Справа № 1440/2037/18
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2019 р. № 1440/2037/18
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мельника О.М. розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 54010

до відповідача:Обласного центру медико-соціальної експертизи Миколаївської обласної ради, пров. Корабелів, 1, м. Миколаїв, 54020

про:визнання незаконним та скасування акту від 14.03.2018 № 18/1,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду з позовом до Обласного центру медико-соціальної експертизи Миколаївської обласної ради (далі - відповідач ) про визнання Акту огляду Обласного центру медико-соціальної експертизи Миколаївської обласної ради від 14.03.2018 року № 18/1 щодо зняття 3 групи інвалідності протиправним; скасування Акту огляду Обласного центру медико-соціальної експертизи Миколаївської обласної ради від 14.03.2018 року № 18/1 щодо зняття 3 групи інвалідності з позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 23.02.2015 року його було визнано інвалідом 3 групи, діагноз "Последствия черепно-мозговой травмы (контузия) в виде стойкого цефалгического, гипертизионно-ликворного, астено-невротического синдромов. Хронический бронхит, стадия ремиссии" Але, відповідно до Консультативного висновку від 12.03.2018 № НОМЕР_1 "Українського державного науково-дослідного інституту медко-соціальних проблем інвалідності МОЗ України" дані для визнання ОСОБА_1 інвалідом відсутні, хоча діагноз та стан здоров'я не змінився.

Відповідачем подано відзив на позов, в якому останній просить відмовити позивачу у задоволенні позову, оскільки медико-соціальна експертна комісія при огляді хворого керується медичними показниками. Обласна медико-соціальна експертна комісія винесла експертне рішення з урахуванням рекомендацій Українського державного науково- дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров'я.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.08.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

На підставі ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, був учасником АТО, відповідно до Акту проведення спеціального розслідування, 23.02.2015 року під час артилерійського обстрілу вогневої позиції мінометної батареї 3 аеромобільно - десантного батальйону з боку незаконних збройних формувань в населеному пункті Широкине Донецької області отримав контузію.

Уперше огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК) пройшов 17.12.2015 року.

23.05.2015 ОСОБА_1, Миколаївською спеціалізованою травматологічною МСЕК визнано інвалідом 3 групи. Переоглянутий 20.01.2017 року та 31.01.2018 року. Протягом двох років з 17.12.2015 до 01.02.2018 визнавався інвалідом 3 групи на період реабілітації та адаптації.

При переогляді 31.01.2018 року обласна медико-соціальна експертна комісія обласного Центру медико-соціальної експертизи Миколаївської обласної ради не знайшла підстав для подальшого подовження групи інвалідності і направила пацієнта, для поглибленого стаціонарного обстеження в експертній клініці Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров'я України.

Проходив обстеження в інституті з 20.02.2018 по 28.02.2018 року.

Консультативним висновком № 1285 Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров'я України по медичним показанням даних для визнання ОСОБА_1 інвалідом немає.

14.03.2018 обласна медико-соціальна експертна комісія обласного Центру медико-соціальної експертизи Миколаївської обласної винесла Акт огляду № 18/1 на підставі консультативного висновку № 1285 Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров'я України, в якому групу інвалідності не встановила.

Не погодившись з вказаним висновком позивач звернувся до суду.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на таке.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» медико-соціальна експертиза - це визначення на основі комплексного обстеження усіх систем організму конкретної особи міри втрати здоров'я, ступеня обмеження її життєдіяльності, викликаного стійким розладом функцій організму, групи інвалідності, причини і часу її настання, а також рекомендацій щодо можливих для особи за станом здоров'я видів трудової діяльності та умов праці, потреби у сторонньому догляді, відповідних видів санаторно-курортного лікування і соціального захисту для найповнішого відновлення усіх функцій життєдіяльності особи.

Статті 3 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» інвалідність як міра втрати здоров'я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я. Положення про медико-соціальну експертизу затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням думок громадських організацій осіб з інвалідністю.

Процедура проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, інвалідам з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації визначена Положенням про медико-соціальну експертизу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317 (далі - Положення про МСЕК № 1317).

Пунктом 3 Положення про МСЕК № 1317 встановлено, що медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

За змістом пункту 4 Положення Про МСЕК № 1317 Міністерство охорони здоров'я (далі - МОЗ) утворює Центральну медико-соціальну експертну комісію МОЗ, яку очолює головний лікар.

Приписами пункту 10 вказаного Положення обумовлено, що залежно від ступеня, виду захворювання та групи інвалідності утворюються комісії загального та спеціалізованого профілів. До складу комісії входить не менше трьох лікарів за спеціальностями, перелік яких затверджується МОЗ з урахуванням профілю комісії, а також спеціаліст з реабілітації, лікар-психолог або психолог.

Згідно з пунктом 26 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, особі, що визнана інвалідом, залежно від ступеня розладу функцій органів і систем організму та обмеження її життєдіяльності встановлюється I, II чи III група інвалідності.

Пунктом 27 вказаного Положення визначено, що підставою для встановлення III групи інвалідності є стійкі, помірної важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, наслідками травм або вродженими вадами, що призвели до помірно вираженого обмеження життєдіяльності особи, в тому числі її працездатності, але потребують соціальної допомоги і соціального захисту.

Інваліди III групи з помірним обмеженням життєдіяльності можуть навчатися та провадити різні види трудової діяльності за умови забезпечення у разі потреби засобами компенсації фізичних дефектів чи порушених функцій організму, здійснення реабілітаційних заходів.

Згідно з пунктом 1.10 Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 05 вересня 2011 року № 561, при огляді у МСЕК проводяться: вивчення документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи; опитування хворого; об'єктивне обстеження та оцінка стану всіх систем організму, необхідних лабораторних, функціональних та інших методів дослідження усіма членами комісії.

Тобто, рішення МСЕК приймається після повного медичного обстеження особи і проведення необхідних досліджень лікувально-профілактичним закладом охорони здоров'я, на підставі медичної документації, яка обов'язково включає направлення на МСЕК, та за результатами об'єктивного обстеження особи членами комісії.

Відповідно до п. 23-24 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності у разі незгоди з рішенням районної, міжрайонної, міської комісії хворий, потерпілий від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання або особа з інвалідністю має право подати протягом місяця після одержання висновку комісії письмову заяву до Кримської республіканської, обласної, Київської та Севастопольської центральних міських комісій або до комісії, в якій він проходив огляд, чи до відповідного управління охорони здоров'я. Комісія, що проводила огляд, або управління охорони здоров'я надсилає у триденний строк після надходження відповідного запиту всі наявні документи на розгляд Кримської республіканської, обласної, центральної міської комісії, яка протягом місяця з дня подання зазначених документів проводить повторний огляд заявника і приймає відповідне рішення.

Рішення Кримської республіканської, обласної, центральної міської комісії може бути оскаржене до МОЗ.

МОЗ за наявності фактів порушення законодавства про медико-соціальну експертизу доручає Центральній медико-соціальній експертній комісії МОЗ або Кримській республіканській, Київській та Севастопольській міським або обласній комісії іншої області повторно розглянути з урахуванням усіх наявних обставин питання, з якого оскаржується рішення, а також вживає інших заходів впливу для забезпечення дотримання законодавства під час проведення медико-соціальної експертизи.

В особливо складних випадках Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ, Кримська республіканська, обласна, центральна міська комісія та МОЗ можуть направляти осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, для проведення медико-соціального експертного обстеження до клініки Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності (м. Дніпропетровськ) та Науково-дослідного інституту реабілітації інвалідів (м. Вінниця). Після обстеження зазначені науково-дослідні установи складають консультативні висновки, які для комісії мають рекомендаційний характер.

В свою чергу, за результатами обстежень позивача та дослідження медичної документації відповідачем було встановлено та підтверджено консультативним висновком № 1285, що медичних показників для визнання ОСОБА_1 не має, а відтак відповідач дійшов висновку про відсутність підстав для визнання позивача інвалідом саме за результатами медичного обстеження позивача та на підставі медичної документації.

Відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесено до компетенції цього органу.

В свою чергу, згідно із Законом України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» до компетенції медико-соціальної експертизи відноситься комплексного обстеження усіх систем організму конкретної особи міри втрати здоров'я, ступеня обмеження її життєдіяльності, викликаного стійким розладом функцій організму, групи інвалідності, причини і часу її настання, а також рекомендацій щодо можливих для особи за станом здоров'я видів трудової діяльності та умов праці, потреби у сторонньому догляді, відповідних видів санаторно-курортного лікування і соціального захисту для найповнішого відновлення усіх функцій життєдіяльності особи.

Відтак, суди не вправі втручатися в діяльність державних органів, що застосовують надані їм у межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження в будь-якій формі своїх дій з іншими суб'єктами. Втручання в дискреційні повноваження суб'єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Розглядаючи питання про встановлення групи інвалідності позивачу, відповідачем не порушено порядку розгляду цього питання, а тому оскаржуване рішення відповідає положенням Інструкції про встановлення груп інвалідності, Положенню про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, тобто прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9, ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відтак, суд дійшов висновку, що відповідач довів правомірність прийнятого ним рішення, натомість позивач не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Підсумовуючи викладене вище в його сукупності, суд дійшов висновку про відмову позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_2 і.п.н. НОМЕР_2) до Обласного центру медико-соціальної експертизи Миколаївської обласної ради (пров. Корабелів, 1,Миколаїв,54020 код 03320099) відмовити.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.М. Мельник