Справа № 810/1932/17
Суддя: Журавель В.О.
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2019 року м. Київ справа № 810/1932/17

Суддя Київського окружного адміністративного суду Журавель В.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14 липня 2016 р. №5303-10.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення відповідачем прийнято з порушенням норм податкового законодавства, оскільки транспортний податок не нараховується у випадку, коли ринкова вартість транспортного засобу є меншою, ніж визначена в 2016 році згідно з п.п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України. Вказує, що вартість її транспортного засобу є меншою, тому цей автомобіль не є об'єктом оподаткування. Зазначає також, що порушено принцип стабільності податкового законодавства, тому обов'язок зі сплати транспортного податку у виникає лише з 2017 р., оскільки рішення про встановлення транспортного податку № 4-VII-VII Фастівською міською радою прийнято 14 січня 2016 р. (тобто після 15 липня 2015 р.). отже, у 2016 р. такого обов'язку на позивача взагалі покладатися не могло.

Відповідач позову не визнав, у його задоволенні просив відмовити з тих підстав, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним, винесено відповідно до законодавства. Вказав, що зміни у законодавстві у 2016 р. не встановлювали транспортний податок та не змінювали його ставку, а лише змінювали вимоги щодо об'єкта оподаткування. Прийняття закону № 909 не призвело до скасування рішень органів місцевого самоврядування, прийнятих раніше. При винесенні спірного ППР було враховано рішення Фастівської міської ради 27 січня 2015 р. «Про встановлення транспортного податку» № 4-LXIV-VI зі змінами від 14 січня 2016 р. Отже, із 2016 р. об'єктом оподаткування транспортним податком є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 1033500 грн. (750х1378 грн). Тому належний позивачу автомобіль є об'єктом оподаткування транспортним податком, а позивач є платником цього податку у 2016 р. (т.1 а.с. 163-165).

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 5 липня 2017 р., залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2018 р., задоволено позовні вимоги. Постановою Верховного Суду від 7 серпня 2018 р. касаційну скаргу Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області задоволено частково, постанову Київського окружного адміністративного суду від 5 липня 2017 р. та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2018 р. скасовано, а справу направлено до Київського окружного адміністративного суду на новий розгляд.

6 вересня 2018 р. протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями справу передано на розгляд судді цього адміністративного суду Журавлю В.О.

Ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2018 р. прийнято цю адміністративну справу до провадження і визначено, що справа розглядатиметься за правилами загального позовного провадження. Цією ж ухвалою залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Міністерство економічного розвитку і торгівлі України.

Третьою особою подано до суду пояснення від 18 вересня 2018 р., згідно з якими відповідно до Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №66 від 18 лютого 2016 р., їх вартість згідно з пунктами 5 і 6 Методики, у разі відсутності їх вартості у переліку, може визначатися стосовно аналогічних автомобілів. Таким аналогічним легковому автомобілю позивача Mercedes-Benz GL 500 MATIC є автомобіль Mercedes-Benz GLS-Class з об'ємом циліндрів двигуна 4,7 літра, бензин, з автоматичною коробкою переключення передач, 2013 року випуску та пробігом 140000 км. Розрахована згідно з Методикою середньоринкова вартість такого аналогічного автомобіля становить 1103069 грн. 76 коп. (з ПДВ).

Третьою особою - Міністерством економічного розвитку і торгівлі України, надано також на запит суду копію інформації від 22 лютого 2016 р., яка надавалася ним Державній фіскальній службі України щодо середньоринкової вартості автомобілів на виконання п.13 Методики, з трьома переліками автомобілів, а саме: 1) інформація щодо автомобілів, середньоринкова вартість яких розрахована на основі даних ДП «Держзовнішінформ»; 2) інформація щодо автомобілів, середньоринкова вартість яких розрахована на основі інформації, отриманої з інших джерел; 3) перелік автомобілів, вартість яких неможливо визначити. (т.1 а.с. 180-181, 229-230).

У матеріалах справи є різна інформація щодо вартості автомобіля, належного позивачу, яка надана сторонами і містить суперечності.

Так, позивачем раніше в обґрунтування позовних вимог було надано інформацію, розміщену на веб-сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, згідно з яким середньоринкова вартість автомобіля Mercedes-Benz, 2013 року випуску, з об'ємом циліндрів двигуна 4663 куб.см., складає 1030417 грн. 67 коп., що менше визначеного законодавцем розміру - 1033500 грн. (750 х1378 грн.). (т.1 а.с.12).

Відповідач спочатку подавав заперечення, до яких додав інформацію про те, що середньоринкова вартість автомобіля, який належить позивачу, станом на 2016 рік складала 1046351 грн. 97 коп., що більше визначеного законодавцем розміру - 1033500 грн., але цей розрахунок не містить дати його складання, у ньому зазначено пробіг автомобіля 130000 км. (т.1 а.с.32).

У подальшому позивач під час нового розгляду справи в обґрунтування позовних вимог вказував на порушення відповідачем процедури визначення середньоринкової вартості автомобіля, передбаченої вказаною Методикою, оскільки у відповідача станом на 1 лютого 2016 р. необхідні відомості були відсутні. На думку позивача третьою особою такі відомості було надано значно пізніше - у 2018 р. Крім того, позивач не погоджується з висновком третьої особи про те, що аналогічним легковому автомобілю позивача Mercedes-Benz GL 500 MATIC є автомобіль Mercedes-Benz GLS-Class з об'ємом циліндрів двигуна 4,7 літра. Вказує, що таким аналогічним автомобілем можливо було взяти автомобіль Mercedes-Benz GLЕ, і в такому випадку він не був би об'єктом оподаткування. Звертає увагу, що у наданому третьою особою Переліку автомобілів, вартість яких неможливо визначити, вказано автомобіль позивача Mercedes-Benz GL-Class з об'ємом циліндрів двигуна 4,7 куб.см., у зв'язку з чим вважає, що третьою особою не надано обґрунтованого розрахунку вартості автомобіля позивача.

Ухвалою суду від 12 листопада 2018 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання на 9 січня 2019 р.

Представники сторін і третя особа подали до суду письмові клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Ураховуючи положення ч. 3 ст. 194 КАС України, розгляд справи здійснено судом без участі представників сторін і третьої особи у порядку письмового провадження за наявними у справі доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Позивач з 25 вересня 2013 р. є власником транспортного засобу - легкового автомобіля Mercedes-Benz GL 500 MATIC, номерний знак НОМЕР_1, 2013 року випуску, з об'ємом циліндрів двигуна 4663 куб.см., що підтверджується даними свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3

27 січня 2015 р. Фастівською міською радою Київської області винесено рішення «Про встановлення транспортного податку» № 4-LXIV-VI, яким було встановлено транспортний податок згідно з додатком.

14 січня 2016 р. Фастівською міською радою Київської області винесено рішення «Про внесення змін до рішення Фастівської міської ради № 4-LXIV-VI від 27 січня 2015 року «Про встановлення транспортного податку» № 4-VII-VII, яким внесено зміни до п.п. 2.1 п. 2 додатку до рішення № 4-LXIV-VI, а саме визначено: «Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті».

14 липня 2016 р. відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № 5303-10, яким позивачу визначено зобов'язання за платежем «Транспортний податок з фізичних осіб» у сумі 25000 грн. 00 коп.

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з позовом про його оскарження. Надаючи правову оцінку спірним, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

1 січня 2015 р. набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким згідно зі ст. 267 ПК України введено новий транспортний податок.

Відповідно до вимог п. 10.2 ст. 10 ПК України (в редакції, яка діяла на дату виникнення спірних правовідносин) місцеві ради обов'язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Повноваження міських рад щодо податків та зборів визначено ст. 12 ПК України (в редакції, яка діяла на дату виникнення спірних правовідносин).

Згідно з вимогами п.п. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України (в редакції, яка діяла на дату виникнення спірних правовідносин) рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

У разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада об'єднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов'язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю (п.п. 12.3.5 п. 12.3 ст. 12 ПК України (в редакції, яка діяла на дату виникнення спірних правовідносин)).

Водночас, 24 грудня 2015 р. Верховною Радою України прийнято Закон України №909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році», що набрав чинності 1 січня 2016 року (далі - Закон № 909-VIII), яким внесено зміни у ПК України щодо об'єкту оподаткування транспортним податком.

Так, згідно з вимогами п.п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України (в редакції Закону від 24 грудня 2015 р. № 909-VIII) об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Пунктом 4 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону № 909-VIII визначено, що у 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК України та Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Ураховуючи те, що Законом України № 909-VIII не встановлювався новий транспортний податок, а також не змінювалась його ставка, суд дійшов висновку, що з 01 січня 2016 р. платниками транспортного податку є власники легкових автомобілів не старше п'яти років, середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати.

Як убачається з матеріалів справи, рішенням Фастівської міської ради Київської області від 27 січня 2015 року № 4-LXIV-VI «Про встановлення транспортного податку» та Рішення Фастівської міської ради Київської області від 14 січня 2016 року № 4-VІІ-VIІ «Про внесення змін до рішення Фастівської міської ради Київської області від 27 січня 2015 року № 4-LXIV-VI «Про встановлення транспортного податку» внесено зміни до п.п. 2.1 п. 2 додатку до рішення № 4-LXIV-VI. Цими нормами визначено: «Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті».

З урахуванням наведеного суд не бере до уваги твердження позивача щодо порушення принципу стабільності податкового законодавства, оскільки вони ґрунтуються на помилковому тлумаченні наведених вище положень законодавства та актів органів місцевого самоврядування.

Станом на 1 січня 2016 р. мінімальна заробітна плата установлена в розмірі 1378 грн. (ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік»). Отже, 750 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 1 січня 2016 р. складали 1 033 500 грн.

Таким чином, об'єктом оподаткування у 2016 році стали легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1 033 500 грн. та з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно).

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті (абз.2 п.п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України).

Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 р. № 66, відповідно до положень п. 2 якої середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 р. № 403 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 44, ст. 1576), де за ціну нового транспортного засобу (Ц н) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

Пунктом 3 Порядку № 403 встановлено, що середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за такою формулою: С ср = Ц н х (Г / 100) х (1 ± (Г к / 100), де Ц н - ціна нового транспортного засобу в Україні; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1; Г к - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з додатком 2.

Джерелом інформації про ціни нових транспортних засобів в Україні є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) або довідкові дані про ціни щодо ідентичних або аналогічних нових транспортних засобів в Україні чи країнах-виробниках (експортерах) з урахуванням податків та зборів, що визначаються відповідно до законодавства (пункт 4 Порядку N 403).

Згідно з вимогами п. 5 Методики ідентичними є автомобілі, в яких збігаються такі ознаки і параметри: марка; країна-виробник; тип кузова (седан, універсал тощо); модель; конструкція привода тягових коліс; тип та робочий об'єм двигуна; потужність двигуна; тип коробки переключення передач та інших складників силової передачі; габаритні розміри; рік випуску; комплектація.

Розбіжності можуть стосуватися комплектації, пробігу та технічного стану.

Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (п. 13 Методики в редакції, чинній на час спірних правовідносин).

Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об'єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг (п. 14 Методики в редакції, чинній на час спірних правовідносин).

Аналіз наведених положень Методики та Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів свідчить про врахування при розрахунку цієї вартості певних ознак, параметрів і характеристик транспортного засобу.

Обов'язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку. Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі отриманої від Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Відтак, підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення є отримана від Мінекономрозвитку інформація про автомобіль позивача.

Як убачається з п. 13 Методики, середньоринкову вартість автомобіля розраховує Мінекономрозвитку та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Відтак, при прийнятті податкового повідомлення-рішення податковим органом використовується інформація про автомобілі, яка отримана від Мінекономрозвитку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду.

Чинне законодавство не зобов'язує податковий орган враховувати при визначенні податкового зобов'язання з транспортного податку розрахунки середньоринкової вартості автомобіля, здійснені власником транспортного засобу.

Суд не бере до уваги витяг з сайту Мінекономрозвитку, згідно з яким середньоринкова вартість транспортного засобу Mercedes-Benz, модель GL500 4 MATIC, 2013 року випуску, з об'ємом циліндрів двигуна 4 663 куб.см. складає 1 046 351 грн. 97 коп., оскільки така інформація датована станом на 2017 р. та з урахуванням пробігу 130 000 км. (т. 1 а.с. 32).

З урахуванням наведеного наявні у справі розрахунки середньоринкової вартості транспортного засобу, який сформовано самим позивачем на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку, внаслідок чого ним зроблено висновок про те, що автомобіль позивача не є об'єктом оподаткування транспортним податком у 2016 році, а також наявний у цій справі розрахунок, наданий відповідачем, суд визнає такими, що не відповідають положенням Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, а тому вони не є належними, достатніми і достовірними доказами в розумінні статей 74-76 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки на підставі них не можна встановити дійсні обставини справи.

Судом встановлено, що 22 лютого 2016 р. Мінекономрозвитку на виконання вимог п.13 Методики було направлено на адресу Державної фіскальної служби України лист «Щодо надання інформації» № 3252-08/4797-03, в якому зазначалося про надання інформації щодо автомобілів, з року випуску яких минуло не більше 5 років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої станом на 1 січня 2016 р., до якого було долучено інформацію щодо автомобілів, середньоринкова вартість яких розрахована на основі даних ДП «Держзовнішформ» та інформацію щодо автомобілів, середньоринкова вартість яких розрахована на основі інформації, отриманої з інших джерел, та перелік автомобілів, вартість яких неможливо визначити (т. 1 а.с. 182-187).

Суд зазначає, що у вказаних додатках інформація про автомобіль Mercedes-Benz, модель GL500 4 MATIC, 2013 року випуску, з об'ємом циліндрів двигуна 4 663 куб.см. відсутня (т. 1 а.с. 182-187).

6 липня 2016 р. Мінекономрозвитку направило на адресу Державної фіскальної служби України лист «Щодо надання інформації» № 3252-08/20315-03, в якому зазначалося, що на виконання доручень Кабінету Міністрів України від 11 червня 2016 р. № 20947/1/1-16 та від 13 червня 2016 р. № 13464/6/1-16 Мінекономрозвитку надає уточнену інформацію щодо автомобілів, середньо ринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2016 р., підготовленої згідно з Методикою визначення середньо ринкової вартості легкових автомобілів, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 р. № 66, та з урахуванням обговорення проблемних питань нарахування транспортного податку на нарадах у Мінфіні, які відбулись 16, 17, 21 та 24 червня поточного року (т. 1 а.с. 188).

До вказаного листа було долучено інформацію щодо автомобілів, середньоринкова вартість яких розрахована на основі даних ДП «Держзовнішформ» за офіційними прайс-листами дилерів; інформацію щодо автомобілів, середньоринкова вартість яких розрахована на основі інформації, отриманої з інших джерел, та перелік автомобілів, вартість яких неможливо визначити (т. 1 а.с. 188-200).

Проте, у вказаній інформації відомості стосовно автомобіля Mercedes-Benz, модель GL500 4 MATIC, 2013 року випуску, з об'ємом циліндрів двигуна 4 663 куб.см. відсутня (т. 1 а.с. 188-200).

Суд не бере до уваги твердження позивача про те, що третьою особою невірно визначено категорію аналогічного автомобіля при визначенні вартості автомобіля позивача. При цьому суд бере до уваги, що саме вказане Міністерство є уповноваженим органом для визначення такої вартості, що третьою особою враховано всі передбачені Методикою та Порядком критерії - марка, країна-виробник, тип кузова, модель, конструкція привода тягових коліс, тип та робочий об'єм двигуна, потужність двигуна, тип коробки переключення передач та інших складників силової передачі, габаритні розміри, рік випуску, комплектація, тощо. Тому суд погоджується з висновками, зробленими Міністерством щодо вартості автомобіля позивача, розрахованої за вартістю аналогічного автомобіля Mercedes-Benz GLS-Class, яка становить 1103069 грн. 76 коп. (з ПДВ).

Суд бере до уваги, що відповідно до встановленої процедури, на підставі затверджених Методики та Порядку інформація про середньоринкову вартість автомобіля розраховується Мінекономрозвитку та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подається цим міністерством до ДФС.

Це означає, що належним доказом щодо вартості автомобіля, який є об'єктом оподаткування транспортним податком, є виключно та інформація, яка має відповідати двом критеріям: 1) ця інформація повинна бути надана Мінекономрозвитку до ДФС; 2) ця інформація повинна бути надана до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду.

Як встановлено судом, таку інформацію у строк до 1 лютого 2016 року від Мінекономрозвитку до ДФС України подано не було. Так, як вже зазначалося, лише 22 лютого 2016 р. Мінекономрозвитку на виконання вимог п. 13 Методики було направлено на адресу Державної фіскальної служби України лист «Щодо надання інформації» №3252-08/4797-03, в якому надано інформації щодо автомобілів, з року випуску яких минуло не більше 5 років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої станом на 1 січня 2016 р. Крім того, 6 липня 2016 р. Мінекономрозвитку направило на адресу Державної фіскальної служби України лист «Щодо надання інформації» № 3252-08/20315-03, в якому зазначалося, що на виконання доручень Кабінету Міністрів України від 11 червня 2016 р. № 20947/1/1-16 та від 13 червня 2016 р. № 13464/6/1-16 Мінекономрозвитку надає уточнену інформацію щодо автомобілів, середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2016 р., підготовленої згідно з Методикою визначення середньо ринкової вартості легкових автомобілів, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 р. № 66, та з урахуванням обговорення проблемних питань нарахування транспортного податку на нарадах у Мінфіні, які відбулись 16, 17, 21 та 24 червня поточного року (т. 1 а.с. 188).

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що станом на дату винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення у відповідача була відсутня інформація щодо вартості автомобіля, який належить на праві власності позивачу, яка б відповідала обом критеріям належності і допустимості доказів.

Хоча спірне податкове повідомлення рішення винесено 14 липня 2016 р., проте відповідач не довів суду належними і достатніми доказами той факт, що ним при винесенні спірного рішення було використано отриману інформацію про середньоринкову вартість автомобіля, яка розрахована Мінекономрозвитку та до 1 лютого 2016 р. подана цим міністерством до ДФС.

Суд при цьому не погоджується з доводами позивача про те, що таку інформацію міністерством було надано податковому органу лише у 2018 році, оскільки наявними у справі доказами встановлено факт її надходження до ДФС у 2016 р., але після 1 лютого 2016 р.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення відповідачем винесено з порушенням встановленої процедури, отже не у спосіб, що передбачений законодавством України, тому є протиправним, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо клопотання позивача про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до платіжного доручення від 1 червня 2016 р. № 92 позивачем сплачено судовий збір на суму 640 грн. 00 коп.

Зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на суму 640 грн. 00 коп. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255, 295 КАС, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 14 липня 2016 р. № 5303-10.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2) за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області (код ЄДРПОУ - 39471029) судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1, місцезнаходження: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податку - НОМЕР_2.

Відповідач - Києво-Святошинська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, адреса: вул. Ломоносова, 34, м. Вишневе, Київська область, 08132, код ЄДРПОУ - 39471029.

Третя особа - Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, адреса: вул. М. Грушевського, 12/2, м. Київ, 01008, код ЄДРПОУ - 37508596.

Суддя Журавель В.О.

Дата складення рішення суду 12 березня 2019 року.