Справа № 751/711/19
Суддя: Цибенко І. В.
Дата ухвалення: 2019-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа№751/711/19
Провадження №2-а/751/36/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2019 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Цибенко І.В.,

за участю секретаря Михайлової І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Чернігові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти 3 БУПП в Хмельницькій області ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти 3 БУПП в Хмельницькій області ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП серія НК № 289100 від 23.01.2019. Позов обґрунтовано тим, що відповідачем було винесено постанову про притягнення його до адмінвідповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП незаконно та безпідставно. Вважає, що порушень ПДР з його не боку не було. При розгляді справи інспектором не досліджувались докази по справі: не була продемонстрована відео фіксація, не були допитані свідки, не було проаналізовано інших доказів. Вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

Ухвалою судді від 31.01.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

До початку судового засідання відповідач надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить у задоволенні позову відмовити повністю. Крім того, зазначає, що позивачем були допущені порушення п. 8.5.1, 9.9 (б), за що відповідно передбачена адміністративна відповідальність санкціями ч. 1 та ч. 2 ст. 122 КУпАП, однак притягнуто до адміністративної відповідальності з урахуванням ст. 36 КУпАП лише за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Частиною третьою ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо(неупереджено); добросовісно, розсудливо з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Згідно ст.. 77 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом встановлено, що 23.01.2019 відносно ОСОБА_1 інспектором роти № 3 БУПП в Хмельницькій області ОСОБА_2 була складена постанова про адміністративне правопорушення серії НК № 289100 від 23.01.2019, в якій зазначено, що ОСОБА_1 23 січня 2019 близько 09 год. 01 хв. на а/д М-12 «Стрий-Знамянка» 213 км, керуючи транспортним засобом Toyota Рrius д.н.з. СВ 2533ВО перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1., здійснив обгін транспортного засобу ближче за 50 м від пішохідного переходу та, при зупинці на вимогу поліцейського, не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п. 9.9 (б) ПДР України.

Вважаючи протиправною постанову, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Аварійна світлова сигналізація, відповідно до підпункту "ґ" п. 9.1 ПДР, є попереджувальним сигналом та визначається як одночасне ввімкнення всіх покажчиків і повторювачів поворотів. Вона повинна бути увімкнена для своєчасного інформування інших учасників дорожнього руху про те, що автомобіль є потенційною небезпекою.

Пункт 9.9 "б" ПДР передбачає, що аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена, в тому числі, у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Аналіз указаної норми дає підстави для висновку, що адміністративна відповідальність за порушення правил користування попереджувальними сигналами передбачена лише, коли таке порушення допущене при початку руху чи зміні його напрямку і лише тоді воно набуває ознак протиправності і суспільної шкідливості.

Згідно тексту постанови, ОСОБА_1 вчинив три самостійні правопорушення (а.с.4):

- перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1.;

- здійснив обгін транспортного засобу ближче за 50 м від пішохідного переходу;

- при зупинці на вимогу поліцейського не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію;

чим порушив вимоги п. 9.9«б» Правил дорожнього руху України.

Пунктом 9.9«б» ПДР України, визначено, що аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена, зокрема, у разі зупинки на вимогу поліцейського.

Таким чином, оскаржуваною постановою визначено порушення позивачем певного пункту ПДР України лише щодо одного з трьох зазначених в ній підстав для притягнення до відповідальності.

Перетинання суцільної лінії дорожньої розмітки 1.1. є порушенням вимог правил пункту 8.5.1 Правил дорожнього руху України, тобто порушення вимог розмітки проїзної частини доріг, що передбачено диспозицією ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Здійснення обгону ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м - поза населеним пунктом, є порушенням вимог правил пункту п. 14.6 «в» Правил дорожнього руху України, що передбачено диспозицією ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Враховуючи, що порушення пунктів 8.5.1 та п. 14.6 «в» ПДР України не знайшли свого відображення в оспорюваній постанові відповідача, беручи до уваги, що відповідачем не надано жодних доказів вчинення вказаних порушень позивачем, суд не може визнати правомірним притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за такі дії.

Правила користування попереджувальними сигналами визначено розділом 9 ПДР України, де міститься п. 9.9«б», за порушення якого позивача притягнуто до відповідальності. Однак, диспозицією частини другої статті 122 КУпАП як правопорушення визначено не будь-яке порушення правил користування попереджувальними сигналами, а лише ті, які вчинені при початку руху чи зміні його напрямку.

Вимога пункту 9.9 «б» ПДР України про необхідність ввімкнення аварійної світлової сигналізації стосується випадку зупинки на вимогу поліцейського, тобто, таке порушення не стосується початку руху чи зміни його напрямку.

Крім того, з відеозапису наданого відповідачем не вбачається, що автомобіль Toyota Рrius д.н.з. СВ 2533ВО, який стоїть біля узбіччя дороги, був зупинений саме на вимогу працівника поліції.

Таким чином, оскільки порушення пункту 9.9«б» ПДР України не визначено диспозицією частини другої статті 122 КУпАП, дане порушення з боку позивача не підтверджується належними доказами, суд дійшов висновку про відсутність діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

На підставі встановлених обставин справи в сукупності з наведеними вище нормами матеріального закону, якими регулюються спірні відносини, суд вважає, що позовні вимоги про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 77, 241-246, 255 КАС України, ст.ст. 283-284, 288, 289, 293 КУпАП, суд-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти 3 БУПП в Хмельницькій області ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову серії НК № 289100 від 23.01.2019 по справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором роти № 3 БУПП в Хмельницькій області ОСОБА_2, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП.

Рішення суду може бути оскаржено через Новозаводський районний суд м. Чернігова до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.В. Цибенко