Справа № 705/5367/18
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 705/5367/18 Суддя (судді) першої інстанції: Мазуренко Ю.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Ганечко О.М. та Сорочка Є.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу інспектора роти № 1 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Рогового Романа Григоровича на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 січня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до інспектора роти № 1 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Рогового Романа Григоровича про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти № 1 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Рогового Романа Григоровича (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 січня 2019 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення серії НК № 304569 від 19 листопада 2018 року, винесену відносно ОСОБА_3 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 425,00 гривень, провадження по справі - закрито.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідачем на рішення Черкаської області від 02 листопада 2018 року подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Вказував на правомірність прийняття оскаржуваної постанови, оскільки відеозаписом з нагрудної камери інспектора поліції підтверджено факт ненадання позивачем дороги зустрічним транспортним засобам на нерегульованому перехресті. Також зазначив, що позивачем не надано доказів, які б спростовували факт вчинення ним адміністративного правопорушення.

В судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229, ст. 310 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, згідно з постановою від 19 листопада 2018 року серії НК № 304569, 19.11.2018 року о 23 год. 30 хв. на автодорозі М-22 Полтава - Олександрія на 53 км, позивач керуючи транспортним засобом «Renault Premium», д.н.з. № НОМЕР_1 з причепом «Kaessbohrer Metago», д.н.з. № НОМЕР_2, на нерегульованому перехресті рухаючись по головній дорозі, повертаючись ліворуч, не дав дорогу транспортному засобу, що рухався у зустрічному напрямку прямо, чим порушив п.п.16.14 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

При цьому, з постанови серії НК № 304569 від 19 листопада 2018 року вбачається, що позивач не згоден з постановою інспектора (а.с. 4).

Заперечуючи свою вину в порушенні правил дорожнього руху, та вважаючи постанову від 19 листопада 2018 року серії НК № 304569 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП незаконною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходи з того, що відповідачем не надано належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП, а тому притягнення його до відповідальності є необґрунтованим та протиправним.

З таким висновком погоджується колегія суддів апеляційного адміністративного суду, з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

02.07.2015 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про Національну поліцію», який набрав чинності 07.11.2015 року.

Відповідно до ст. ст. 1,13 Закону України «Про Національну поліцію», поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Систему поліції складають центральний орган управління поліцією та територіальні органи поліції. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 23, п.1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Нормами ст.222 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП) встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, передбачені статтею 122 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає справу. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

За положеннями статей 249, 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд адміністративної справи проводиться відкрито і за місцем його вчинення.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 283 КУпАП постанова про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи;відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати;правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно зі статтею 14 Закону України від 30 червня 1993 року N 3353-XII «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Пунктом 1.9. Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 16.14 ПДР якщо головна дорога на перехресті змінює напрямок, водії транспортних засобів, які рухаються по ній, повинні керуватися між собою правилами проїзду перехресть рівнозначних доріг. Цим правилом повинні керуватися між собою і водії, які рухаються по другорядних дорогах.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Позивач у позовній заяві зазначає, що він під'їжджаючи до нерегульованого перехрестя, на відрізку автодороги М-22 Полтава - Олександрія на 53 км., мав намір здійснити поворот ліворуч. Впевнившись і пересвідчившись у безпечності здійснення ним маневру ліворуч, ввімкнув лівий покажчик повороту та безпечно здійснив маневр лівого повороту й продовжив рух у заданому напрямку.

Частинами 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідачем в апеляційній скарзі зазначено, що позивачем було порушено п. 16.14 ПДР, а саме позивач, рухаючись по головній дорозі і повертаючи ліворуч, не дав дорогу транспортному засобу, що рухався у зустрічному напрямку прямо.

Однак, з наявного в матеріалах справи відеозапису, колегією суддів встановлено, що автомобіль позивача стоїть на місці. Жодних доказів створення позивачем небезпеки для дорожнього руху (як передбачено п. 16.14 Правил дорожнього руху) відповідачем не зафіксовано.

Разом з тим, оскільки будь-яких доказів фіксації факту незабезпечення позивачем безпеки дорожнього руху відповідачем суду не надано, у колегії суддів відсутні підстави вважати, що позивач, продовживши рух транспортного засобу по головній дорозі і повертаючи ліворуч, не дав дорогу транспортному засобу, що рухався у зустрічному напрямку прямо порушив Правила дорожнього руру.

Будь-яких доказів щодо правомірності свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, рішення якого оскаржуються позивачем, суду не надано, та матеріали справи не містять.

Отже, зважаючи на наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для скасування постанови серії НК № 304569 від 19 листопада 2018 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 25 січня 2019 року та не можуть бути підставами для його скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та прийняв законне і обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 242, 250, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу інспектора роти № 1 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Рогового Романа Григоровича залишити без задоволення, а рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 січня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді: