Справа № 400/3096/18
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/3096/18
Головуючий в 1 інстанції: Мороз А. О.

Категорія 8.2.2

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.,

суддів - Стас Л.В., Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Миколаївській області на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2018 року про відмову у відкритті провадження у справі за заявою Головного управління ДФС у Миколаївській області до товариства з обмеженою відповідальністю "Ойл Трансшипмент" про підтвердження правомірності застосування адміністративного арешту, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст заяви.

У грудні 2018 року Головне управління ДФС у Миколаївській області (далі - ГУ ДФС у Миколаївській області) звернулось до суду із заявою про підтвердження обґрунтованості повного адміністративного арешту майна товариства з обмеженою відповідальністю "Ойл Трансшипмент" (далі - ТОВ "Ойл Трансшипмент").

В обґрунтування заяви контролюючий орган зазначив, що підставою для прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків є недопуск посадових осіб контролюючого органу до перевірки.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2018 року, ГУ ДФС у Миколаївській області відмовлено у відкритті провадження за вказаною заявою.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив із приписів п.2 ч. 4 статті 283-3 КАС України та вважав, що між сторонами існує спір про право, позаяк платник податків оскаржує в судовому порядку наказ контролюючого органу про проведення фактичної перевірки.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву (заперечень).

Оскаржуючи прийняте рішення, ГУ ДФС у Миколаївській област, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким підтвердити обґрунтованість адміністративного арешту.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги позивач зазначив, що висновок суду про наявність між сторонами спору про право ґрунтується на припущеннях, оскільки в день прийняття оскаржуваної ухвали, питання про відкриття провадження у справі за №400/3077/18 не було вирішено.

ТОВ «Ойл Трансшипмент» відзив на апеляційну скаргу не надало.

Оскільки в матеріалах справи відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції, відповідно до п.1 ч.1 ст. 311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

05 грудня 2018 року начальником ГУ ДФС у Миколаївській області прийнято наказ №2707 «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «Ойл Трансшипмент» з 06 грудня 2018 року тривалістю 10 діб.

06 грудня 2018 року фахівцями ГУ ДФС у Миколаївській області складено акт про недопуск платником податків посадових осіб контролюючого органу до перевірки.

Рішенням ГУ ДФС у Миколаївській області від 11 грудня 2018 року до ТОВ «Ойл Трансшипмент» застосовано повний адміністративний арешт майна.

Цього ж дня, товариство звернулось до Миколаївського окружного адміністративного суду із позовом про визнання протиправним та скасування наказу ГУ ДФС у Миколаївській області №2707 від 05.12.2018 року «Про проведення фактичної перевірки ТОВ "Ойл Трансшипмент" (справа №400/3077/18), яка ухвалою від 11 грудня 2018 року залишена без руху.

12 грудня 2018 року ГУ ДФС у Миколаївській області звернулось до Миколаївського окружного адміністративного суду із заявою про підтвердження обґрунтованості повного адміністративного арешту майна ТОВ «Ойл Трансшипмент».

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2018 року, податковому органу було відмовлено у відкритті провадження у справі з причин існування між сторонами спору про право.

Законність вказаної ухвали є предметом спору у даній справі.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та висновки суду апеляційної інстанції.

Пункт 94.1 Податкового кодексу України (далі - ПК України): адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Підпункт 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 ПК України: арешт майна може бути застосовано, в тому числі, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Пунктом 94.10 статті 94 ПК України: арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Частина 1 статті 283-3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України): провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви, зокрема про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Частина 4 статті 283-3 КАС України: суд ухвалою відмовляє у відкритті провадження за заявою, якщо із поданих до суду матеріалів вбачається спір про право.

Аналіз наведених приписів законодавства свідчить, що спір про право, у контексті розглядуваної норми, має місце у разі якщо предметом спору є правовідносини, існування яких, є передумовою виникнення підстав для застосування спеціальних заходів, перелічених у статті 283-3 КАС України.

Зокрема, спір про право наявний у разі, коли платник податків висловлює незгоду з рішенням контролюючого органу, що було підставою для виникнення обставин для звернення контролюючого органу до суду з заявою про підтвердження правомірності застосування адміністративного арешту.

Водночас, стаття 283-3 КАС України не містить переліку будь-яких критеріїв такої незгоди як підстави для висновку про існування спору про право. Отже, у кожному конкретному випадку в залежності від змісту правовідносин суд повинен оцінити форму вираження відповідної незгоди учасника провадження на предмет існування спору. Така незгода має втілюватись у вчиненні учасником процесу об'єктивно необхідних дій для відновлення порушеного права.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Ойл Трансшипмент», не погодившись з наказом ГУ ДФС у Миколаївській області №2707 від 05.12.2018 року про проведення фактичної перевірки, оскаржив його у судовому порядку (справа №400/3077/18), тобто вчинив дії, спрямовані на відновлення свого права.

При цьому, колегія суддів зазначає, що незгода платника податків із рішеннями податкових органів щодо застосування спеціальних заходів, згаданих у статті 283-3 КАС України, може підтверджуватися не лише зверненням із відповідним адміністративним позовом. Суд може встановити наявність спору також із змісту заперечень платника податків, або інших документів. Зокрема, платник податків може заперечувати законність проведення перевірки, недопущення до якої призвело до застосування адміністративного арешту, тощо.

Отже, заперечення відповідачем законності проведення перевірки, що, в свою чергу, стало підставою для недопуску посадових осіб контролюючого органу до її проведення, свідчить про наявність спору про право.

Наявність спору про право суд може виявити як до, та і після відкриття провадження у справі за заявою контролюючого органу.

У разі виявлення наявності спору про право до відкриття провадження у справі за відповідною заявою, суд відмовляє у відкритті провадження у справі на підставі пункту 2 частини 4 статті 283-3 КАС України.

При цьому, така відмова не позбавляє контролюючий орган права звернутися до суду з відповідною вимогою в загальному порядку.

За наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що у даному випадку факт подання товариством адміністративного позову про скасування наказу контролюючого органу про проведення перевірки свідчить про наявність у сторін спору про право, а отже суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права.

Позиція суду апеляційної інстанції побудована на рішення Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №816/286/17 від 19.12.2018 року (НП К/9901/33073/18), де розглядались аналогічні правовідносини.

Згідно ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Миколаївській області - залишити без задоволення.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2018 року про відмову у відкритті провадження у справі за заявою Головного управління ДФС у Миколаївській області до товариства з обмеженою відповідальністю "Ойл Трансшипмент" про підтвердження правомірності застосування адміністративного арешту - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Доповідач - суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя Л.П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 14.03.2019 року.