Справа № 1740/2134/18
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/2012/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання - Луців І.І.,

а також сторін (їх представників):

від позивача - ОСОБА_1;

від відповідача і третьої особи - ОСОБА_20;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14.01.2019р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Головне управління ДФС у Рівненській обл., про визнання протиправним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення (суддя суду І інстанції: Комшелюк Т.О., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 13 год. 02 хв. 14.01.2019р., м.Рівне, дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 18.01.2019р.),-

В С Т А Н О В И В:

08.08.2018р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ відповідача Державної фіскальної служби /ДФС/ України № 73-дс від 16.07.2018р. «Про накладення дисциплінарного стягнення», яким оголошено догану заступнику начальника відділу внутрішньої безпеки Головного управління /ГУ/ ДФС у Рівненській обл. підполковнику податкової міліції ОСОБА_1; стягнути із суб'єкта владних повноважень - ДФС України за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача сплачений судовий збір (Т.1, а.с.5-21).

Розгляд цієї справи, що віднесена процесуальним законом до справ незначної складності, проведено судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 14.01.2019р. в задоволенні заявленого позову відмовлено (Т.2, а.с.150-163).

Не погодившись з винесеним судовим рішенням, його оскаржив позивач ОСОБА_1, який покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до невірного вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову, якою заявлений позов задовольнити (Т.2, а.с.171-181).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не враховані надані позивачем докази щодо відсутності прогулу; не прийнято до уваги факт перебування апелянта на посаді начальницького складу органів податкової міліції, а тому протягом робочих днів 17.04.2018р. та 18.04.2018р. останній діяв відповідно до вимог ст.ст.348, 350 Податкового кодексу /ПК/ України, що вказує на поважність перебування поза кабінетом у робочий час, оскільки робоче місце працівника податкової міліції не обмежується лише конкретним кабінетом, а трудова функція працівника податкової міліції передбачає не лише присутність в кабінеті протягом робочого дня.

Водночас, сам факт прогулу був відсутнім, оскільки апелянт особисто розглядав рапорти за вказані дні із накладенням відповідних резолюцій.

Також під час службового розслідування досліджувалася його відсутність на робочому місці, а не на роботі; судом надано невірне тлумачення терміну «прогул»; відповідачем не доведено належними доказами факт відсутності позивача на службі, в яких наявні неточності та розбіжності, останні складені «заднім числом»; судом допущено подвійне трактування його посадової інструкції.

Спірний наказ про накладення дисциплінарного стягнення виданий в період його тимчасової непрацездатності; в цьому наказі не наведено конкретних фактів та доказів щодо порушення ним службової дисципліни та неналежного виконання службових обов'язків; перед прийняттям цього наказу в нього не витребовувалися письмові пояснення; вказаний наказ оголошений в присутності підлеглих позивачу осіб.

Службовими особами відповідача порушено порядок проведення службового розслідування, а тому наказ про накладення дисциплінарного стягнення, прийнятий на підставі висновку такого службового розслідування, не тягне за собою юридичних наслідків. Зазначений висновок не містить дати його затвердження, строки проведення розслідування не були продовжені у належний спосіб, розслідування проведено без участі безпосереднього начальника, результати розслідування визначені без врахування тяжкості та наслідків дій позивача, а також на сфабрикованих доказах.

Представником відповідача ДФС України та третьої особи ГУ ДФС у Рівненській обл. скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального законодавства, ухвалив законне і справедливе судове рішення (Т.2, а.с.197-205).

Заслухавши суддю-доповідача по справі, позивача на підтримання поданої скарги, заперечення представника відповідача і третьої особи, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як достовірно встановлено судом першої інстанції, позивач є посадовою особою контролюючого органу, проходить службу в органах податкової міліції, має звання підполковника податкової міліції, починаючи з 2016 року, перебував на посаді заступника начальника відділу внутрішньої безпеки ГУ ДФС у Рівненській обл.

Згідно наказу України ДФС № 591 від 07.09.2017р. «Про внесення змін до наказу ДФС від 11.01.2016 № 17» зі складу структури ГУ ДФС у Рівненській обл. виведено відділ внутрішньої безпеки; введено до штатного розпису ГУ ДФС у Рівненській обл. відділ внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Рівненській обл. (Т.2, а.с.8-14).

У зв'язку із зміною структури та штатного розпису ГУ ДФС у Рівненській обл. позивача попереджено про наступне звільнення.

Розпорядженням ГУ ДФС у Рівненській обл. № 391-р від 06.12.2017р. «Про організацію роботи» з метою організації роботи зобов'язано працівників відділу внутрішньої безпеки ГУ ДФС у Рівненській обл. забезпечити роботу на робочих місцях в кабінеті № 103, із організацією відповідного табелювання працівників (Т.1, а.с.197).

Згідно з табелями обліку використання робочого часу за період з 01.04.2018р. по 30.04.2018р. позивач 17.04.2018р. та 18.04.2018р. був відсутнім на робочому місці (Т.1, а.с.196).

Наказом ГУ ДФС у Рівненській обл. № 175 від 18.01.2018р. створено комісію, уповноважену зафіксувати факт відсутності працівників на роботі шляхом складання відповідного акту, до якої увійшли: начальник юридичного відділу ОСОБА_4, начальник відділу по роботі з персоналом ОСОБА_5. начальник відділу фінансування, бухгалтерського обліку та звітності ОСОБА_6, начальник відділу адміністрування податку на прибуток управління податків і зборів з юридичних осіб, голови первинної профспілкової організації працівників ГУ ДФС у Рівненській обл. ОСОБА_7, старший оперуповноважений з особливо важливих справ відділу внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Рівненській обл. ОСОБА_20 (Т.1, а.с.194-195).

17.04.2018р. та 18.04.2018р. комісією зафіксовано відсутність на робочому місці понад три години без поважних причин заступника начальника відділу внутрішньої безпеки ГУ ДФС у Рівненській обл. ОСОБА_1

Зокрема, 17.04.2018р. уповноваженою комісією ГУ ДФС у Рівненській обл. складений акт про відсутність працівників на робочому місці № 78/17-00-22-12, яким встановлено відсутність, зокрема, позивача на робочому місці з 11 год. 52 хв. до 16 год. 25 хв. цього ж дня (Т.1, а.с.171-172).

18.04.2018р. уповноваженою комісією ГУ ДФС у Рівненській обл. складений акт про відсутність працівників на робочому місці № 83/17-00-22-12, яким встановлено відсутність, зокрема, позивача на робочому місці, з 09 год. 00 хв. до 10 год. 55 хв., з 11 год. 00 хв. до 11 год. 37 хв., з 12 год. 53 хв. до 16 год. 07 хв., з 17 год. 49 хв. до 18 год. 00 хв. (Т.1, а.с.175-177).

Факт відсутності позивача на робочому місці 17.04.2018р. та 18.04.2018р. у вказані часові інтервали підтверджуються рапортами старших інспекторів з ОД штабу оперативного управління ГУ ДФС у Рівненській обл. підполковника податкової міліції ОСОБА_8 та майора податкової міліції ОСОБА_9 (Т.1, а.с.170, 174).

В журналі обліку тимчасової відсутності працівників ГУ ДФС у Рівненській обл. в приміщенні управління будь-які відмітки про відсутність позивача 17.04.2018р. та 18.04.2018р. є відсутніми, через що позивач у вказані дні у робочий час повинен був знаходитися на своєму робочому місці (Т.1, а.с.191-193).

Начальником ГУ ДФС у Рівненській обл. повідомлено позивача про складання актів про відсутність працівників на робочому місці № 78/17-00-22-12 від 17.04.2018р., № 83/17-00-22-1 від 18.04.2018р. та надано письмові пропозиції № 79/17-00 від 18.04.2018р., № 85/17-00 від 19.04.2018р. про надання пояснень та відповідних підтверджуючих документів. Позивачу роз'яснено, що акти про відсутність працівників на робочому місці разом із поясненнями та документами, що підтверджують поважність причин відсутності (в разі їх наявності), будуть скеровані до ГУ внутрішньої безпеки ДФС по завершенню робочого дня, коли запропоновано надати пояснення (Т.1, а.с.173, 178).

Позивач відмовився отримувати вищевказані пропозиції та надавати пояснення, про що складені акти про відмову у проставлені підпису про ознайомлення з документами № 91717-00-22-12 від 19.04.2018р. та про відмову у наданні пояснень № 92/17-00-22-12 від 19.04.2018р. (Т.1, 179-187).

Відділом внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Рівненській обл. ГУ ДФС у Рівненській обл. скеровано до ГУ внутрішньої безпеки ДФС України лист № 1793/8/17-00-22-08 від 19.04.2018р. стосовно порушення службової дисципліни працівниками, зокрема, позивачем, посади яких виведено зі штату ГУ ДФС у Рівненській обл. на виконання наказу ДФС України № 591 від 07.09.2017р. «Про внесення змін до наказу ДФС від 11.01.2016 № 17» (Т.1, а.с.188-190).

Розпорядженням керівника ДФС України № 51-р від 10.05.2018р. «Про проведення службового розслідування» з метою встановлення причин та умов відсутності на робочому місці, зокрема, заступника начальника відділу внутрішньої безпеки ГУ ДФС у Рівненській обл. ОСОБА_10, на підставі ст.14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затв. Законом України № 3460-IV від 22.02.2006р., зобов'язано з 10.05.2018р. у місячний термін провести службове розслідування (Т.1, а.с.41-42).

Розпорядженням керівника ДФС України № 65-р від 08.06.2018р. внесені зміни в розпорядження № 51-р від 10.05.2018р. «Про проведення службового розслідування», а саме пункт 1 викладено в новій редакції, при цьому термін проведення службового розслідування стосовно, зокрема, заступника начальника відділу внутрішньої безпеки ГУ ДФС у Рівненській обл. ОСОБА_10 визначений з 10.05.2018р. по 22.06.2018р. (Т.1, а.с.44-45).

За результатами проведеного службового розслідування складений висновок службовою розслідування (дата реєстрації 21.06.2018р.), яким підтверджено факт відсутності на робочому місці без поважних причин (прогул) заступника начальника відділу внутрішньої безпеки ГУ ДФС у Рівненській обл. ОСОБА_10 в період 17.04.2018р. з 11 год. 52 хв. до 16 год. 25 хв., а також 18.04.2018р. з 09 год. 00 хв. до 10 год. 55 хв., з 11 год. 00 хв. до 11 год. 37 хв., з 12 год. 53 хв. до 16 год. 07 хв., з 17 год. 49 хв. до 18 год. 00 хв.

Згідно цього висновку позивач за порушення службової дисципліни підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани (Т.1, а.с.26-40).

Наказом ДФС України № 73-дс від 16.07.2018р. «Про накладення дисциплінарного стягнення» за порушення службової дисципліни та неналежне виконання службових обов'язків, порушення вимог ст.7 Закону України № 3460-IV від 22.02.2006р. «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», на підставі п.3 ст.12, ст.14 Закону України № 3460-IV від 22.02.2006р. «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», підполковнику податкової міліції ОСОБА_1, заступнику начальника відділу внутрішньої безпеки ГУ ДФС у Рівненській обл., оголошено догану (Т.1, а.с.22-23).

Спірний наказ доведений до відома позивача 19.07.2018р.

Приймаючи рішення по справі та відмовляючи у задоволення заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем із дотриманням вимог чинного законодавства притягнуто позивача до дисциплінарної відповідальності, при цьому будь-яких порушень зі сторони останнього не було допущено. Факт вчинення дисциплінарного проступку зі сторони позивача доведено під час судового розгляду належними доказами, а при визначенні виду відповідальності податковим органом враховані всі обставини справи та характеристики позивача.

Наведені висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права і фактичним обставинам справи, з наступних підстав.

Розглядаючи наведений спір, колегія суддів враховує, що відносини публічної служби є предметом конституційного та адміністративного права. Підстави виникнення, проходження і припинення служби визначені не трудовим, а спеціальним законодавством, за приписами якого повинні розглядатися спори з участю публічних службовців. У разі відсутності відповідних положень у конституційному або адміністративному законодавстві суд може додатково застосувати трудове законодавство, якщо така можливість передбачена у спеціальному законі.

У разі, коли така можливість застосування трудового права у спеціальному законі не передбачена, то за правилами ч.6 ст.7 КАС України суд застосовує закон, який регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону - виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права), навівши у рішенні відповідні доводи.

Під час вирішення наведеного спору суд першої інстанції вірно врахував, що спір торкається притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, який проходить службу в органах податкової міліції, має звання підполковника податкової міліції, обіймав посаду заступника начальника відділу внутрішньої безпеки ГУ ДФС у Рівненській обл.

При цьому розглядувані відносини регулюються спеціальним законодавством - ПК України, Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затв. постановою КМ України № 114 від 29.07.1991р., Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затв. Законом України № 3460-IV від 22.02.2006р., Положенням про Державну фіскальну службу України, затв. постановою КМ України № 236 від 21.05.2014р. (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).

Відповідно до п.353.1 ст.353 ПК України, особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Приписами ст.354 ПК України встановлено, що посадова чи службова особа податкової міліції у межах повноважень, наданих цим Кодексом та іншими законами, самостійно приймає рішення і несе за свої протиправні дії або бездіяльність дисциплінарну відповідальність згідно із Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ або іншу передбачену законом відповідальність (п.354.1).

Посадова чи службова особа податкової міліції, яка порушила вимоги закону або неналежно виконує свої обов'язки, несе відповідальність у встановленому законом порядку (п.354.4).

Статтею 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затв. Законом України № 3460-IV від 22.02.2006р., передбачено, що службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (ст.2 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до ст.5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту встановлено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, накладаються начальниками, яким надано право прийняття на службу до органів внутрішніх справ, призначення на посаду, присвоєння спеціального звання (ст.13 Дисциплінарного статуту).

Згідно з ст.16 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику.

У разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

Відповідно до ст.14 Дисциплінарного статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Наказом МВС України № 230 від 12.03.2013р. затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України.

Пунктом 2.1 цієї Інструкції передбачено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Відповідно до п.8.1 вказаної Інструкції підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин.

В описовій частині висновку службового розслідування викладаються встановлені при проведенні службового розслідування відомості про: обставини, за яких особа (особи) РНС скоїла(и) дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв'язку з цим; посаду, звання, прізвище, ім'я та по батькові, персональні дані (дата та місце народження, освіта, період служби в органах внутрішніх справ і на займаній посаді - з дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних»), характеристику особи (зокрема, про наявність або відсутність у неї діючих дисциплінарних стягнень), винної в учиненні дисциплінарного проступку, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли вказаним обставинам; наявність причинного зв'язку між неправомірними діяннями особи РНС та їх наслідками; умови, що передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього; вимоги законодавства або посадові обов'язки, які було порушено; наявність вини особи (осіб) РНС, обставини, що пом'якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного (п.8.3 вказаної Інструкції).

Відповідно до п.1 Положення про Державну фіскальну службу України, затв. постановою КМ України № 236 від 21.05.2014р., ДФС України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується КМ України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску.

Пунктом 5 цього Положення визначено, що ДФС з метою організації своєї діяльності, зокрема, здійснює добір кадрів в апарат ДФС та на керівні посади в територіальні органи, формує кадровий резерв на відповідні посади, організовує роботу з підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників апарату ДФС, її територіальних органів та організовує свою роботу і роботу територіальних органів, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери її управління.

Згідно з п.9 вказаного Положення ДФС в межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України, наказів Мінфіну видає накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує і контролює їх виконання.

Підпунктом 12 п.11 наведеного Положення встановлено, що голова ДФС приймає на роботу та звільняє з роботи в порядку, передбаченому законодавством, працівників ДФС.

Структуру апарату ДФС затверджує її Голова за погодженням з Міністром фінансів (п.14 цього Положення).

Наказом ДФС України № 421 від 15.06.2017р. «Про організацію добору кадрів у Державній фіскальній службі України» затверджено номенклатуру посад підрозділів податкової міліції Державної фіскальної служби України, відповідно до якого Головою ДФС України призначаються у головних управліннях ДФС в областях та місті Києві, Офісі великих платників податків ДФС особи начальницького складу підрозділів внутрішньої безпеки.

Вимоги щодо документування управлінської інформації та організації роботи з документами, створеними у паперовій формі встановлюються Типовою інструкцію з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади, затв. постановою КМ України № 55 від 17.01.2018р.

Відповідно до п.8 цієї Інструкції документування управлінської інформації полягає у створенні документів, в яких фіксується з дотриманням установлених правил інформація про управлінські дії.

Згідно з п.32 вказаної Інструкції датою документа є дата його реєстрації. Дата зазначається арабськими цифрами в один рядок у такій послідовності: число, місяць, рік. Дата оформлюється цифровим або словесно-цифровим способом. У разі оформлення дати цифровим способом число і місяць проставляються двома парами цифр, розділеними крапкою; рік - чотирма цифрами, крапка наприкінці не ставиться, наприклад: 02.12.2017.

Аналіз доводів позивача та фактичних обставин справи вказує на наявність двох основних аспектів розгляду цієї справи:

наявність в діях позивача ознак дисциплінарного проступку, який полягав у відсутності на робочому місці (тобто, вчинення прогулу);

дотримання відповідачем процедури проведення службового розслідування та умов притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

При цьому, відповідачем належними доказами доведено вчинення позивачем дисциплінарного проступку та підтверджено правомірність притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності.

В частині наявності в діях позивача дисциплінарного проступку колегія суддів враховує, що відповідно до п.1.4 посадової інструкції заступника начальника відділу внутрішньої безпеки ГУ ДФС у Рівненській обл. останній у своїй діяльності керується Конституцією України, Податковим та Митним кодексами України, іншими законами України, указами Президента України, постановами Верховної Ради України, актами КМ України та нормативно-правовими актами, розпорядчими документами Міністерства фінансів України, ДФС України, Положенням про ГУ ДФС у Рівненській обл., Регламентом ГУ ДФС у Рівненській обл., цим положенням.

Із посадовою інструкцією позивач ознайомлений 25.04.2017р. (Т.2, а.с.41-43).

Отже, позивач зобов'язаний володіти змістом вказаних документів, в тому числі Регламентом ГУ ДФС у Рівненській обл., який встановлює правила внутрішнього трудового розпорядку.

Крім того, графік роботи ГУ ДФС у Рівненській обл. розміщений у вільному доступі на офіційному веб-сайті, а також на вході в адміністративне приміщення.

Відповідно до абз.1 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» прогулом вважається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

Присутність позивача на робочому місці чи у приміщенні ГУ ДФС у Рівненській обл. у період 17.04.2018р. з 11 год. 52 хв. до 16 год. 25 хв., а також 18.04.2018р. з 09 год. 00 хв. до 10 год. 55 хв., з 11 год. 00 хв. до 11 год. 37 хв., з 12 год. 53 хв. до 16 год. 07 хв., з 17 год. 49 хв. до 18 год. 00 хв. під час судового розгляду не підтверджена; також позивачем не наведено поважних причин відсутності на своєму робочому місці.

З урахуванням наведеного, така відсутність позивача на службі, яка безперервно або сумарно протягом робочого дня тривала більше трьох годин, вірно розцінена судом як прогул.

Покликання позивача на виконання ним 17.04.2018р. та 18.04.2018р. своїх службових обов'язків у відповідності до вимог ст.ст.348, 350 ПК України, на підтвердження чого останнім надані відповідні рапорти (Т.1, а.с.75-94), колегія суддів відхиляє з наступних причин.

Подані позивачем рапорти з 15.03.2018р. по 08.05.2018р. складені старшим оперуповноваженим з ОВС ВВБ ГУ ДФС у Рівненській обл. ОСОБА_12, старшим оперуповноваженим з ОВС ВВБ ГУ ДФС у Рівненській обл. ОСОБА_13, старшим оперуповноваженим з ОВС організаційно-аналітичного сектору ВВБ ГУ ДФС у Рівненській обл. ОСОБА_14

При цьому, у цих рапортах є відсутніми конкретні відомості щодо проведення 17.04.2018р. та 18.04.2018р. будь-яких оперативно-розшукових заходів особами, що їх подавали.

Також рапорти щодо проведення оперативно-розшукових заходів безпосередньо позивачем є відсутніми.

На виконання наказу ДФС України № 591 від 07.09.2017р. «Про внесення змін до наказу ДФС від 11.01.2016 № 17» зі складу структури ГУ ДФС у Рівненській обл. повністю виведений відділ внутрішньої безпеки. Введений до штатного розпису ГУ ДФС у Рівненській обл. відділ внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Рівненській обл.

Факт виведення зі структури відділу внутрішньої безпеки ГУ ДФС у Рівненській обл. та введення в структуру відділу внутрішньої безпеки територіальних органів ГУ ДФС у Рівненській обл. свідчить про перехід повноважень від ВВБ ГУ ДФС у Рівненській обл. до ВВБ ТО ДФС у Рівненській обл.

Звідси, твердження позивача щодо виконання 17.04.2018р. та 18.04.2018р. своїх обов'язків згідно з посадовою інструкцією не відповідають фактичним обставинам справи у зв'язку із припиненням повноважень відділом внутрішньої безпеки ГУ ДФС у Рівненській обл.

Також із змісту позовної заяви та долучених документів не видається можливим встановити детальну інформацію про завдання, які виконувались позивачем.

Позивачем не надано доказів того, що ним отримувався усний чи письмовий наказ на здійснення 17.04.2018р. та 18.04.2018р. оперативно-розшукових та інших заходів.

Натомість, розпорядженням ГУ ДФС у Рівненській обл. № 393-р від 07.12.2017р. зобов'язано здійснити передачу справ з відділу внутрішньої безпеки до відділу внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Рівненській обл. (Т.2, а.с.6-7).

У зв'язку з вищенаведеним, заступник начальника відділу внутрішньої безпеки ГУ ДФС у Рівненській обл. ОСОБА_10 17.04.2018р. та 18.04.2018р. не мав повноважень та не міг здійснювати будь-яких оперативно-розшукових заходів, а покликання на виконання в зазначений час службових обов'язків не підтверджені належними та допустимими доказами.

Водночас, доводи позивача про необізнаність із правилами внутрішнього трудового розпорядку колегія суддів відхиляє як безпідставні і такі, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Також несвоєчасність видачі позивачу магнітної картки не спростовує факту відсутності позивача на робочому місці протягом трьох годин без поважних причин.

Таким чином, підставою дисциплінарної відповідальності позивача в розглядуваному випадку є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у недотриманні правил внутрішнього розпорядку.

В ході службового розслідування відповідачем встановлений факт допущення позивачем дисциплінарного проступку.

За наведених обставин у відповідача були наявні достатні підстави для застосування дисциплінарного стягнення до позивача у вигляді догани.

В частині дотримання відповідачем процедури проведення службового розслідування та порядку притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності колегія суддів враховує наступне.

Під час судового розгляду встановлено, що висновок службового розслідування затверджений в.о.Голови ДФС України ОСОБА_15 та зареєстрований у системі електронного документообігу шляхом нанесення присвоєного штрих-коду із зазначенням номеру та дати, зокрема, зазначеному документу присвоєно індексний номер 1359/99-99-22-07-21-1, дата реєстрації-21.06.2018р. (Т.1, а.с.26).

Наведену дату слід вважати датою затвердження висновку службового розслідування.

У зв'язку з цим, посилання апелянта щодо відсутності дати затвердження висновку службового розслідування є помилковими.

Твердження апелянта про невідібрання у нього пояснень до початку службового розслідування слід вважати такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки позивачу було запропоновано надати такі пояснення, при цьому він відмовився підписувати пропозиції про надання таких, про що складено акт про зазначену відмову.

Подані відповідачу колективні звернення та заяви, на які покликається позивач, описані у висновку службового розслідування, через що комісією в ході проведення службового розслідування вказані звернення та заяви були враховані.

Щодо тверджень апелянта стосовно незалучення до проведення службового розслідування його безпосереднього керівника, колегія суддів зазначає, що предметом службового розслідування, призначеного розпорядженням № 51-р від 10.05.2018р., було як встановлення факту відсутності на робочому місці без поважних причин заступника начальника відділу внутрішньої безпеки ГУ ДФС у Рівненській обл. ОСОБА_1, так встановлення факту відсутності на робочому місці без поважних причин інших осіб: старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ відділу внутрішньої безпеки ГУ ДФС у Рівненській обл. ОСОБА_13, старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ відділу внутрішньої безпеки ГУ ДФС у Рівненській обл. ОСОБА_12, старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ організаційно-аналітичного сектору відділу внутрішньої безпеки ГУ ДФС у Рівненській обл. ОСОБА_14

З метою інформування в.о.Голови ДФС України ОСОБА_15 про можливий факт вчинення дисциплінарних проступків особами начальницького складу податкової міліції, які є номенклатурою Голови ДФС України, та забезпечення можливості своєчасного прийняття керівником відповідного рішення, зібрані комісією матеріали були надіслані до ДФС України.

Відповідно до п.3 розпорядження № 51-р від 10.05.2018р. «Про проведення службового розслідування» зобов'язано начальника ГУ ДФС у Рівненській обл. створити робочій групі необхідні умови для роботи та забезпечити надання службовими особами підпорядкованих підрозділів на вимогу членів робочої групи своєчасно та у повному обсязі всієї наявної документації, пояснень та інформації, необхідної для виконання розпорядження (Т.1, а.с.41-42). Такими діями стверджується фактична участь в.о.Голови ДФС ОСОБА_15 у проведенні службового розслідування стосовно позивача.

Натомість, норми Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затв. Законом України № 3460-IV від 22.02.2006р., не містять вказівки щодо обов'язкової участі безпосереднього керівника особи, щодо якої проводиться службове розслідування, саме в складі робочої групи.

Також вказаним Статутом не передбачено обов'язку ознайомлювати осіб, стосовно яких проводиться службове розслідування, із розпорядженням про призначення службового розслідування та висновком складеним за його результатами.

Приписами пп.6.3.4 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затв. наказом МВС України № 230 від 12.03.2013р., передбачено право особи, стосовно якої проводиться службове розслідування, за письмовим рапортом ознайомлюватися з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується.

Таким чином, ознайомлення із зазначеними документами є правом осіб, яких вони стосуються.

При цьому, після написання позивачем заяви про ознайомлення із вказаними документами, останні були направлені позивачу. Отже, право позивача на ознайомлення із розпорядженням про призначення службового розслідування та висновком службового розслідування відповідачем не порушено.

Твердження апелянта про порушення термінів проведення службового розслідування не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Зокрема, розпорядженням ДФС України № 65-р від 08.06.2018р. збільшено термін проведення службового розслідування, що слід вважати фактичним продовженням строків його проведення.

Відповідно до положень Типової інструкції з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади, затв. постановою КМ України № 55 від 17.01.2018р., поняття «наказ» та «розпорядження» ототожнюються і до них пред'являються однакові вимоги.

Наказ - це правовий акт, що видається керівником державного органу чи організації в межах його компетенції. Вимоги, викладені в документі, обов'язкові для виконання.

Розпорядження - це правовий акт, який видається керівником підприємства або організації одноосібно і вирішує оперативні питання, що стоять перед юридичною особою. Розпорядження є обов'язковим до виконання.

Отже, наказ та розпорядження - це документи, які видаються керівництвом державної установи чи організації в межах компетенції, є тотожними за своєю формою та змістом, містять обов'язкові до виконання приписи.

В решті доводів апелянта колегія суддів враховує, що перед накладенням дисциплінарного стягнення у позивача були відібрані пояснення, які датовані 21.05.2018р. (Т.1, а.с.46-60).

На момент оголошення позивачу спірного наказу останній не мав повноважень та не виконував будь-яких функцій, в тому числі керівних, через що в такого були відсутніми підлеглі.

Таким чином, оголосивши спірний наказ позивачу у присутності працівників відділу внутрішньої безпеки Головного управління ДФС у Рівненській обл., які також виведені поза штат, відповідач не допустив порушення норм чинного законодавства.

Щодо доводів апелянта стосовно особистої неприязні та упередженого ставлення до нього начальника ГУ ДФС у Рівненській обл. ОСОБА_17, то достовірних доказів такої неприязні та упередженого ставлення позивачем не надано, не здобуто таких під час судового розгляду справи.

Посилання як на доказ неприязних стосунків на спецповідомлення про проведення обшуків у службових осіб ГУ ДФС у Рівненській обл. вірно не враховані судом першої інстанції, оскільки останні не свідчать про факт виявлення неприязні до позивача.

Відповідно до листка непрацездатності серії АДЖ № 880909 позивач перебував на лікарняному з 02.07.2018п. по 18.07.2018р.; вказаний документ представлений ГУ ДФС у Рівненській обл. 24.07.2018 (Т.1, а.с.25).

Оскаржуваний наказ ДФС України № 73-дс від 16.07.2018р. «Про накладення дисциплінарного стягнення» видано у період тимчасової непрацездатності позивача.

Під час вирішення спорів даної категорії пріоритетними є норми спеціальних законів, а норми трудового чи іншого законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних правовідносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Відповідно до ст.16 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затв. Законом України № 3460-IV від 22.02.2006р., дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику. У разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

Згідно ст.18 цього Статуту дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його накладення, не враховуючи періоду перебування особи рядового або начальницького складу у відпустці, відрядженні або її тимчасової працездатності. Після закінчення цього строку дисциплінарне стягнення не виконується. Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади та звільнення з органів внутрішніх справ, накладені на осіб рядового і начальницького складу, які тимчасово непрацездатні або перебувають у відпустці, відрядженні, виконуються після їх прибуття до місця проходження служби.

Отже, на осіб рядового і начальницького складу за вчинення порушень службової дисципліни наказ про накладення дисциплінарного стягнення видається з дотриманням строків, передбачених ст.16 Дисциплінарного статуту, у тому числі й щодо осіб, які тимчасово непрацездатні. Подальше виконання такого наказу відповідно до ст.18 вказаного Статуту здійснюється після прибуття їх до місця проходження служби.

Спірний наказ оголошений позивачу після його прибуття до місця проходження служби - 19.07.2018р., через що вищеперераховані норми слід вважати дотриманими зі сторони відповідача.

Оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи позивача, наведені в позовній заяві, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими доводи позивача відхилені.

Окрім того, обґрунтування апеляційної скарги позивача зводяться виключно до непогодження з оцінкою, наданою судом першої інстанції, повно і всебічно встановленим обставинам справи, при цьому порушень норм процесуального права, які б вплинули або змінили цю оцінку, позивачем не зазначено.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов послідового та обґрунтованого висновку про те, що оскаржуваний наказ про накладення дисциплінарного стягнення прийнятий відповідачем з дотримання вимог чинного законодавства.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Із урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що заявлений позов є безпідставним та необґрунтованим, а тому не підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

Згідно ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ОСОБА_1

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування останнього колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14.01.2019р. в адміністративній справі № 1740/2134/18 залишити без задоволення, а вказане рішення суду - без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта ОСОБА_1.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку лише у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. З. Улицький
С. М. Кузьмич
Дата складення повного судового рішення: 13.03.2019р.