Справа № 320/5800/18
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2019-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 січня 2019 року 320/5800/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Балаклицького А.І., розглянувши в м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Марго" до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Приватне підприємство "Марго" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Київської міської митниці ДФС, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Київської міської митниці ДФС, викладене у вигляді Картки відмови від 16.10.2018 №UA100010/2018/00257 про відмову в прийнятті митної декларації від 12.07.2018 №UA100010/2018/140430;

- зобов'язати Київську міську митницю ДФС вчинити необхідні дії з метою відновлення прав ПП "Марго", а саме завершити митне оформлення митної декларації від 12.07.2018 №UA100010/2018/140430 з урахуванням висновків рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 16.10.2018 №UA100010/2018/00257, прийнята відповідачем за результатами здійснення митних формальностей, не ґрунтується на нормах чинного законодавства. Вказав, що висновок митного органу про розбіжність між відомостями країни виробництва, зазначених у митній декларації (Китай) та у Посвідченні про державну реєстрацію Міністерства екології та природних ресурсів України від 16.01.2013 серії А №03420 (ДДЕ Фарм АГ, Ліхтенштейн), не може бути підставою для прийняття оскаржуваного рішення, оскільки поняття "виробник товару" та "країна виробництва товару" не мають законодавчо закріпленого визначення, а їх використання при митному декларуванні є правом декларанта, а не обов'язком.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що під час розгляду наданих повивачем у ході митного оформлення документів було встановлено, що вони не відповідають вимогам, які висуваються до пестицидів і агрохімікатів щодо маркування та країни виробництва товару. Зазначив, що згідно інформації, яка вказана декларантом позивача у митній декларації, країною походження товару являється Китай. Водночас, у посвідченні про державну реєстрацію Міністерства екології та природних ресурсів України виробником препарату є компанія "ДДЕ Фарм АГ", Ліхтенштейн. У зв'язку з зазначеним, відповідач вважає, що ним правомірно відмовлено в прийнятті митної декларації, оскільки відомості в поданих документах є суперечливими, що унеможливлює здійснення подальшого митного оформлення.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що відповідач у своєму відзиві не навів достатніх аргументів на доказ правомірності оскаржуваного рішення.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.11.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.11.2018 здійснено заміну первісного відповідача - Київської митниці ДФС на належного відповідача по справі - Київську міську митницю ДФС.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.12.2018 залишено без задоволення клопотання Київської міської митниці ДФС про розгляд справи в порядку загального провадження з викликом сторін.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 02.10.2017 між Фірмою DDE FARM AG, Ліхтенштейн - продавець та Приватним підприємством "Марго", Україна - покупець укладено договір №К-1, відповідно до умов якого продавець - виробник товару продав, а покупець купив пестициди, регулятори росту в асортименті, зазначеному у Доповненнях до цього договору.

Фірмою DDE FARM AG було надано позивачу інвойс від 15.05.2018 №1802UA120G, у відповідності до якого відправник товару - NANJING RED SUN INTERNATIONAL TRADING CO., LTD для "DDE FARM AG" Grossfeld 8, FL-9492 Eschen, Liechtenstein; покупець - ПП "Марго", Україна, Київська область, м. Біла Церква, вул. Шевченка, 158; країна походження товару - Китайська Народна Республіка; одержувач вантажу - ПП "Марго", Україна, Київська область, м. Біла Церква, вул. Шевченка, 158; умови поставки - СРТ - Чорноморськ по ІНКОТЕРМС - 2010.

Товаром, що поставляється є Штефклорам, кількість 12480 л, загальна вартість 162240,00 доларів США.

На виконання умов зовнішньоекономічного договору від 02.10.2017 №К-1 та інвойсу від 15.05.2018 №1802UA120G на митну територію України переміщено товар - гербіцид Штефклорам та розміщено на митному складі ТОВ "ХОРД".

12 липня 2018 року позивачем заявлено до митного оформлення за електронною митною декларацією типу ІМ 40 №UA100010/2018/140430 товар - "гербіцид "Штефклорам" в кількості 12480 л. Розчинний концентрат; діюча речовина: клопіралід 267 г/л (CAS №1702-17-6) + піклорам 67 г/л (CAS №1918-02-1); номер партії 20180515, дата виготовлення 15.05.2018р. Не в аерозольній упаковці. Поставляється в пластикових каністрах ємкістю 5 л. Призначення - для застосування в сільському господарстві на посівах ріпаку. Виробник: DDE FARM AG. Країна виробництва: СN".

Разом із митною декларацією №UA100010/2018/140430 позивачем було подано до митного органу документи, які необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення, перелік яких зазначений в графі 44 вказаної декларації: пакувальний лист від 15.05.2018; інвойс від 15.05.2018 №1802UA120G; коносамент від 28.05.2018 №577635328; автотранспортну накладну від 04.07.2018 №407; декларацію про походження товару від 15.05.2018 №1802UA120G; додаткову угоду №1 від 04.10.2017 до договору №К-1 від 02.10.2017; доповнення №10 від 02.04.2018 до договору №К-1 від 02.10.2017; додаткову угоду №3 від 16.04.2018 до договору №К-1 від 02.10.2017; договір №К-1 від 02.10.2017; договір про надання послуг митного брокера від 23.03.2017 №6; інформацію про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами від 09.07.2018 №2782432; відомості про включення товарів до Державного реєстру пестицидів і агрохімікатів від 16.01.2013 Серія А №03420; висновок від 03.04.2018 №130; лист від 02.04.2018 №04-02-9/2; сертифікат аналізу-відповідності від 15.05.2018; технічний опис від 12.07.2018.

На наступний день було проведено огляд товару та складено акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 13.07.2018.

У пункті 8.3.4. "Інформація щодо виконаних завдань та виявлених невідповідностей" вказаного акта, зазначено: "Митний огляд проведено вибірково з частковим розкриттям пакувальних місць і вибірковим обстеженням транспортного засобу, з урахуванням п.2 ст.338 МКУ. При митному огляді встановлено, що товар являє собою (гербіцид) рідка речовина в пластикових каністрах, на упаковці зазначено Гербіцид "Штефклорам" водорозчинний концентрат, РК виробник: ДДЕ Фарм АГ, Ліхтенштейн, ФЛ 9492 м. Ешен, в Посвідченні від 16.01.2013 А №03420 зазначено виробника ДДЕ Фарм АГ, Ліхтенштейн, що не відповідає графі 31, 34 митної декларації, в якій зазначено країну походження Китай. Виробник ("DDE FARM AG"). Відібрано зразки для запиту до ДПМЕ".

За результатами проведеної експертизи Департаментом податкових та митних експертиз ДФС складено висновок від 24.07.2018 №103, в якому зазначено, що у складі наданої проби товару, заявленого у гр. 31 МД від 12.07.2018 №UA100010/2018/140430, хімічні сполуки, що підпадають під дію постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770 "Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів", та хімічні сполуки з дезінфекційними властивостями не виявлені.

Так, за результатами розгляду вказаних документів Київською міською митницею ДФС оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 16.10.2018 №UA100010/2018/00257, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів по митній декларації від 12.07.2018 №UA100010/2018/140430.

В оскаржуваній картці зазначено, що подана митна декларація не може бути оформлена, оскільки згідно відомостями Державного реєстру пестицидів та агрохімікатів, дозволених до використання на території України, та даними Посвідчення про державну реєстрацію А №03420, запис у державному реєстрі №68040 від 16.01.2013 виробником препарату зазначено підприємство - ДДЕ Фарм АГ, країна виробництва - Ліхтенштейн. Виробництво зазначених препаратів на інших заводах та країнах, заявником не передбачено. У той же час відповідно до відомостей зазначених у митній декларації (графи 31, 34) та поданих разом з митною декларацією товаросупровідних документів (декларація про походження товару від 15.05.2018 №1802UA120G) зазначено країну походження та виробництва товару: Китайська Народна Республіка (СN).

На переконання позивача, таке рішення відповідача порушує його право на випуск товару у вільний обіг, а тому звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, регулюються положеннями Митного кодексу України (далі - МК України) та інших актів законодавства, прийнятих у відповідності до вимог цього Кодексу.

В силу приписів ч. 1 ст. 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з ч. 1 ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частиною першою статті 257 МК України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації, засвідченої електронним цифровим підписом, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках, а також електронних (сканованих) копій паперових документів, засвідчених електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до ч. 6 ст. 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Як передбачено частиною 8 статті 257 МК України, митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів: 1) заявлений митний режим, тип декларації та відомості про особливості переміщення; 2) відомості про декларанта, уповноважену особу, яка склала декларацію, відправника, одержувача, перевізника товарів і сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або іншого документа, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), а в разі якщо зовнішньоекономічний договір (контракт) укладено на підставі посередницького договору, - також про іншу, крім сторони зовнішньоекономічного договору (контракту), сторону такого посередницького договору; 3) відомості про найменування країн відправлення та призначення; 4) відомості про транспортні засоби комерційного призначення, що використовуються для міжнародного перевезення товарів та/або їх перевезення митною територією України під митним контролем, та контейнери; 5) відомості про товари: а) найменування; б) звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар; в) торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах); г) код товару згідно з УКТ ЗЕД; ґ) найменування країни походження товарів (за наявності); д) опис упаковки (кількість, вид); е) кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру; є) фактурна вартість товарів; ж) митна вартість товарів та метод її визначення; з) відомості про уповноважені банки декларанта; и) статистична вартість товарів; 6) відомості про нарахування митних та інших платежів, а також про застосування заходів гарантування їх сплати: а) ставки митних платежів; б) застосування пільг зі сплати митних платежів; в) суми митних платежів; г) офіційний курс валюти України до іноземної валюти, у якій складені рахунки, визначений відповідно до статті 3-1 цього Кодексу; ґ) спосіб і особливості нарахування та сплати митних платежів; д) спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати); 7) відомості про зовнішньоекономічний договір (контракт) або інший документ, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), та його основні умови; 8) відомості, що підтверджують дотримання встановлених законодавством заборон та обмежень щодо переміщення товарів через митний кордон України; 9) відомості про документи, передбачені частиною третьою статті 335 цього Кодексу; 10) довідковий номер декларації (за бажанням декларанта).

При цьому, органам доходів і зборів забороняється вимагати внесення до митної декларації інших відомостей, ніж зазначені у цій статті.

Частиною першою статті 264 МК України встановлено, що митна декларація реєструється та приймається органом доходів і зборів у порядку, що визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до ч. 5 ст. 264 МК України з метою визначення правильності заповнення поданої митної декларації та відповідності доданих до неї документів установленим вимогам орган доходів і зборів здійснює перевірку митної декларації.

Згідно з положеннями ч. 6 ст. 264 МК України митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

В силу вимог ч. 8 ст. 264 МК України з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Відповідно до ч. 9, ч. 10 статті 264 МК України встановлено, що орган доходів і зборів не має права відмовити у прийнятті митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом. Відмова органу доходів і зборів у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта.

Згідно з приписами ч. 11 ст. 264 МК України орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав:

1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу;

2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов'язкових реквізитів;

3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч. 12 ст. 264 МК України передбачено, що у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.

Згідно зі статтею 318 Митного кодексу України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України. Митний контроль здійснюється виключно органами доходів і зборів відповідно до цього Кодексу та інших законів України. Митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Як було встановлено судом, 12 липня 2018 року позивачем заявлено до митного оформлення за електронною митною декларацією типу ІМ 40 №UA100010/2018/140430 товар - "гербіцид "Штефклорам" в кількості 12480 л. Розчинний концентрат; діюча речовина: клопіралід 267 г/л (CAS №1702-17-6) + піклорам 67 г/л (CAS №1918-02-1); номер партії 20180515, дата виготовлення 15.05.2018р. Не в аерозольній упаковці. Поставляється в пластикових каністрах ємкістю 5 л. Призначення - для застосування в сільському господарстві на посівах ріпаку. Виробник: DDE FARM AG. Країна виробництва: СN".

Разом із митною декларацією № UA100010/2018/140430 позивачем було подано до митного органу документи, які необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення, перелік яких зазначений в графі 44 вказаної декларації.

За результатами розгляду вказаних документів Київською міською митницею ДФС оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 16.10.2018 №UA100010/2018/00257, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів по митній декларації від 12.07.2018 №UA100010/2018/140430.

З даної картки відмови вбачається, що таке рішення було прийнято у зв'язку з тим, що згідно відомостями Державного реєстру пестицидів та агрохімікатів, дозволених до використання на території України, та даними Посвідчення про державну реєстрацію А №03420, запис у державному реєстрі №68040 від 16.01.2013 виробником препарату зазначено підприємство - ДДЕ Фарм АГ, країна виробництва - Ліхтенштейн. Виробництво зазначених препаратів на інших заводах та країнах, заявником не передбачено. У той же час відповідно до відомостей зазначених у митній декларації (графи 31, 34) та поданих разом з митною декларацією товаросупровідних документів (декларація про походження товару від 15.05.2018 №1802UA120G) зазначено країну походження та виробництва товару: Китайська Народна Республіка (СN).

Перевіряючи таке рішення на предмет його правомірності, суд зазначає наступне.

Як вбачається з митної декларації від 12.07.2018 №UA100010/2018/140430, позивачем заявлено до митного оформлення товар - "гербіцид "Штефклорам" з визначенням коду товару "38089327".

Вказаний товар надійшов від китайської компанії NANJING RED SUN INTERNATIONAL TRADING CO., LTD. Виробник - "DDE-Farm AG". Країна виробництва та походження - Китай (CN).

Згідно графи №34 митної декларації (код країни походження) визначено країну походження вантажу - Китай (CN).

Разом з тим, згідно посвідчення про державну реєстрацію Міністерства екології та природних ресурсів України від 16.01.2013 серії А №03420 на препарат Штрефклорам, РК, гербіцид, виробником вказаного препарату є компанія "DDE Farm AG", країна знаходження виробника Ліхтенштейн.

Відповідно до ст. 36 МК України країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.

Країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.

Згідно з інформацією, викладеною у листі Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю СБ України від 12.07.2018 №14/14465, в структурі Міністерства сільського господарства КНР є Департамент контролю за агрохімічною продукцією - ІСАМА (Institute for the Cotrol of Agrochemicals, Ministry of Agriculture). Компанія, яка збирається виробляти пестициди, для внутрішнього користування або на експорт, повинна отримати реєстрацію в ІСАМА.

Згідно з отриманими офіційним шляхом даними (листи МЗС України від 06.02.2018 та Посольства України в КНР від 26.01.2018) Департаменту міжнародного співробітництва Інституту з контролю за агрохімічною продукцією Міністерства сільського господарства КНР (ІСАМА), компанія "DDE Farm AG" не зареєстрована як виробник пестицидів та, відповідно, не має зареєстрованих продуктів власного виробництва.

Також, як вбачається з акту про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 13.07.2018, при митному огляді було встановлено, що товар являє собою (гербіцид) рідку речовину в пластикових каністрах, на упаковці зазначено Гербіцид "Штефклорам" водорозчинний концентрат, РК виробник: ДДЕ Фарм АГ, Ліхтенштейн, ФЛ 9492 м. Ешен, в Посвідченні від 16.01.2013 А №03420 зазначено виробника ДДЕ Фарм АГ, Ліхтенштейн, що не відповідає графам 31, 34 митної декларації, в якій зазначено країну походження Китай. Виробник "DDE FARM AG".

Крім того, з наданої до суду електронної фотокартки товарної етикетки вказаного товару вбачається, що на ній зазначено країну виробник - Ліхтенштейн, що не відповідає опису графи 31 митної декларації.

Згідно з інформацією, викладеною у листі Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю СБ України від 03.09.2018 №14/18332 з долученим роз'ясненням Міністерства екології та природних ресурсів України від 03.09.2018 №7/4582-18, підставою для реєстрації засобів захисту рослин є подання заявником на їх адресу заявки за формою, затвердженою наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 25.03.2008 №149, яка містить інформацію щодо повного найменування, місцезнаходження, номера телефону виробника препарату. Результатом позитивного розгляду зазначеної заявки є включення препарату до Державного реєстру пестицидів і агрохімікатів (далі - Реєстр) дозволених до використання в Україні.

До Реєстру заноситься реєстраційний номер препарату, дата видачі, серія та номер посвідчення про державну реєстрацію препарату, найменування та вміст діючої речовини, торгова назва препарату та позначення його препаративної форми, класифікація препарату, найменування заявника та його адреса, найменування виробника препарату, сфера застосування (перелік сільськогосподарських культур), строк реєстрації препарату, дата скасування (призупинення) державної реєстрації препарату.

Так, згідно з відомостями Державного реєстру пестицидів і агрохімікатів, дозволених до використання на території України, виробником препарату Штефклорам зазначено підприємство - ДДЕ ФАРМ АГ, країна виробництва - Ліхтенштейн. У той же час, виробництво зазначених препаратів на інших заводах та країнах заявником не передбачено.

Як було встановлено судом, в посвідченні про державну реєстрацію Міністерства екології та природних ресурсів України від 16.01.2013 серії А №03420 на препарат Штрефклорам, РК, гербіцид, вказано виробника даного препарату - компанія "DDE Farm AG", країна знаходження виробника Ліхтенштейн.

Водночас, в митній декларації визначено країну походження вантажу - Китай (CN).

Таки чином, країна виробництва товару (походження), яка зазначена в графі 34 митної декларації від 12.07.2018 №UA100010/2018/140430, та відомості, зазначені в декларації про походження товару, не відповідають даним, зазначеним у посвідченні про державну реєстрацію Міністерства екології та природних ресурсів України від 16.01.2013 серії А №03420.

Отже, наведене свідчить, що вказана в митній декларації від 12.07.2018 №UA100010/2018/140430 продукція не виробляється на території Ліхтенштейн, як це зазначено в дозвільних документах Міністерства екології та природних ресурсів України.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про пестициди та агрохімікати", одним із основних принципів державної політики у сфері діяльності, пов'язаної з пестицидами і агрохімікатами, є державна підконтрольність їх ввезення на митну територію України, реєстрації, виробництва, зберігання, транспортування, торгівлі і застосування.

Приписами частини 2 статті 4 Закону України "Про пестициди та агрохімікати" встановлено, що забороняються ввезення на митну територію України, виробництво, торгівля, застосування та рекламування пестицидів і агрохімікатів до їх державної реєстрації, крім випадків, встановлених цим Законом. Вимоги щодо проведення державної реєстрації пестицидів і агрохімікатів не поширюються на дослідні партії, що використовуються для державних випробувань та наукових досліджень; виробництво для експорту та виробництво дослідних партій, що використовуються для державних випробувань, науково-технологічних досліджень та випробувань, а також на агрохімікати за переліком згідно з додатком до цього Закону. Обов'язковою умовою завезення та застосування незареєстрованих в Україні пестицидів для цих цілей є документальне підтвердження їх державної реєстрації в країні, де вони виробляються.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про пестициди та агрохімікати" обов'язковою умовою державної реєстрації пестицидів та агрохімікатів є наявність відповідної документації щодо їх безпечного застосування, включаючи позитивний висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи та позитивну еколого-експертну оцінку матеріалів, поданих для реєстрації пестицидів та агрохімікатів, методик визначення залишкових кількостей пестицидів і агрохімікатів у сільськогосподарській продукції, кормах, харчових продуктах, ґрунті, воді, повітрі.

Правові відносини щодо державної реєстрації пестицидів та агрохімікатів в Україні регулюються Законом та Порядком проведення державних випробувань, державної реєстрації та перереєстрації, видання переліків пестицидів і агрохімікатів, дозволених до використання в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.1996 №295 (далі - Порядок).

Згідно з пунктом 19 Порядку державній реєстрації підлягають препаративні форми пестицидів і агрохімікатів вітчизняного та іноземного виробництва, для яких розроблені регламенти застосування, включаючи гігієнічні нормативи і методи контролю за їх дотриманням.

В пункті 20 Порядку визначено, що серед документів, які подаються до Мінприроди для реєстрації препарату, подаються також матеріали (досьє) на діючу речовину і препаративну форму, на підставі яких складається заявка на реєстрацію препарату, що комплектуються за розділами і пунктами заявки.

Відповідно до п. 1.2 заявки на державну реєстрацію препарату, форма якої затверджена Наказом Мінприроди №149 від 25.03.2008, заявник зазначає повне найменування, місцезнаходження, номер телефону виробника.

На підставі заяви та всіх процедур, дотримання яких є необхідним для реєстрації препарату, видається "Посвідчення про державну реєстрацію" (далі - Посвідчення), зразок якого затверджений Наказом Мінприроди №490 від 08.11.2016.

Так, в Додатку 1 до Наказу Мінприроди №490 від 08.11.2016 вказується, що в Посвідчені має бути вказаний виробник препаративної форми та його місцезнаходження, а також виробник діючої речовини та країна.

Інформація, зазначена в посвідченні про реєстрацію на певний препарат, стосується виключно цього препарату, виробника та інших даних зазначених в посвідченні.

Пестициди та агрохімікати, що ввозяться на територію України, а також перебувають у вільному обігу на території України, мають відповідати даним, які внесені в посвідчення про державну реєстрацію пестицидів та агрохімікатів, у тому числі щодо виробника та країни виробництва.

Згідно з відомостями Державного реєстру пестицидів і агрохімікатів, дозволених до використання на території України, та даними посвідчення про державну реєстрацію Міністерства екології та природних ресурсів України від 16.01.2013 серії А №03420, виробником препарату Штрефклорам, РК, гербіцид, за значено підприємство - ДДЕ ФАРМ АГ, країна виробництва - Ліхтенштейн. Виробництво зазначених препаратів на інших заводах та країнах заявником не передбачено.

Отже, наведене свідчить, що ПП "Марго" при митному оформленні товару - "гербіцид "Штефклорам" використовує посвідчення про державну реєстрацію Міністерства екології та природних ресурсів України від 16.01.2013 серії А №03420 з порушенням чинного законодавства.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач при здійсненні митного контролю за правильністю митного оформлення товару, який визначений в митній декларації від 12.07.2018 №UA100010/2018/140430, діяв правомірно та з дотриманням вимог митного законодавства, у зв'язку з чим картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 16.10.2018 №UA100010/2018/00257 прийнята ним правомірно, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законом, а відтак позовні вимоги про визнання її протиправною та скасування задоволенню не підлягають.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача завершити митне оформлення митної декларації від 12.07.2018 №UA100010/2018/140430, то вона також не підлягає задоволенню, оскільки така функція є закріпленою законом за органами доходів і зборів, тобто є виключною компетенцією відповідача, а відтак суд не наділений повноваженнями своїм рішенням замінювати орган, до виключної компетенції якого відноситься ця функція.

Крім того, вказана позовна вимога є похідною від вимоги про скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, яка може застосовуватись лише за наявності протиправного рішення, дій чи бездіяльності, а тому відмова у задоволенні первинних позовних вимог є підставою для відмови у задоволенні й похідної від неї вимоги.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов'язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

Проте, позивачем не було доведено суду обґрунтованості позовних вимог, а також не спростовано доводів відповідача.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Беручи до уваги висновок суду про відмову у задоволенні позову, понесені позивачем витрати, пов'язані з розглядом справи, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 72-78, 90, 139, 143, 242-246, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Балаклицький А. І.