Справа № 2040/7618/18
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 р.Справа № 2040/7618/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Калитки О. М. , Мельнікової Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариство "Альфа-Банк" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.11.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Бідонько А.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 19.11.18 року по справі № 2040/7618/18

за позовом Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк"

до Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області ОСОБА_1 третя особа ОСОБА_2

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство "Альфа-Банк", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_3, в якому просив суд:

- визнати противоправною бездіяльність Приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області ОСОБА_1 щодо не передачі в рамках виконавчого провадження №56078109 арештованого майна, а саме квартири №150 загальною площею 34,6 кв.м., житловою площею 19,3 кв.м., розташованої за адресою: м. Харків, вул. Владислава Зубенка, 6.76, на примусову реалізацію для проведення електронних торгів;

- зобовязати Приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області ОСОБА_1 передати на примусову реалізацію до ДП СЕТАМ для проведення електронних торгів в рамках виконавчого провадження №56078109 арештоване майно, а саме однокімнатну квартиру №150 загальною площею 34,6 кв.м., житловою площею 19,3 кв.м., розташовану за адресою: м.Харків, вул. Владислава Зубенка, 6.76.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначав, що бездіяльність Приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області ОСОБА_1 щодо не передачі в рамках виконавчого провадження №56078109 арештованого майна, а саме квартири №150 загальною площею 34,6 кв.м., житловою площею 19,3 кв.м., розташованої за адресою: м. Харків, вул. Владислава Зубенка, 6.76, на примусову реалізацію для проведення електронних торгів, є протиправною та такою, що порушує права та інтереси позивача.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.11.2018 року у задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" до Приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_3 про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 19.06.2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є AT «Альфа- Банк», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 800000385, відповідно до умов якого позичальнику було надано кредит, в забезпечення якого також 19.06.2007 року було укладено іпотечний договір №800000385-И, відповідно до умов якого в забезпечення виконання зобовязань із сплати кредиту передано в іпотеку однокімнатну квартиру №150 загальною площею 34,6 кв.м., житловою площею 19,3 кв.м., розташовану за адресою: м. Харків, вул.Владислава Зубенка, 6.76. та належну ОСОБА_3 на праві приватної власності.

У звязку з невиконанням ОСОБА_3 зобовязань за вищевказаним кредитним договором позивачем був отриманий виконавчий напис нотаріуса №975 від 16.07.2013 року про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором ОСОБА_3 перед ПАТ "Альфа-Банк", правонаступником якого є AT «Альфа-Банк» який у подальшому був пред'явлений з метою його примусового виконання до приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області ОСОБА_1.

Відповідно до інформації Московського районного у м. Харків відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 11.05.2018 року 01.06.2007 року було внесено актовий запис про шлюб, відповідно до якого, ОСОБА_3 змінено прізвище після шлюбу на «Русіна».

29.03.2018 року приватним виконавцем Виконавчого округу Харківської області ОСОБА_1 було відкрито виконавче провадження №56078109, в рамках якого 27.04.2018 року здійснено опис та арешт належного ОСОБА_3 нерухомого майна, що є предметом іпотеки AT «Альфа-Банк», а саме однокімнатної квартири №150 загальною площею 34,6 кв.м., житловою площею 19,3 кв.м., розташовану за адресою: м.Харків, вул.Владислава Зубенка, 6.76, 04.06.2018 року винесено постанову про призначення субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, яким 07.06.2018 року виготовлено звіт про оцінку майна.

04.09.2018 року на запит позивача до відповідача щодо не передачі на примусову реалізацію до ДП «СЕТАМ» належного ОСОБА_3 нерухомого майна, а саме квартири №150 загальною площею 34,6 кв.м., житловою площею 19,3 кв.м., розташованої за адресою: м. Харків, вул. Владислава Зубенка, 6.76 було отримано відповідь, з якої вбачається, що у вказаній квартирі зареєстровані неповнолітні діти та відсутня відповідна згода органів опіки та піклування на відчуження даного майна.

Відповідно до інформаційної довідки з реєстру територіальної громади міста Харкова від 14.06.2018 року у квартирі №150 розташованої за адресою: м. Харків, вул. Владислава Зубенка, 6.76, що є предметом іпотеки AT «Альфа-Банк» з 27.10.2010 року зареєстровані неповнолітні особи - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки законодавством право на надання дозволу на вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, яким володіє чи користується дитина закріплено виключно за органами опіки та піклуванні, то приватний виконавець Виконавчого округу Харківської області ОСОБА_1 діяв на підставі та у межах чинного законодавства України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 50 Закону України Про виконавче провадження у разі звернення стягнення на обєкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо зясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності обєкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на обєкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

Згідно з п. 4 ст. 51 Закону України Про виконавче провадження реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.7 ст.51 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно, звернення стягнення на нерухоме майно боржника, як предмета іпотеки в порядку примусового виконання чітко визначено статтями 41-49 Закону України «Про іпотеку».

Згідно зі ст. 41 Закону України «Про іпотеку», реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Відповідно до пункту 3 розділу 2 Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2831/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 р. за № 1301/29431), виконавець у строк не пізніше п'яти робочих днів після ознайомлення сторін із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім шістнадцятим пункту 2 цього розділу.

Державний виконавець направляє заявку на реалізацію арештованого майна начальнику відділу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, для підписання та передачі Організатору.

Заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із такими документами (в електронній або паперовий формі):

копія виконавчого документа, а в разі наявності зведеного виконавчого провадження довідка виконавця щодо загальної кількості виконавчих документів та суми, що підлягає стягненню за ними;

копія постанови про опис та арешт майна боржника, а у разі якщо опис та арешт майна проводили до набрання чинності Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» копія акта опису та арешту майна боржника;

копії документів, що підтверджують вартість (оцінку) майна (повідомлення сторін про визначення вартості майна, акт виконавця про визначення вартості майна або звіт субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання про оцінку майна, строк чинності якого відповідає вимогам частини шостої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження»);

у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду;

копії документів, що підтверджують наявність (відсутність) чинних обтяжень майна.

З матеріалів справи вбачається, що приватний виконавець звернувся з відповідним листом до органів опіки та піклування на що Департамент служб у справах дітей Виконавчого комітету Харківської міської ради листом № 2699/0/202-18 від 02.10.2018 року повідомив приватного виконавця, що реалізація вказаної квартири призведе до порушення житлових прав малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_6, то департамент, як представник органу опіки та піклування, заперечує проти реалізації квартири (а.с. 82).

Відповідно до ст. 3 Конвенції "Про права дитини", ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі ст. 12 Закону України Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей, держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

Таким чином, аналізуючи наведені нормативно-правові акти, колегія суддів зауважує, що законодавством чітко закріплено виключно лише за органами опіки та піклуванні право на надання дозволу на вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, яким володіє чи користується дитина.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що приватний виконавець Виконавчого округу Харківської області ОСОБА_1 діяв на підставі та у межах чинного законодавства України, а тому відсутні підстави для визнання бездіяльності відповідача щодо не передачі в рамках виконавчого провадження №56078109 арештованого майна, а саме квартири №150 загальною площею 34,6 кв.м., житловою площею 19,3 кв.м., розташованої за адресою: м. Харків, вул. Владислава Зубенка, 6.76, на примусову реалізацію для проведення електронних торгів, протиправною.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.11.2018 року по справі № 2040/7618/18 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.11.2018 року по справі № 2040/7618/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_7
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_8 ОСОБА_9