Справа № 2340/5100/18
Суддя: В.А. Гайдаш
Дата ухвалення: 2019-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 року справа № 2340/5100/18

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гайдаш В.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору фермерське господарство «Чирви Лесі Іванівни» про визнання протиправною бездіяльність та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору фермерське господарство Чирви Лесі Іванівни (далі третя особа), в якому з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить: визнати протиправною бездіяльність відповідача, що повязана з порушенням розгляду клопотання позивача від 25.07.2018 (зареєстроване відповідачем 26.07.2018 за №Р-5863/0/94-18) та зобовязати відповідача повторно розглянути клопотання позивача від 25.07.2018 (зареєстроване відповідачем 26.07.2018 за №Р-5863/0/94-18) і прийняти рішення у формі наказу про надання дозволу позивачу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2.0000 га, яка розташована на адмінтериторії Катеринівської сільської ради Камянського району Черкаської області згідно поданого клопотання від 25.07.2018 (зареєстроване відповідачем 26.07.2018 за №Р-5863/0/94-18), яку виділити із земельної ділянки площею 44,5262 га (кадастровий номер :02:000:0573) шляхом надання згоди на її поділ законному користувачу фермерському господарству Чирви Лесі Іванівни () в особі голови ОСОБА_2 згідно поданих заяв від 21.08.2018 №П-6496/0/94-1/18, від 28.09.2018 №П-7253/0/94-18.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду Гайдаш В.А. від 16.01.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що він звернувся до відповідача із клопотанням, в якому просив надати дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га, яка розташована на адмінтериторії Катеринівської сільської ради Камянського району Черкаської області та яка входить до складу земельної ділянки площею 44,5262 га (кадастровий номер :02:000:0573), яка знаходиться в оренді ФГ Чирви Лесі Іванівни. На вказане звернення отримав відмову у формі листа, яка мотивована посиланням на ст. 791 Земельного кодексу України. Вказану відмову позивач вважає протиправною бездіяльністю, оскільки Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області в даному випадку мало прийняти саме розпорядчий, індивідуальний правовий акт у формі наказу про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, оскільки жодних підстав для прийняття іншого рішення у відповідача не було, з огляду на мотивування поданої заяви та доданих до неї документів. На думку позивача, підставами стверджувати про порушення його законних прав та інтересів на отримання земельної ділянки площею 2.0000 га для ведення особистого селянського господарства, є також листи Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 13.09.2018 №3672/0/95-18 та від 22.10.2018 № 4028/0/95-18, якими ФГ Чирви Лесі Іванівни відмовлено у наданні згоди на поділ земельної ділянки площею 44,5262 га (кадастровий номер :02:000:0573) на 22 окремі земельні ділянки, для подальшої їх передачі громадянам.

Відповідач позов не визнав, надав відзив на позовну заяву, просив у задоволенні позову відмовити повністю та зазначив, що позивачеві було правомірно відмовлено у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000га, яка розташована на адмінтериторії Катеринівської сільської ради Камянського району Черкаської області, оскільки позивач мав намір отримати у власність земельну ділянку площею 2,0000 га із земельної ділянки площею 44,5262 га (кадастровий номер :02:000:0573), яка знаходиться в оренді ФГ Чирви Лесі Іванівни, а тому в даному випадку формування земельних ділянок шляхом поділу та обєднання раніше сформованих земельних ділянок, без зміни їх цільового призначення має здійснюватися за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок. Додатково зазначено про безпідставність тверджень позивача, що в даному випадку рішення про відмову у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою має оформлюватись виключно у формі наказу, оскільки ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України не містить з даного приводу імперативної норми. В свою чергу, зобовязання Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області вчинити відповідні дії буде порушенням дискреційних повноважень, які надані органу виконавчої влади, що підтверджено судовою практикою Вищого адміністративного суду України, зокрема в постанові від 21.10.2010 №П-278/10.

11.02.2019 позивачем до суду подано відповідь на відзив, в якому він просить позов задовольнити повністю.

Третя особа 11.02.2019 надала до суду пояснення на відзив відповідача, в яких просить позов задовольнити в повному обсязі.

Як встановлено судом із матеріалів справи, позивач 25.07.2019 звернувся до відповідача із клопотанням, в якому просив надати дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га, яка розташована на адмінтериторії Катеринівської сільської ради Камянського району Черкаської області.

До вказаного клопотання позивач надав: копію паспорту; копію ідентифікаційного коду; обґрунтування розмірів земельної ділянки; довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; ситуаційний план бажаного місця розташування земельної ділянки; довідку, що позивач не набув права власності на земельну ділянку; викопіювання бажаного місця розташування земельної ділянки та погодження землекористувача.

Розглянувши подане позивачем клопотання, Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області листом від 15.08.2018 №3358/0/95-18 відмовило останньому в його задоволенні, з посиланням та не, що позивач має намір отримати у власність земельну ділянку із земельної ділянки площею 44,5262 га (кадастровий номер :02:000:0573), яка знаходиться в оренді ФГ Чирви Лесі Іванівни, а тому в даному випадку формування земельних ділянок шляхом поділу та обєднання раніше сформованих земельних ділянок, без зміни їх цільового призначення має здійснюватися за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок.

Судом також встановлено, що ФГ Чирви Лесі Іванівни в особі його голови ОСОБА_2 зверталось до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області із заявами 20.08.2018 (зареєстрована 21.08.2018 за №6496/0/94-18) та 25.09.2018 (зареєстрована 28.09.2018 за №П-7253/0-94-18) про видання наказу на поділ земельної ділянки площею 44,5262 га (кадастровий номер :02:000:0573) на 22 окремі земельні ділянки, для подальшої їх передачі громадянам, на підставі нотаріально посвідченої згоди.

Листом від 22.10.2018 №4028/0/95-18 Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області повідомило ФГ Чирви Лесі Іванівни, що розгляд заяви буде можливий після прийняття судом рішення у справі №696/744/16-ц, яка перебуває у провадженні Смілянського міськрайонного суду Черкаської області та предметом якої є розірвання договору оренди землі від 09.12.2014, який був укладений між Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області та ФГ Чирви Лесі Іванівни.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України № 2768-III від 25 жовтня 2001 року (далі ЗК України), а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Статтею 14 Конституції України закріплено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За змістом ч. ч. 2, 3 ст. 22 Конституції України конституційні права гарантуються і не можуть бути скасовані, а держава повинна утримуватись від прийняття будь-яких актів, які б призводили до скасування чи звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод. Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 64 Конституції України вказано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, окрім випадків, передбачених самою Конституцією.

Згідно зі ст. 121 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), кожен громадянин України має право на безоплатне отримання земельної ділянки із земель державної або комунальної власності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 № 442 Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади вирішено утворити Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, реорганізувавши Державне агентство земельних ресурсів України шляхом перетворення, а також установлено, що центральні органи виконавчої влади, що утворюються шляхом реорганізації інших центральних органів виконавчої влади, є правонаступниками органів, які реорганізуються (абзац третій пункту 1, пункт 5 постанови).

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15 затверджено Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, згідно з пп. 31 п. 4 якого Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (далі - Держгеокадастр) наділена повноваженнями розпоряджатись землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи.

Згідно із п. п. 7, 9 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 № 442, Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи. Держгеокадастр в межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної ОСОБА_3 України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України та наказів Мінрегіону і Мінагрополітики видає накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує та контролює їх виконання.

Підпунктом 12 п. 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03.02.2015 № 14, Головне управління Держгеокадастру в області відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством.

З аналізу наведених норм вбачається, що відповідача наділено повноваженнями розпоряджатися земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності.

Так, повноваження відповідних органів виконавчої влади щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 118, 122, 123 Земельного кодексу України.

Відповідно до частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_3 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з положеннями частини сьомої наведеної статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Тобто, у вищевказаній статті ЗК України наведено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою:

а) надати дозвіл;

б) надати мотивовану відмову у наданні дозволу.

Дозвіл або відмова у його наданні є змістом відповідного індивідуального правового акту. Водночас, у частині 7 статті 118 ЗК України не визначено, в якій саме правовій формі вирішується це питання. Зокрема, чи необхідно приймати відповідне рішення органу з цього питання чи достатньо відповіді у формі листа.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі № 545/808/17.

Правовий статус Головного управління Держгеокадастру в області визначено відповідним Положенням, яке затверджене Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 № 333 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.10.2016 за № 1391/29521).

У пункті 8 цього Положення передбачено, що Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру. Відповідно до пункту 10 начальник Головного управління підписує накази Головного управління.

Відповідно до Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12.04.2005 №34/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 15.05.2013 №883/5), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.04.2005 за №381/10661, наказ, розпорядження, постанова, рішення (далі - розпорядчий документ) - акт організаційно-розпорядчого характеру чи нормативно-правового змісту, що видається суб'єктом нормотворення у процесі здійснення ним виконавчо-розпорядчої діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданої компетенції з основної діяльності, адміністративно-господарських або кадрових питань, прийнятий (виданий) на основі Конституції та інших актів законодавства України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_3 України, та спрямований на їх реалізацію, спрямування регулювання суспільних відносин у сферах державного управління, віднесених до його відання.

Таким чином, рішення про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки оформляється розпорядчим індивідуальним правовим актом - наказом Головного управління Держгеокадастру в області. Відповідно, такі рішення не можуть оформлятися листами у відповідь на клопотання заявника. На думку суду, вищевказане також стосується і звернень до Головного управління Держгеокадастру із заявою про розроблення документації із землеустрою.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 13 грудня 2016 року в справі № 815/5987/14 та Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі № 545/808/17.

З аналізу норм чинного законодавства та обставин справи суд дійшов висновку, що в даному випадку Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області дійсно допустило протиправну бездіяльність при розгляді заяви позивача від 25.07.2018 - не прийнявши рішення у формі наказу про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою.

Як зазначалось вище, Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області рішення (за встановленою формою) за заявою позивача не приймалось і суд не може прогнозувати, як результати розгляду цієї заяви, так і мотиви, з яких це рішення буде прийнято.

Таким чином, суд дійшов висновку визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, що повязана з порушенням порядку розгляду клопотання позивача від 25.07.2018, яке зареєстроване 26.07.2018 за №Р-5863/0/94-18.

З урахуванням вищевказаного, суд не бере до уваги посилання відповідача на обставини, якими обґрунтований відзив на позовну заяву, оскільки оцінка судом може бути надана лише тим доказам, які будуть покладені в основу розпорядчого, індивідуального правового акту у формі наказу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про надання позивачу дозволу або про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою. При цьому, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Щодо позовних вимог позивача в частині зобовязання відповідача повторно розглянути клопотання позивача і прийняти рішення у формі наказу про надання дозволу позивачу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2.0000 га, яка розташована на адмінтериторії Катеринівської сільської ради Камянського району Черкаської області, то суд зазначає, що оскільки відповідачем не було належним чином оформлено рішення на заяву позивача про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, тому належним способом захисту прав позивача є зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області повторно розглянути звернення позивача від 25.07.2018, яке зареєстроване 26.07.2018 за №Р-5863/0/94-18 та прийняти рішення у формі наказу згідно положень ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України про надання дозволу або про відмову в наданні дозволу позивачу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2.0000 га, яка розташована на адмінтериторії Катеринівської сільської ради Камянського району Черкаської області.

Крім того, подавши до суду заяву про уточнення позовних вимог, позивач також просить суд задовольнити позов шляхом надання згоди на поділ спірної земельної ділянки її законному користувачу ФГ Чирви Лесі Іванівни в особі голови ОСОБА_2 згідно поданих заяв від 21.08.2018 № П-6496/0/94-18 та від 28.09.2018 № П-7253/0/94-18.

Суд наголошує, що у відповідності до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Частиною 1 ст. 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Позивачем в адміністративній справі є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду (ст. 4 КАС України).

Таким чином, оскільки позивачем у даній справі є ОСОБА_1, то саме на захист та відновлення її порушених прав та інтересів з боку субєкта владних повноважень має спрямовуватись рішення у даній справі.

Натомість, суд наголошує, що в разі, якщо третя особа у даній справі вважає, що листами Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 13.09.2018 №3672/0/95-18 та від 22.10.2018 №4028/0/95-18, якими ФГ Чирви Лесі Іванівни відмовлено у наданні згоди на поділ земельної ділянки площею 44,5262 га (кадастровий номер :02:000:0573) на 22 окремі земельні ділянки, для подальшої їх передачі громадянам - порушуються саме її права та інтереси, то остання у відповідності до вищевказаних вимог КАС України має право звернусь до суду з окремим позовом для їх захисту та відновлення від порушень зі сторони субєкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

У зв'язку із частковим задоволенням позовних вимог у відповідності до ст.139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір слід стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Суд також зазначає, що позивачем у позовній заяві заявлено клопотання про компенсацію йому витрати на переїзд до іншого населеного пункту для участі в судовому засіданні його чи його представника в розмірі 1200 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; 3) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов'язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Статтею 135 КАС України передбачено, що витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Суд зазначає, оскільки справа розглянута судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників та проведення судового засідання у справі, тому клопотання позивача про компенсацію йому чи його представнику витрат на переїзд до іншого населеного пункту для участі в судовому засіданні не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 2, 90, 139, 242-246, 255, 257-258, 262, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, що повязана з порушенням порядку розгляду клопотання ОСОБА_1 від 25.07.2018 (зареєстроване 26.07.2018 за №Р-5863/0/94-18).

Зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 25.07.2018 (зареєстроване 26.07.2018 за №Р-5863/0/94-18) та прийняти рішення у формі наказу згідно положень ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України про надання дозволу або про відмову в наданні дозволу ОСОБА_1 на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2.0000 га, яка розташована на адмінтериторії Катеринівської сільської ради Камянського району Черкаської області.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя В.А. Гайдаш