Справа № 520/1334/19
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2019 р. № 520/1334/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Єгупенка В.В.,

розглянувши у приміщенні суду в м. Харкові у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (м. Харків, пр. Московський, 198/3) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду в інтересах ОСОБА_1 з вищевказаним позовом, в якому просила визнати протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у непоновлені позивачу виплати пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, та зобов'язати відповідача поновити виплату пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком ОСОБА_1 на підставі документів, що знаходяться в її пенсійній справі, з 07.10.2009, з урахуванням індексації пенсії відповідно до ст.42 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", як не працюючому пенсіонеру, інваліду ІІ групи, здійснити осучаснення пенсії відповідно до пенсійної реформи України та здійснювати виплату пенсії на визначений позивачем банківський рахунок.

Відповідно до положень ст.ст.171, 263, 257 КАС України розгляд позовної заяви здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи адміністративного позову, суд дійшов наступного.

Судовим розглядом встановлено, що 06.08.2018 позивач звернулася до ГУ ПФУ в Харківській області із заявою, в якій зазначила, що до її виїзду 23.09.1999 з України до Ізраїлю вона отримувала пенсію по інвалідності у розмірі пенсії за віком, оформлену в Орджонікідзевському районі м. Харкова. Виплату пенсії було припинено з квітня 2000 року. Позивач просила продовжити виплату пенсії на підставі рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009 № 25-рп/2009 (а.с.27).

Листом від 28.09.2018 № 4964/Г-14 Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зазначило, що згідно інформації Індустріального об'єднаного Управління пенсійного фонду України м. Харкова ОСОБА_1 із заявою про поновлення виплати пенсії та необхідними документами не зверталася (а.с.28).

17.12.2018 позивач звернулася до Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова із заявою про поновлення виплати пенсії.

На зазначену заяву Управлінням Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова 21.01.2019 за № 1444/300202 було направлено протокол про розгляд спірних питань, які виникають під час призначення (перерахунку) та виплати пенсії, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії по інвалідності, оскільки заявником для призначення пенсії по інвалідності не надано всіх необхідних документів.

У адміністративному позові зазначено, що 09.03.1993 Орджонікідзевським райсоцзабезом м. Харкова позивачу було призначено пенсію, що підтверджується відповідним записом зі штампом на першому аркуші трудової книжки ОСОБА_1 (а.с.19).

З 01 березня 2001 року функції з призначення та виплати пенсії були передані до територіальних управлінь Пенсійного фонду України.

Положеннями ст. 24 Конституції України передбачено, що громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ч.3 ст. 25 Конституції України Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами.

Згідно із положеннями ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється на весь час проживання за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Положеннями ст.51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV передбачено, що у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного суду України від 07.10.2009 року № 25-рп/2009 пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону №1058-ІV щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним). Зазначені положення Закону №1058-ІV втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Конституційним судом України в рішенні №25-рп/2009 зазначено, що оспорюваними нормами Закону №1058-ІV держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

Відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Відповідно до положень ч. 1 ст.44 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до п. 1.1, п. 1.5, п. 2.8 "Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім'ї у зв'язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім'ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім'ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.

Поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та ст. 46 цього Закону.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку), поновлення пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" врегульовані Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Пенсійного фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року.

Відповідно до п. 4.3. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління ПФУ №22-1 від 25.11.2005, відповідно до якої - не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

З наявних в матеріалах справі доказів вбачається, що ОСОБА_1 17 грудня 2018 року було подано заяву до Індустріального об'єднаного Управління Пенсійного фонду України м. Харкова про призначення/перерахунок пенсії (а.с.29).

На обґрунтування викладених у відзиві доводів, відповідач посилається на те, що пенсійна справа позивача з Орджонікідзевського районного відділу соціального забезпечення після її виїзду за кордон у 1999 році до управління не передавалась, у відповідача відсутні будь-які документи на підставі яких можливо здійснити поновлення пенсії, а ОСОБА_1, в свою чергу, до заяви не надано всіх необхідних документів для поновлення виплати пенсії.

Суд звертає увагу, що оцінюватися судом мають саме підстави відмови у поновленні пенсії, тобто, мотиви, з яких виходив відповідач, розглядаючи заяву про її призначення.

Проте, як зазначено відповідачем у відзиві на адміністративний позов, вказана заява ОСОБА_1 від 17.12.2018 управлінням не розглядалася. Натомість управлінням Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова було винесено рішення про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії по інвалідності.

Слід зазначити, що функції призначення та виплати пенсій органи Пенсійного фонду України Харківської області почали здійснювати з 01.03.2001 на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 13.12.2000 № 1828.

З копії трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що пенсія позивачу була призначена Орджонікідзевським районним відділом соціального забезпечення, функції якого передані Індустріальному об'єднаному управлінню Пенсійного фонду України м. Харкова.

За таких обставин, відповідач зобов'язаний був розглянути адресовану йому позивачем 17.12.2018 заяву та надати їй правильну правову оцінку.

Враховуючи викладене, суд позбавлений можливості вирішити питання щодо зобов'язання відповідача поновити виплату пенсії ОСОБА_1 та здійснити осучаснення пенсії відповідно до пенсійної реформи України, оскільки Індустріальним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Харкова не було дотримано порядку розгляду відповідної заяви позивача, за результатами якої суб'єкт владних повноважень мав прийняти рішення.

Згідно ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи викладене, для ефективного захисту позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов'язати відповідача - Індустріальне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.12.2018.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірності вчиненої бездіяльності, для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 262, 263 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (м. Харків, пр. Московський, 198/3) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 про призначення/перерахунок пенсії від 17.12.2018.

Зобов'язати Індустріальне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення/перерахунок пенсії від 17.12.2018.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок).

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Єгупенко