Справа № 567/163/19
Суддя: Венгерчук А.О.
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 567/163/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 рокум. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Венгерчук А.О.

секретар - Клімович О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Острозі справу за позовною заявою ОСОБА_1 до поліцейського роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення

встановив

в Острозький районний суд звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до поліцейського роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області ОСОБА_2, в якій просить визнати протиправними дії та скасувати постанову про адміністративне правопорушення.

В обгрунтування позову зазначив, що 29 січня 2019 року інспектором поліції роти №1 батальйону УПП у Рівненській області, ОСОБА_2 було винесено постанову серії НК №758324 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу 255 гривень. Відповідно до постанови, він о 13 годині 15 хвилин, рухаючись за кермом автомобіля здійснив зупинку в зоні дії знаку 5.41.1 «Пункт зупинки автобуса» у м. Острог Рівненської області, по вул. Фабричній 24,чим порушив вимоги правил дорожнього руху України.

Вказав, що 29 січня 2019 року, перебуваючи в автомобілі НОМЕР_1, по вул.Гальшки Острозької 1 в м. Острог, до його автомобіля підійшов співробітник патрульної поліції ОСОБА_2 та попросив предявити документи на автомобіль. При цьому вказав, що він нібито порушив правила зупинки в зоні знаку 5.41.1 на вулиці Фабричній 24. Позивач зазначив, що 29 січня 2019 року, транспортним засобом не керував, і ніяких зупинок в зоні дії знаку 5.44.1 не виконував. Інспектором був зроблений висновки про те, що він керував транспортним засобом, лише спираючись на той факт, що він сидів за кермом автомобіля. Відзначив, що справа про адміністративне правопорушення розглядалась по вул. Гальшки Острозької 1 , м. Острог, а не по вул. Фабрична, яка зазначена у постанові. Крім того вказав, що відповідно до постанови, зупинку було виконано по вулиці Фабричній 24, в зоні дії знаку «Пункт зупинки автобуса», проте, на зазначеній вулиці взагалі відсутній знак 5.44.1.

Просить визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції роти № 1 батальйону УПП в Рівненській області та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії НК № 758324 від 29.01.2019 за ч.1 ст.122 КУпАП.

Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 20.02.2019 відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач у судове засідання не зявився.

Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив, у встановлений ухвалою суду строк відзив на позов не надав, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило.

Згідно ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно вимог ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, проаналізувавши доводи позивача та відповідні положення Правил дорожнього руху України, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 23 Закону України «Про Національну поліцію України» визначає, що основними повноваженнями патрульної поліції є, зокрема, виявлення та припинення адміністративних правопорушень, а також регулювання дорожнього руху та контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративне правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення регулюється КУпАП, яким серед іншого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення в тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч.ч.1,2 ст.7 КУпАП).

Як вбачається з ч.1 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 №1395 (далі інструкція №1395 від 07.11.2015), ця Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обовязки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Відповідно до ч.4 розділу І інструкції №1395 від 07.11.2015, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч.1 ст.122 КУпАП.

Положеннями ч.1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно з положенням ч.2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, винесеної інспектором поліції роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області ОСОБА_2, серії НК № 758324, ОСОБА_1, 29 січня 2019 року о 13 год. 15 хв., рухаючись за кермом автомобіля здійснив зупинку в зоні знаку 5.41.1 «Пункт зупинки автобуса» у м. Острог, Рівненської області, по вул. Фабричній 24, чим порушив розділ 33 додаток 1 ПДР України за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму ВСУ № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Об'єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого диспозицією ч.1 ст.122 КУпАП, виражена у альтернативній формі декількох діянь, одним з яких є порушення вимог зупинки. З постанови про накладення адміністративного стягнення вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він порушив вимоги зупинки, зупинившись в зоні дії дорожнього знака 5.41.1, тобто не дотримавшись відстані 30 м. до посадкового майданчику для посадки (висадки) пасажирів маршрутних транспортних засобів.

Відповідно до п. 5.41.1 ПДР України «Пункт зупинки автобуса», знак позначає початок посадкового майданчика автобуса. За межами населених пунктів знак може бути встановлений на павільйоні з боку прибуття маршрутних транспортних засобів. Відповідно до Правил дорожнього руху України зупинка забороняється ближче 30 м. від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м. від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

П.33 Правил дорожнього руху України передбачено дорожні знаки, а саме п.5 визначено інформаційно-вказівні дорожні знаки, до яких належить дорожній знак 5.41.1 «Пункт зупинки автобуса». Знак позначає початок посадкового майданчика автобуса. За межами населених пунктів знак може бути встановлений на павільйоні з боку прибуття маршрутних транспортних засобів. У нижній частині знака може бути нанесено зображення таблички 7.2.1 із зазначенням протяжності посадкового майданчика.

Разом з тим, жодних доказів того, що позивач здійснив зупинку в зоні дії знаку 5.41.1 «Пункт зупинки автобуса» відповідачем не надано, а позивачем цей факт заперечується.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Суд вважає, що всі факти встановлені у даній справі в сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного спливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності повинен бути наявним склад адміністративного правопорушення, тобто дія особи повинна бути протиправною, винною і відповідальність за правопорушення повинна бути передбачена Кодексом України про адміністративні правопорушення.

З постанови у справі про адміністративне правопорушення серії НК № 758324 від 29.01.2019 не вбачається жодних доказів, які підтверджували б вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП, зокрема належного зафіксованого моменту вчинення адміністративного правопорушення, зазначених у протоколі клопотань та рапортів, відповідачем не надано, як і не надано будь-яких доказів, на основі яких відповідачем було винесено оскаржувану постанову.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП. При розгляді справи не були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з?ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що доказами винності позивача у вчиненні правопорушення передбаченого ст.122 КУпАП є лише постанова у справі про адміністративне правопорушення. В той час, як відповідачем не залучено жодного свідка або іншого учасника дорожнього руху, не надано відеозапису, на якому було б відображено момент вчинення позивачем адміністративного правопорушення, чи будь-яких інших доказів передбачених ст.251 КУпАП.

Одна тільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки сам по собі опис адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб'єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

З приводу доводів позивача щодо неправомірності розгляду справи не на місці вчинення правопорушення суд зазначає наступне.

За ст. 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як вбачається зі змісту постанови НК №758324 від 29.01.2019 року, о 13 годині 15 хвилин, рухаючись за кермом автомобіля ОСОБА_1 здійснив зупинку в зоні знаку 5.41.1 «Пункт зупинки автобуса» у м. Острог, Рівненської області, по вул. Фабричній 24, однак як стверджує позивач що дана постанова виносилась по вулиці Гальшки Острозької 1, в м. Острозі. Відтак в судовому засіданні відповідачем не спростований факт складання постанови не на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Крім того, суд зазначає, що дорожній знак, передбачений п.5.41.1 ПДР України не є заборонним знаком, і як інформаційно-вказівний знак визначає лише початок посадкового майданчика для посадки (висадки) пасажирів маршрутних транспортних засобів. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема зображення вулиці Фабрична в м. Острозі, на даній ділянці відсутній дорожній знак, передбачений п.5.41.1 ПДР України «Пункт зупинки автобуса».

Отже відповідачем не надано суду доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку «Пункт зупинки автобуса» та на підтвердження того, що на даній ділянці встановлений даний знак.

Відповідно до положення ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У судовому засіданні суд встановив, що відповідачем не спростовані зазначені доводи позивача, про те, що ОСОБА_1 здійснив зупинку в зоні знаку 5.41.1 «Пункт зупинки автобуса» у м. Острог, Рівненської області, по вул. Фабричній 24. Таким чином, відповідач не надав суду жодних належних доказів, які достовірно підтверджують обставини порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України і обєктивними доказами не спростував доводи позивача, оскільки крім постанови по справі про адміністративне правопорушення інших додаткових доказів, свідчень або відомостей, необхідних для вирішення справи про наявність обставин порушення ПДР ОСОБА_1 відповідачем не було надано суду. Оскаржувана постанова таких доказів не містить, також, дані які б спростовували свідчення позивача та підтверджували правомірність винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача відповідачем в судове засідання надано не було, у зв'язку з чим постанова підлягає скасуванню. При розгляді справи не були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП, то підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.

Керуючись ст.ст.243-246, 286 КАС України, суд

вирішив

адміністративний позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, житель ІНФОРМАЦІЯ_2, індекс 35800, ІПН НОМЕР_2) до поліцейського роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області ОСОБА_2 (м.Рівне вул. С.Бандери, буд.14 А, індекс 33028) про визнання протиправними дій та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції роти № 1 батальйону УПП у Рівненській області ОСОБА_2 при винесенні постанови серії НК № 758324 від 29 січня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Постанову про накладення адміністративного стягнення серії НК № 758324 від 29 січня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП скасувати.

Апеляційна скарга може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Острозький районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_3