «Про ратифікацію Угоди між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони» від 16.09.2014 №1678-VII; положень статей 270, 271, 272 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI, в результаті чого донараховано податкове зобовязання по сплаті візного мита, положень пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України у звязку з чим збільшено суму грошового зобовязання за платежем мито на товари, що ввозиться субєктами підприємницької діяльності за податковими зобовязаннями 10891,73 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 2722,93 грн.

- стягнути на користь ФОП ОСОБА_1 всі судові витрати.

Відповідно до частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом. Вивчивши матеріали позовної заяви, варто зазначити, що вона не відповідає вимогам статті 160, статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому повинна бути залишена без руху для усунення недоліків з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

У позовній заяві зазначено про статтю 2 Кодексу адміністративного судочинства України, проте не зазначено які саме пункти, частини цієї норми права відповідачем не було дотримано під час реалізації яких саме повноважень щодо прийняття кожної із оскаржуваних вимог про сплату боргу та у чому виражається порушення частини 2 статті 19 Конституції України та про який саме критерій частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України йдеться, враховуючи, що станом на час проведення документальної невиїзної перевірки були відсутні відомості щодо країни походження товару у контексті надання обґрунтування та оцінки доказів.

Згідно пункту 9 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень зазначається обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача. Відповідно до офіційного тлумачення частини 1 статті 55 Конституції України, наданого у рішенні Конституційного Суду України від 25.12.1997 № 9-зп: частину 1 статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Позивачем у позовній заяві не зазначено обґрунтування щодо порушення оскаржуваними податковими повідомленнями - рішеннями прав, свобод, інтересів позивача у контексті відповіді уповноваженого органу Польщі від 21.03.2018, що товари, зазначені у декларації інвойс від 04.08.2017 № 05/08/2017 не можуть бути визнані такими, що відповідають преференційному режиму у звязку з тим, що експортер не надав необхідних документів, що підтверджують статус походження.

Відповідно до частини 4 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідчені копії, якщо інше не визначено Кодексом адміністративного судочинства України. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього (частина 2 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України).

Кодексом адміністративного судочинства України (частини 4, 5 статті 94) передбачено, що копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено у порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, що знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Позивачем надано до суду фото(ксеро)копії документів, що не засвідчені у встановленому порядку, оскільки відсутня дата засвідчення копій.

Відповідно до частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суд, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 160, статтею 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 2, 6-16, 19, 160, 161, 169, 241, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень від 12.10.2018 № НОМЕР_1 та від 12.10.2018 № НОМЕР_2, залишити без руху.

Позивачем вказані недоліки можуть бути усунуті шляхом надання:

- обґрунтування порушення оскаржуваними податковими повідомленнями - рішеннями прав позивача;

- засвідчених у встановленому порядку доказів на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Надати позивачеві для усунення вказаних вище недоліків позовної заяви пять днів з моменту отримання копії даної ухвали.

У разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде повернута позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та не оскаржується.

Суддя Л.В. Трофімова