Справа № 2а-17524/12/2670
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

12 березня 2019 року

Київ

справа №2а-17524/12/2670

адміністративне провадження №К/9901/3213/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А.,

суддів - Ханової Р.Ф., Олендера І.Я.

здійснивши попередній розгляд касаційної скарги Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві

на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.01.2014 (головуючий суддя - Костенко Д.А.)

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24.07.2014 (колегія суддів: головуючий суддя - Бистрик Г.М., судді - Карпушова О.В., Оксененко О.М.)

у справі № 2а-17524/12/2670

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ювента-груп»

до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Ювента-груп» (далі - Товариство) звернулось до суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (далі - ДПІ) від 03.12.2012.

Позов мотивовано тим, що за наслідками проведеної перевірки ДПІ дійшла помилкового висновку про нереальність та безтоварність господарських операцій укладених між Товариством та його контрагентами, за наслідками яких позивачем було визначено податкові зобов'язання.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.01.2014, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.07.2014, позов задоволено: скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ від 03.12.2012 №, №.

Не погодившись з судовими рішеннями ДПІ звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просила їх скасувати та відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник зазначив, що суди дійшли помилкового висновку про обґрунтованість заявленого адміністративного позову невірно оцінивши обставини справи та залучені до матеріалів справи докази, безпідставно не врахувавши при цьому висновки, викладені у вироку Печерського районного суду м. Києва від 05.08.2013 у справі № 757/15488/13-к.

Товариство відзиву на касаційну скаргу не надало, що не перешкоджає розгляду справи.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25.09.2014 відкрито касаційне провадження.

11.01.2018 справу, в порядку, передбаченому пунктом 4 частини 1 Розділу VІІ VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України передано до Верховного Суду.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що за наслідками документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з ТОВ "Еліт Консалт" та ТОВ "Мембрана Техно-Імпульс" за весь первод відносин складено акт від 20.11.2012.

В акті викладено висновки контролюючого органу про порушення позивачем:

- пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п. 198.2, п. 198.6 ст.198, п. 201.6 ст. 201 Податкового Кодексу України, що призвело до заниження ПДВ на загальну суму 344 761 грн.;

- пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5, п. 5.1 ст. 5, пп. 11.2.1 ст. 11 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", пп. 14.1.228 п. 14.1 ст. 14, п. 138.1, п. 138.2, п. 138.8 ст. 138, пп. 139.1.1 та пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового Кодексу України ПК, що призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 529 545 грн.

На цій підставі 03.12.2013 відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення:

- №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на 529 546 грн. ( у т.ч.: 529 545 грн. - за основним платежем, 1 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

- №, яким збільшено грошове зобов'язання з ПДВ на 517 141, 50 грн. (у т.ч.: 344 761 грн. - за основним платежем, 172 380, 50 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Свої дії щодо прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень ДПІ мотивує тим, що господарські операції, укладені між позивачем та ТОВ "Еліт Консалт" і ТОВ "Мембрана Техно-Імпульс" реально не виконувались, а обумовлені договорами товари Товариству фактично не поставлялись.

Спірні правовідносини внормовано приписами Податкового Кодексу України, Законами України «Про оподаткування прибутку підприємств», «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та нормативними актами, прийнятими на їх виконання, в редакціях, що діяли на час їх виникнення.

З огляду на приписи статей 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», статей 14, 44, 138, 139, 198, 200, 201 Податкового Кодексу України господарські операції для визначення податкових зобов'язань мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності в адміністративному судочинстві зобов'язаний суб'єкт владних повноважень, водночас суб'єкт господарювання має спростувати доводи суб'єкта владних повноважень, якщо їх обґрунтованість заперечує.

Здійснивши системний аналіз залучених до справи доказів та правильно застосувавши під час розгляду справи норми матеріального та процесуального права, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку щодо обґрунтованості заявленого адміністративного позову, оскільки висновки ДПІ щодо порушення Товариством вимог податкового законодавства та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» спростовано під час розгляду справи.

Так, залученими до матеріалів справи доказами належним чином підтверджено реальність виконання укладених між позивачем та ТОВ "Еліт Консалт" і ТОВ "Мембрана Техно-Імпульс" договорів поставки обладнання для басейнів та очищення води, фактичне отримання позивачем обумовлених вказаними договорами товарів та їх використання Товариством у своїй господарській діяльності.

Натомість, в порушення приписів частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції що діяла до 15.12.2017) відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами протилежне.

Судами попередніх інстанцій дано оцінку всім доводам та запереченням сторін та зроблено правильний висновок щодо відсутності належних та допустимих доказів, які підтверджують правильність викладеного в акті перевірки від 20.11.2012 року про нереальність та фіктивність укладених між позивачем та його контрагентами договорів.

По суті, доводи ДПІ зводяться до того, що у контролюючих органів виникли зауваження щодо здійснення переліченими в акті перевірки контрагентами позивача господарської діяльності та їх податкової звітності. При цьому відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що фактичне виконання укладених господарських договорів не відбулось. Висновки контролюючого органу з цього приводу ґрунтуються на припущеннях та не підтверджені належними та допустимими доказами.

Судами попередніх інстанцій надано правильну оцінку вироку Печерського районного суду м. Києва від 05.08.2013 у справі № 757/15488/13-к та обґрунтовано враховано, що предметом дослідження кримінальної справи не були господарські відносини між Товариством та ТОВ "Еліт Консалт" і ТОВ "Мембрана Техно-Імпульс".

Таким чином, касаційна скарга ДФС не спростовує правильність доводів, якими мотивовано судові рішення, зводиться по суті до переоцінки належним чином проаналізованих судами доказів та не дає підстав вважати висновки судів першої та апеляційної інстанцій помилковими, а застосування судами норм матеріального та процесуального права - неправильним.

Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Відповідно до частини 3 статті 343 КАС України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 343, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.01.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24.07.2014 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді І.А. Гончарова

І.Я. Олендер

Р.Ф. Ханова