Справа № 815/1105/18
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2019 р. Категорія 6.2м.ОдесаСправа № 815/1105/18
Головуючий в 1 інстанції: Свида Л. І.

час і місце ухвалення: 15:08, м. Одеса

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюк Г.В.

суддів: Потапчук В.О. , Шляхтицький О.І.

при секретаріВишневській А.В.

за участю сторін:
ГУ ДержгеокадаструСамокиш І.В. (довіреність)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні П'ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання незаконними та скасування змін до наказу, зобов'язання вчинити певні дії, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання незаконними та скасування змін до наказу, зобов'язання вчинити певні дії, мотивуючи його тим, що відповідач незаконно та безпідставно відмовляв у клопотаннях позивача про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтованою площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, які знаходяться за межами населеного пункту в межах території Новокарбівської сільської ради Любашівського району Одеської області, а в подальшому наказом №175 від 19.05.2017 року протиправно вніс земельну ділянку, яку бажав отримати позивач, до переліку земельних ділянок право оренди на які виставляється на земельні торги окремими лотами. Зазначений наказ є протиправним, має бути скасований судом, а відповідач має бути зобов'язаний повторно розглянути заяву позивача з врахуванням висновків суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2018 року у задоволені позову ОСОБА_4 про визнання незаконними та скасування змін до наказу, зобов'язання вчинити певні дії відмовлено.

Не погодившись з Рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати Рішення суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції не врахував основне право громадян на отримання земельної ділянки у власність, яке гарантовано Конституцією України.

Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області було надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що доводи, викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2018 року винесено законно та обґрунтовано, а тому підстави для його скасування відсутні. Крім того, відповідач вказує, що на момент розгляду клопотання апелянта спірна земельна ділянка вже була включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних аукціонах.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що 30 вересня 2016 року ОСОБА_4 разом із іншими громадянами звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність орієнтованою площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, які знаходяться за межами населеного пункту в межах території Новокарбівської сільської ради Любашівського району Одеської області.

20.10.2016 року за результатами розгляду зазначеного клопотання, ГУ Держгеокадастру в Одеській області на адресу позивача направило лист №Д-14647/0-5906/6-16, в якому зазначено про відмову позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки за інформацією Відділу Держгеокадастру у Любашівському районі Одеської області земельна ділянка, яка пропонується до відведення знаходиться у користуванні третіх осіб (Том І, а.с. 75).

Рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 21 березня 2017 року у справі №507/1808/16-ц припинено право постійного користування земельною ділянкою площею 51,55 га для ведення селянського (фермерського) господарства, яка розташована на території Новокарбівської сільської ради Любашівського району Одеської області, рішення Новокарбівської сільської ради від 18.10.1992 року, визнано таким, що втратив чинність державний акт на право постійного користування землею, виданий померлому, 23 грудня 2007 року ОСОБА_5, що був зареєстрований в книзі реєстрації державних актів на право постійного користування землею за №55 та зобов'язано Новокарбівську сільську раду Любашівського району Одеської області, Любашівську районну державну адміністрацію Одеської області, ГУ Держгеокадастру в Одеській області перевести земельну ділянку загальною площею 51,55 га до земель запасу державної власності (Том І, а.с. 76-78).

31 березня 2017 року Позивач знову звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність орієнтованою площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, які знаходяться за межами населеного пункту в межах території Новокарбівської сільської ради Любашівського району Одеської області.

12.05.2017 року за результатами розгляду зазначеного клопотання ГУ Держгеокадастру в Одеській області на адресу позивача направило лист №Д-6292/0-3970/6-17, в якому зазначено про відмову позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки стосовно вказаної ділянки існує судовий спір та на даний час справа перебуває на розгляді (Том І, а.с. 79).

13 травня 2017 року Позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність орієнтованою площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, які знаходяться за межами населеного пункту в межах території Новокарбівської сільської ради Любашівського району Одеської області.

08.06.2017 року за результатами розгляду зазначеного клопотання ГУ Держгеокадастру в Одеській області на адресу позивача направило лист №Д-9083/0-4676/6-17, в якому зазначено про відмову позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки з огляду графічної частини, долученої до клопотання позивача, неможливо визначити місце розташування земельної ділянки відповідно до навколишнього середовища з урахуванням комплексного розвитку території (Том І, а.с. 83).

14.06.2017 року ОСОБА_4 звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність орієнтованою площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, які знаходяться за межами населеного пункту в межах території Новокарбівської сільської ради Любашівського району Одеської області (Том І, а.с. 70).

За результатами розгляду зазначеного клопотання ГУ Держгеокадастру в Одеській області на адресу позивача направило лист №Д-12080/0-6744/6-17 від 14.07.2017 року, в якому зазначено про відмову позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та запропоновано придбати право на бажану земельну ділянку на земельних торгах (Том І, а.с. 71).

Відмова обґрунтована тим, що відповідно до доручення Віце-прем'єр-міністра України Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлового комунального господарства України від 08.10.2014 року №37732/0/1-14 та наказу Держземагентства України від 15.10.2014 року №328 «Про введення в дію рішень колегії Держземагентства України від 14.10.2014», Головним управлінням Держземагентства в Одеській області наказом від 18.09.2014 року №77, із змінами від 19.05.2017 року №175, затверджений перелік земельних ділянок право оренди на які виставляється на земельні торги окремими лотами, до якого вже включена земельна ділянка, що вказана позивачем у клопотанні, а тому, у відповідності до ч. 3 ст. 136 Земельного кодексу України така земельна ділянка не може відчужуватися, надаватися у користування до завершення торгів.

Не погоджуючись з відмовою відповідача у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що при прийнятті оскаржуваного наказу, відповідач діяв у межах своїх повноважень, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Колегія суддів погоджується з означеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Земельні відносини в Україні відповідно до ст.3 Земельного кодексу України від 24 жовтня 2001 року, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

У відповідності до ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно із п. 1, 7 «Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року №15 Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, тощо.

Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Головне управління Держгеокадастру в Одеській області діє на підставі Положення, затвердженого наказом Держгеокадастру від 17.11.2016 року №308.

Відповідач в своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства, Дорученнями Премєр-міністра України, наказами Міністерства аграрної політики та продовольства України, дорученнями Міністра аграрної політики та продовольства України, його першого заступника та заступників, наказами Держгеокадастру, дорученнями Голови Держгеокадастру та його заступників, актами місцевої державної адміністрації, та органами місцевого самоврядування, Положенням.

Відповідно до положень ст. 81, 116 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно із положеннями ч. 6, 7 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, в якому зазначають цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри з доданням графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЗК України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У відповідності до ч. 3 статті 136 ЗК України земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Так, з метою забезпечення децентралізації влади, збільшення повноважень органів місцевого самоврядування з управління територіями, подолання корупції та збільшення надходжень до місцевих бюджетів, підвищення ефективності територіального планування та якості управлінських рішень органів місцевого самоврядування, Віце-прем'єр-міністром Міністром регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України Гройсманом В.Б. видане Доручення від 08.10.2014 року №37732/0/1-14 з проханням забезпечити: обов'язкове направлення на розгляд до місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою; надання земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності (крім тих, що знаходяться у користуванні) для ведення фермерського господарства та особистого селянського господарства на конкурсній основі за результатами відкритих публічних земельних аукціонів; затвердження на регулярній основі та оприлюднення на офіційному сайті Держземагентства переліків земельних ділянок, що виставляються на земельні торги, за результатами аналізу матеріалів інвентаризації, іншої землевпорядної документації, звернень фізичних та юридичних осіб щодо таких земельних ділянок.

Відділом у Любашівському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області 17.05.2017 року на адресу ГУ Держгеокадастру в Одеській області надісланий лист №22-15-0.340-27/111-17, яким на виконання Доручення Віце-прем'єр-міністраМіністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України Гройсмана В.Б. від 08.10.2014 року №37732/0/1-14 та п. 2.2 Протоколу №2 засідання колегії Держземагенства України від 14 жовтня 2014 року, введеного в дію на підставі наказу Держземагенства України від 15.10.2014 року №328, за результатами аналізу матеріалів інвентаризації, іншої землевпорядної документації, звернення фізичних та юридичних осіб, зокрема, щодо надання в оренду земельних ділянок для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства та ведення товарного сільськогосподарського виробництва, було надано перелік земель сільськогосподарського призначення державної власності для формування земельних ділянок, як обєктів цивільних прав, що не надані у власність чи у користування та підлягають продажу на земельних торгах, які розташовані на території Любашівського району Одеської області (за межами населених пунктів) (Том І, а.с. 174-176).

Головне управління Держгеокадастру в Одеській області наказом №175 від 19.05.2017 року доповнило перелік земельних ділянок, права оренди на які виставляються на земельні торги окремими лотами згідно Додатку №1, затвердженого Наказом Головного управління Держземагентства в Одеській області №77 від 18.09.2014 року, земельними ділянками, які розташовані в Одеській області, Новокарбівсбкої сільської ради Любашівського району (за межами населеного пункту): лот №1571, кадастровий НОМЕР_1, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, орієнтовна площа земельної ділянки (га) 40,00 га (Т. І, а.с. 135-138).

Відповідно до ч.1 ст.136 ЗК України, організатор земельних торгів визначає перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами. Забороняється вносити до зазначеного переліку призначені під забудову земельні ділянки без урахування у випадках, передбачених законом, результатів громадського обговорення.

У переліку зазначаються місце розташування (адреса) земельної ділянки, її цільове призначення (функціональне використання), площа, кадастровий номер, умови продажу.

Частиною 2 ст.136 ЗК України встановлено, що добір земельних ділянок державної чи комунальної власності, у тому числі разом з розташованими на них об'єктами нерухомого майна (будівлями, спорудами) державної чи комунальної власності, які або права на які виставляються на земельні торги, здійснюється з урахуванням затверджених містобудівної документації та документації із землеустрою, а також маркетингових досліджень, інвестиційної привабливості, звернень громадян та юридичних осіб щодо намірів забудови.

Отже, реалізуючи державну політику у сфері земельних відносин, на виконання Доручення Віце-прем'єр-міністра Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України Гройсмана В.Б. від 08.10.2014 року №37732/0/1-14 та враховуючи лист Відділу у Любашівському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області №22-15-0.340-27/111-17 від 17.05.2017 року, при прийнятті оскаржуваного наказу, відповідач діяв у межах своїх повноважень та правомірно включив спірну земельну ділянку до переліку земельних ділянок, права оренди на які виставляються на земельні торги окремими лотами.

При цьому, враховуючи включення спірної земельної ділянки до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності, права на які виставлені на земельні торги, у відповідності до ст. 136 Земельного кодексу України, така земельна ділянка не може відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем правомірно відмовлено позивачу у задоволенні його клопотання від 14.06.2017 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність орієнтованою площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, які знаходяться за межами населеного пункту в межах території Новокарбівської сільської ради Любашівського району Одеської області.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у своїх рішеннях від 3 квітня 2018 року у справі №815/3059/17, від 2 жовтня 2018 року у справі №806/3708/15.

Крім того, згідно Відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно 15.06.2018 року, між Фермерським господарством «Обрій» та ГУ Держгекадастру в Одеській області 14.06.2018 року укладений договір оренди землі земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 площею 40 га. (Том ІІ, а.с. 18-20).

Таким чином, наказ №175 від 19.05.2017 року Головного управління Держземагентства в Одеській області, яким доповнено перелік земельних ділянок, права оренди на які виставляються на земельні торги окремими лотами згідно Додатку №1, затвердженого Наказом Головного управління Держземагентства в Одеській області №77 від 18.09.2014 року вже реалізований, за цим наказом настали правові наслідки і він вичерпав свою дію, тобто, торги проведені, зазначена позивачем у клопотанні земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_1 площею 40 га передана в оренду Фермерському господарству «Обрій» яким зареєстровані речові права на зазначену ділянку, а тому такий наказ не може бути скасований судом, оскільки його скасування не призведе до відновлення прав позивача.

Судом першої інстанції під час розгляду справи досліджувалися відео-матеріали за клопотанням представника позивача, однак оглянуті відео файли не спростували встановлений в судовому засіданні обставин та не стосувалися предмету спору, зокрема, обставин щодо винесення оскаржуваного наказу №175 від 19.05.2017 року, а також надання відповіді Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області №Д-12080/0-6744/6-17 від 14.07.2017 року.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта відносно того, що оскаржувані відмови Відповідача у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ніяким чином не можна рахувати поважними, оскільки з вищевикладених норм законодавства вбачається, що наявність у чинному законодавстві України обмежень щодо передачі у користування земельної ділянки, віднесеної до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах, є підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки.

Згідно з ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, відповідачем під час розгляду адміністративної справи було наведено об'єктивні докази правомірності прийнятого ним рішення.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання незаконними та скасування змін до наказу, зобов'язання вчинити певні дії належним чином не обґрунтовані, не підтверджені наявними матеріалами справи та задоволенню не підлягають.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2018 року по справі № 815/1105/18, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст Постанови складено - 12 березня 2019 року.

Суддя-доповідач Семенюк Г.В.
Судді Потапчук В.О. Шляхтицький О.І.