Справа № 2240/2322/18
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2240/2322/18

Головуючий у 1-й інстанції: Тарновецький І.І.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

06 березня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Граб Л.С. Гонтарука В. М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

представника позивача: Мініх І.М.

представника відповідача: Казарець О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2018 року (повний текст якого складено 15 листопада 2018 року у м. Хмельницькому) у справі за адміністративним позовом Державного підприємства "Дослідне господарство "Пасічна" Науково-виробничого центру "Соя" Національної академії аграрних наук України до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

у липні 2018 року позивач - ДП "Дослідне господарство "Пасічна" Науково-виробничого центру "Соя" НААН України звернулося до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення форми "Р" № від 10.04.2018, яким донараховано позивачу грошове зобов'язання по ПДВ в розмірі 521747,00 грн. та штрафні фінансові (санкції) в розмірі 907083,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з висновками, викладеними в акті перевірки, що стали підставою для винесення спірного податкового повідомлення-рішення, позивач не погоджується, оскільки податковим органом сформовано необґрунтований висновок про порушення позивачем вимог ПК України та Постанови КМУ "Про затвердження Порядку акумулювання сільськогосподарськими підприємствами сум податку на додану вартість на спеціальних рахунках, відкритих у банках та/або органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів" від 12.01.11 № 11 і, як наслідок, неправомірно винесено оскаржуване податкове повідомлення - рішення.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2018 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області форми "Р" № від 10.04.2018 в частині нарахування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 254899,00 грн. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Хмельницькій області на користь Державного підприємства "Дослідне господарство "Пасічна" судові витрати в сумі 3823 (три тисячі вісімсот двадцять три) грн. 36 коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що наявні у справі докази в повній мірі підтверджують ту обставину, що позивачем порушено вимоги пп. 209.2.1, пп. 209.2.3 п. 209.2 ст. 209 ПК України та п. 3 Постанови КМУ "Про затвердження Порядку акумулювання сільськогосподарськими підприємствами сум податку на додану вартість на спеціальних рахунках, відкритих у банках та/або органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів" від 12.01.11, № 11, оскільки ДП ДГ "ПАСІЧНА" НВЦ "СОЯ" НААН скористався податковою пільгою спец режиму ПДВ в сумі 203919 грн. всупереч умов її надання. При цьому, апелянт вказує, що підприємство мало змогу суму ПДВ, яка спрямовується на спеціальний рахунок у розмірі 203919 грн. перерахувати з власного поточного рахунку на спеціальний рахунок, однак вказаних дій не вчинило, за що відповідачем правомірно нараховано штрафні санкції.

21 січня 2019 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від позивача, в якому останній вказав на безпідставність доводів апеляційної скарги та зауважив, що ним не було порушено вимоги пункту 2 Постанови КМУ "Про затвердження Порядку акумулювання сільськогосподарськими підприємствами сум податку на додану вартість на спеціальних рахунках, відкритих у банках та/або органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів" від 12.01.11 № 11 в частині не перерахування коштів на спеціальний рахунок з власного поточного рахунку, оскільки таке перерахування було б можливим виключно у випадку виключення підприємства з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування, в той час як відбулося зняття з позивача як платника ПДВ статусу спеціального режиму оподаткування. За таких обставин, позивач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги та просила скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні заперечила проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до вимог ч. 1 ст. 308 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, позивач - ДП "Дослідне господарство "Пасічна" Науково-виробничого центру "Соя" НААН України є юридичною особою, .

Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області відповідно до ст. 20, 75, 77, 81, 82 Податкового кодексу України, плану - графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків за І квартал 2018 року, на підставі наказу Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 25.01.2018 № 370, проведена документальна планова виїзна перевірка Державного підприємства "Дослідне господарство "Пасічна" науково-виробничого центру "Соя" Національної академії аграрних наук України" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 30.09.2017, валютного - за період з 01.01.2015 по 30.09.2017, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2015 по 30.09.2017.

За результатами перевірки відповідачем складено акт № 0522/22-01-14-03/00704391 від 13.03.2018, яким встановлені порушення позивачем вимог:

1) п. 188.1 ст.188 Податкового кодексу України ( в редакції 2015 року) занижений ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету в загальній сумі 570209 грн., в т.ч. в розрізі звітних періодів: в січні 2015 року в сумі 36511 грн., в лютому 2015 року в сумі 11951 грн., в березні 2015 року в сумі 18171 грн., в квітні 2015 року в сумі 16995 грн., в травні 2015 року в сумі 46791 грн., в червні 2015 року в сумі 12141 грн., в липні 2015 року в сумі 13452 грн., у серпні 2015 року в сумі 15769 грн., у вересні 2015 року в сумі 16586 грн., в жовтні 2015 року в сумі 19071 грн., в листопаді 2015 року в сумі 19662 грн., в грудні 2015 року в сумі 343109 грн.;

2) пп. 209.2.1 пп.209.2.3 п.209.2 ст.209 Податкового кодексу України та п. 3 Постанови КМУ "Про затвердження Порядку акумулювання сільськогосподарськими підприємствами сум податку на додану вартість на спеціальних рахунках, відкритих у банках та/або органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів" від 12.01.11 № 11, оскільки ДП "Дослідне господарство "Пасічна" Науково-виробничого центру "Соя" НААН України скористалося податковою пільгою спец режиму ПДВ в сумі 203919 грн., в супереч умов її надання.

На підставі акту від 13.03.2018 № 0522/22-01-14-03/00704391, Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області винесено податкове повідомлення - рішення форми "Р" № від 10.04.2018, яким донараховано ДП "Дослідне господарство "Пасічна" Науково-виробничого центру "Соя" НААН України грошове зобов'язання по ПДВ в розмірі 521747,00 грн. та штрафні фінансові (санкції) в розмірі 907083,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено порушення позивачем вимог пп. 209.2.1 пп.209.2.3 п.209.2 ст.209 Податкового кодексу України та п. 3 Постанови КМУ "Про затвердження Порядку акумулювання сільськогосподарськими підприємствами сум податку на додану вартість на спеціальних рахунках, відкритих у банках та/або органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів" від 12.01.11 № 11, а відтак податкове повідомлення-рішення слід скасувати в частині нарахованих вказаних штрафних (фінансових) санкцій.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до п. 209.1 ст. 209 Податкового кодексу України, яка діяла до 31.12.2016, резидент, який провадить підприємницьку діяльність у сфері сільського і лісового господарства та рибальства та відповідає критеріям, встановленим у пункті 209.6 цієї статті (далі - сільськогосподарське підприємство), може обрати спеціальний режим оподаткування.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" передбачено, що ст. 209 ПК України втрачає чинність з 01.01.2017.

Положеннями п. 48 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України встановлено, що рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, що додатково відкриті відповідно до пункту 200-1.2 статті 200-1 цього Кодексу платникам - сільськогосподарським підприємствам, які обрали спеціальний режим оподаткування відповідно до статті 209 нього Кодексу, закриваються з дня, наступного за граничним строком сплати податкових зобов'язань за грудень 2016 року, для платників, які обрали квартальний податковий період, - за четвертий квартал 2016 року.

Для закриття таких рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію податкової та митної політики, надсилає органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому закриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника.

Відповідно до ст. 203 Податкового кодексу України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Сума податкового зобов'язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації

Таким чином, граничний строк сплати зобов'язань за грудень 2016 року - 31 січня 2017 року.

Згідно з п. 2 Постанови КМУ "Про затвердження Порядку акумулювання сільськогосподарськими підприємствами сум податку на додану вартість на спеціальних рахунках, відкритих у банках та/або органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів" від 12.01.11 № 11 сільськогосподарське підприємство у разі обрання спеціального режиму оподаткування відкриває протягом одного звітного (податкового) періоду спеціальний рахунок (поточний рахунок із спеціальним режимом використання) відповідно до законодавства за умови подання копії витягу з реєстру платників податку на додану вартість про реєстрацію сільськогосподарського підприємства як суб'єкта спеціального режиму оподаткування.

Відповідно до пункту 200-1.2 статті 200-1 Податкового кодексу України (далі - Кодекс) сільськогосподарським підприємствам, що обрали спеціальний режим оподаткування відповідно до статті 209 Кодексу, додатково відкриваються: рахунки у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, призначені для перерахування коштів до державного бюджету та на спеціальні рахунки таких підприємств, відкриті в установах банків та/або органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для проведення операцій з постачання продукції тваринництва, визначеної у пункті 209.19 статті 209 Кодексу.

За приписами п. 3 вказаної Постанови позитивна різниця між сумою податкових зобов'язань звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту звітного (податкового) періоду за операціями в межах спеціального режиму оподаткування підлягає перерахуванню на спеціальні рахунки сільськогосподарського підприємства у таких розмірах:

15 відсотків - за операціями із зерновими та технічними культурами;

80 відсотків - за операціями із продукцією тваринництва;

50 відсотків - за операціями із сільськогосподарськими товарами/послугами (крім операцій із зерновими та технічними культурами, продукцією тваринництва).

Суми податку на додану вартість, що підлягають перерахуванню на спеціальні рахунки, відкриті в установах банків та/або в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, не підлягають сплаті до бюджету та повністю залишаються в розпорядженні відповідного сільськогосподарського підприємства для використання у виробництві сільськогосподарських товарів/послуг.

Для акумулювання зазначених сум податку на додану вартість сільськогосподарське підприємство зараховує кошти на власні додаткові електронні рахунки.

Кошти, зараховані на додаткові електронні рахунки автоматично протягом операційного дня, що настає за днем, в якому кошти надійшли на такі рахунки, перераховуються органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, на спеціальний рахунок, у таких розмірах:

50 відсотків - з рахунків, зазначених в абзаці третьому пункту 2 цього Порядку;

15 відсотків - з рахунків, зазначених в абзаці четвертому пункту 2 цього Порядку;

80 відсотків - з рахунків, зазначених в абзаці п'ятому пункту 2 цього Порядку.

Тобто, відповідно до п. 200-1.5 ст. 200-1 Податкового кодексу України та п. 3 вище вказаної Постанови КМУ, Казначейство забезпечувало автоматичне перерахування частини коштів, що надійшли на додаткові рахунки, відкриті платникам - сільськогосподарським - підприємствам, що обрали спеціальний режим оподаткування відповідно до ст. 209 ПК України, на спеціальний рахунок таких платників протягом наступного операційного дня.

Даючи правову оцінку доводам апелянта стосовно правомірності нарахування позивачу штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 254899,00 грн., суд апеляційної інстанції враховує наступне.

З матеріалів справи слідує, що Казначейством в системі електронного адміністрування податку на додану вартість 11.01.2016 відкрито ДП "Дослідне господарство "Пасічна" Науково-виробничого центру "Соя" НААН України рахунки: 2079 - с/г товари; 2079 - рослинництво; 2079 - тваринництво.

Нараховані суми ПДВ були відображені платником податку в податковій декларації з ПДВ за грудень 2016 року, поданої до органів ДФС 16.01.2017, що підтверджується електронною квитанцією, поданою до позовної заяви, з відображенням у відповідності до п. 3 Постанови КМУ від 12.11.2011 № 11 позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного податкового періоду (рядок 13 таблиці 1, 2, 3 додатку 10 податкової декларації) - 126 742 грн. (по операціях з зерновими та технічними культурами ); 222 930 грн. (по операціях з продукцією тваринництва): 13128 грн. (по операціях з с/г товарами). Сум, що підлягає сплаті до бюджету (рядок 13.1 таблиці 1, 2, 3 додатку 10 податкової декларації) - 107731 грн. (по операціях з зерновими та технічними культурами): 44586,00 грн. (по операціях з продукцією тваринництва); 6564 грн. (по операціях з зерновими та технічними культурами). Сум, що спрямовуються на спеціальних рахунок суб'єкта спеціального оподаткування (рядок 13.2 таблиці 1, 2, 3 додатку 10 податкової декларації) - 19011 грн. (по операціях з зерновими та технічними культурами); 178344 грн. (по операціях з продукцією тваринництва); 6564 грн. (по операціях з зерновими та технічними культурами).

Після відображення сум ПДВ в податковій декларації, державним підприємством платіжними дорученнями: № 15 від 16.01.2017 на суму 222930 грн. на додатковий електронний рахунок № 2079, призначення платежу: *;101ПДВ спец режим (операції з продукцією тваринництва) за грудень 2016 року та № 41 від 30.01.2017 на суму 222930 грн. на додатковий електронний рахунок 2079, призначення платежу: *101; ПДВ спец режим (операції з продукцією тваринництва) за грудень 2016 року спрямовувались для зарахування на додатковий електронний рахунок кошти в сумі 222930 грн. як позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту (рядок 13 таблиці 2 додатку 10 податкової декларації) у відповідності до п. 3 Постанови КМУ від 12.11.2011 № 11, які повинні були бути автоматично протягом одного операційного дня спрямовані на спеціальний рахунок підприємства в сумі 178 344 грн. (рядок 13.2 таблиці 2 додатку 10 податкової декларації).

Отже, як випливає з положень п. 48 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, п. 3 Постанови КМУ від 12.11.2011 № 11, на спеціальний рахунок підприємства для використання їх в господарській діяльності кошти повинні були бути спрямовані в порядку, який діяв до 31.12.2016, тобто казначейською службою, а не самим підприємством, як на цьому наполягає апелянт.

Проте, вказані кошти були повернуті Державним казначейством України платіжними дорученнями № 9332473 від 12.01.2017, № 9357982 від 16.01.2017, № 9714278 від 30.01.2017 з призначенням платежу "Уточніть реквізити", хоча з наявних у справі копій платіжних доручень вбачається, що зазначені в них реквізити вказані чітко та вірно.

Також, в матеріалах справи наявний лист Державної казначейської служби України № 12-08/61-12688 від 02.08.2018, наданий на запит представника позивача, в якому зазначено, що додаткові електронні ПДВ - рахунки з 01.01.2017 були заблоковані у відповідності до ст. 209 ПК України.

Між тим, єдиною підставою для повернення Державною казначейською службою вище вказаних платіжних доручень державного підприємства були заблоковані нею з 01.01.2017 для всіх платників України, що обрали спеціальний режим оподаткування ПДВ (сільськогосподарських підприємств), в тому числі і Позивача, рахунки в системі електронною адміністрування ПДВ, що порушило вимоги п. 48 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

Таким чином, не маючи можливості зарахувати на додаткові електронні рахунки (3755, 3754, 3753) з вини державних органів, позивач самостійно перерахував суму належну до сплати до державного бюджету згідно податкової декларації з ПДВ спец режим (0121) зa грудень 2016 року на основний рахунок (3751) ПДВ в загальній сумі 158881 грн. (сума рядку 13.1 таблиці 1, 2, 3 додатку 10 податкової декларації з ПДВ за грудень 2016 року), згідно платіжних доручень № 29 від 23.01.2017 - 50000 грн., № 38 від 26.01.2017 - 80000 грн., № 39 від 30.01.2017 - 28881 грн.

При цьому, колегія суддів критично ставиться до доводів апелянта про те, що позивач не позбавлений був можливості суму ПДВ, яка спрямовується на спеціальний рахунок у розмірі 203919 грн. перерахувати з власного поточного рахунку на спеціальний рахунок, враховуючи, що зазначена процедура відповідно до п. 2 Постанови КМУ передбачена виключно у випадку виключення підприємства з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування, в той час як в контексті розгляду даної справи відбулося зняття з позивача, як платника ПДВ, статусу спеціального режиму оподаткування у зв'язку із втратою чинності ст. 209 Податкового кодексу України.

Більше того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що вказана позиція податкового органу не відображена в акті перевірки, а відтак і не могла бути покладена в основу нарахування позивачу штрафних (фінансових) санкцій.

Натомість, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Тобто, в даному випадку в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в апеляційній скарзі відповідач наводить обґрунтування правомірності прийняття оскаржуваного рішення доказами та посилаючись на обставини, які не були покладені в основу прийняття такого рішення.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що блокування електронних рахунків відбулося поза межами впливу позивача, а підприємство не може нести відповідальності за порушення, що мали місце через неможливість здійснити перерахування сум ПДВ на спеціальний рахунок.

Вирішення цього питання повинно узгоджуватися з міжнародними зобов'язаннями України, зокрема тими, які випливають з Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція), яку ратифіковано Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Суд звертає увагу на практику ЄСПЛ, який неодноразово звертав увагу на необхідність дотримання принципів "належного урядування". Зокрема, у справі "Рисовський проти України" (рішення від 20.10.2011, заява № 29979/04, п. 71) ЄСПЛ зазначив, що принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити допущену в минулому "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися у нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Ризик будь-якої помилки державного органу має покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип "належного урядування" може не лише покладати на державні органи обов'язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку, а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові.

Застосовуючи ці принципи до справи, що розглядається, колегія суддів також враховує надані в судовому засіданні пояснення представника позивача, відповідно до яких слідує, що зазначені вище рахунки були розблоковані на один день і підприємство, скориставшись цим, відразу здійснило усі необхідні проплати.

За таких обставин, покладання на позивача негативних наслідків щодо недотримання умов надання податкової пільги спец режиму ПДВ в сумі 203919 грн. призведе до покладання на нього надмірного індивідуального тягаря, а тому є непропорційним та несумісним з принципом верховенства права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення про часткове задоволення позовних вимог відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права і оскаржуване судове рішення ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному з'ясуванні обставин справи, які мають значення для вирішення спору, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 13 березня 2019 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Граб Л.С. Гонтарук В. М.