Справа № 826/7244/18
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2019-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/7244/18 Суддя (судді) першої інстанції: Шрамко Ю.Т.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Губської О.А.,

при секретарі судового засідання Гужві К.М.

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: ОСОБА_3,

від відповідача (апелянта): Кіцнак П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Генеральної прокуратури України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 грудня 2018 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Генеральної прокуратури України визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_3 з позовом до Генеральної прокуратури України в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Генеральної прокуратури України щодо неналежного розгляду адвокатських запитів про надання інформації адвоката ОСОБА_3 № 1203/1 від 12.03.2018 р., № 0204/1 від 02.04.2018 р. в інтересах ОСОБА_5;

- зобов'язати Генеральну прокуратуру України надати вичерпні відомості чи провадиться Генеральною прокуратурою України (структурними підрозділами, територіальними органами прокуратури) досудове розслідування по кримінальним провадженням, за якими до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про вчинення ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, кримінальних правопорушень та кримінальних проваджень, у яких учасником (стороною) є ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, а у разі якщо провадиться, то повідомити: повний перелік кримінальних проваджень та коли саме, за яким номером, щодо яких обставин, та за якою кваліфікацією внесені відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань; яким саме учасником (стороною) є ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, і яких саме кримінальних проваджень, номер (номери) кримінального провадження (кримінальних проваджень) та чи здійснювались стосовно ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень і, якщо, так, то коли, у яких кримінальних провадженнях та за якими статтями Кримінального кодексу України.

Позов мотивовано тим, що дії відповідача стосовно ненадання запитуваної в порядку Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" інформації суперечать вимогам Конституції України та Закону України "Про інформацію".

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 грудня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 грудня 2018 року та ухвалити рішення про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що у силу ст. 303 КПК України рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора можуть бути оскаржені слідчому судді.

У свою чергу, апелянт наголошує, що інформація, яка пов'язана і кримінальним провадженням, надається у порядку та спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законодавством.

Оскільки запитувана в адвокатських запитах інформація створюється в результаті розслідування кримінальних проваджень, то, відповідно, спірні правовідносини, що виникли у справі, є кримінально-процесуальними.

Разом з цим, апелянт звертає увагу суду, що кримінальне процесуальне законодавство України не містить взагалі таких правових категорій як кримінальне провадження за фактом і стосовно особи, а тому таких даних орган досудового розслідування не може надати за будь-яких обставин.

На думку апелянта, суд в оскаржуваному рішенні помилково зазначив, що позивач все ж має право на отримання інформації стосовно здійснення органами прокуратури досудового розслідування у кримінальних провадженнях за фактом або відносно особи.

Виходячи з наведеного, відповідач стверджує, що спірні відносини між сторонами у справі не є управлінськими та за своєю правовою природою є кримінально-процесуальними, а тому оскарження таких дій має відбуватися у тому ж процесуальному порядку і перевірятися судом, на який відповідно до закону покладені повноваження щодо перевірки й оцінки доказів у кримінальній справі, тобто судом із розгляду кримінальних справ.

Таким чином, апелянт наполягає на тому, що незгода адвоката ОСОБА_3 із наданими йому відповідями не може бути предметом розгляду справи в порядку адміністративного судочинства, а суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі, дійшовши помилкового висновку, що спір має публічно-правовий характер.

Позивачем було надано відзив на апеляційну скаргу відповідно до змісту якого останній просив суд апеляційну скаргу Генеральної прокуратури України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 грудня 2018 року - без змін.

В обґрунтування доводів заперечень проти скарги відповідача зазначив, що в адвокатських запитах запитувалась інформація щодо кримінальних проваджень стосовно ОСОБА_5, а не інформація у кримінальних провадженнях щодо ОСОБА_5, що є принциповою різницею в юридичному розумінні.

Крім того, зауважив, що отримання інформації щодо кримінальних проваджень стосовно особи в рамках кримінального процесуального законодавства не є можливим, тому як не зрозуміло, в рамках яких саме кримінальних проваджень слід звертатись. Разом з цим, позивач звертає увагу суду, що перелік кримінальних проваджень або інформація про них, об'єктивно може змінюватись, та відмова особі (або її уповноваженому) у доступі до інформації, що її безпосередньо стосується є неправомірною.

Позивач вважає, що оскаржувана бездіяльність Генеральної прокуратури України не є такою, яка вчинена у тому чи іншому кримінальному провадженні, а тому така бездіяльність не може бути предметом оскарження слідчому судді, в порядку ст. 303 КПК України, оскільки залишається не зрозумілим в рамках якого кримінального провадження слід було б подавати таку скаргу.

Позивач також вказує, що інформацією про фізичну особу (персональні дані) відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про інформацію» є відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована та разом з цим, кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом. Одним із видів інформації про фізичну особу є відомості щодо фактичного здійснення правоохоронними органами України досудових розслідувань за кримінальними провадженнями щодо вчинення фізичною особою кримінальних правопорушень або в яких ця особа є учасником (стороною). Зазначена інформація, відповідно, міститься у Єдиному реєстрі досудових розслідувань (далі - ЄРДР).

За наведених обставин, позивач переконаний, що судом першої інстанції було цілком вірно, повно та об'єктивно досліджено докази та матеріали справи, та винесено справедливе і законне рішення.

При цьому, позивач звертає увагу суду, що апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги не наводить жодної норми, яку суд першої інстанції нібито порушив.

З урахуванням викладеного, позивач вважає, що скарга Генеральної прокуратури України не вмотивована та взагалі подана безпідставно, відтак підлягає залишенню без задоволення, а рішення - без змін.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджується наявними у справі доказами позивач звернувся до Управління організаційного забезпечення Єдиного реєстру досудових розслідувань та інформаційно-аналітичної роботи Генеральної прокуратури України з адвокатським запитом від 12.03.2018 №1203/1, у якому просив надати відомості, чи провадиться Генеральною прокуратурою України (структурними підрозділами, територіальними органами прокуратури) досудове розслідування по кримінальним провадженням, за якими до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про вчинення ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, кримінальних правопорушень та кримінальних проваджень, у яких учасником (стороною) є ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, а у разі якщо провадиться, то повідомити: повний перелік кримінальних проваджень та коли саме, за яким номером, щодо яких обставин, та за якою кваліфікацією внесені відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань; яким саме учасником (стороною) є ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, і яких саме кримінальних проваджень, номер (номери) кримінального провадження (кримінальних проваджень) та чи здійснювались стосовно ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень і, якщо, так, то коли, у яких кримінальних провадженнях та за якими статтями Кримінального кодексу України.

Листом від 21.03.2018 №14/2/1-34275-15 Генеральна прокуратура України надала відповідь на вищевказаний адвокатський запит, у якій, посиключись на абз.4 ч.1 ст.24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", зазначила, що при виникненні необхідності в отриманні інформації чи документів, у зв'язку із наданням правової допомоги сторонам чи учасникам кримінального провадження, позивач має право звернутися у межах та спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України.

03.04.2018 позивач повторно звернувся до Управління організаційного забезпечення Єдиного реєстру досудових розслідувань та інформаційно-аналітичної роботи Генеральної прокуратури України з адвокатським запитом від 02.04.2018 №0204/1, у якому просив надати таку ж інформацію, як і у попередньо вказаному запиті.

Листом від 06.04.2018 №14/2/1-30385-14 Генеральна прокуратура України надала відповідь на адвокатський запит позивача від 02.04.2018 №0204/1 аналогічного попередній відповіді змісту.

Вважаючи, що Прокуратурою допущено протиправну бездіяльність, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що право особи (клієнта позивача, якому надається правова допомога) на отримання інформації щодо себе, зокрема, інформації про провадження органами прокуратури досудового розслідування відповідних кримінальних проваджень, є складовою її конституційного права та не може бути обмежене органами державної влади (вказана правова позиція відповідає правовій позиції Вищого адміністративного суду України, викладеній в ухвалі від 21.06.2017 № К/800/21455/15).

Разом з цим, з огляду на те, що позивач, на переконання суду, не запитував інформацію чи копії документів (а також витяг з Реєстру), отриманих під час здійснення конкретного кримінального провадження, суть запиту зводиться до надання інформації стосовно здійснення органами прокуратури досудового розслідування у кримінальних провадженнях за фактом або відносно ОСОБА_5 Решта питань, порушених у запиті, є уточнюючими та випливають із наведеної суті.

Таким чином, Окружний адміністративний суд м. Києва вирішив, що Прокуратурою безпідставно не надано позивачу запитаної у адвокатських запитах від 12.03.2018 №1203/1, від 02.04.2018 №0204/1, інформації.

При цьому, відмовляючи у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір, відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України, має публічно-правовий характер, а оскаржувана бездіяльність не є такою, яка вчинена у тому чи іншому кримінальному провадженні, та не належить до визначеного статтею 303 КПК України переліку рішень, дій чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Положеннями статті 32 Конституції України гарантовано, що кожний громадянин має право знайомитися в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, установах і організаціях з відомостями про себе, які не є державною або іншою захищеною законом таємницею.

Відповідно до абз.2 ч.2 ст.11 Закону України "Про інформацію" кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.

Одним із видів інформації про фізичну особу є відомості щодо фактичного здійснення правоохоронними органами України перевірки окремих дій, рішень, дій та (або) бездіяльності такої особи в рамках проведення досудових розслідувань кримінальних проваджень. Така інформація зафіксована у Єдиному реєстрі досудових розслідувань.

Відповідно до пп.1 ч.1 ст. 20 «Про адвокатуру та адвокатську діяльність" під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об'єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб).

Частинами 1, 2 ст. 24 цього Закону встановлено, що адвокатський запит - це письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об'єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.

Орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об'єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов'язані не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

З системного аналізу наведених норм законодавства вбачається, що право особи на інформацію є одним з її основних конституційних прав та передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів, при цьому, вказану інформацію має право отримати адвокат цієї особи шляхом направлення адвокатського запиту до відповідних органів державної влади.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що право особи (клієнта позивача, якому надається правова допомога) на отримання інформації щодо себе, зокрема, інформації про провадження органами прокуратури досудового розслідування відповідних кримінальних проваджень, є складовою її конституційного права та не може бути обмежене органами державної влади (вказана правова позиція відповідає правовій позиції Вищого адміністративного суду України, викладеній в ухвалі від 21.06.2017 № К/800/21455/15).

У свою чергу, колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта про те, що запитувана у адвокатських запитах інформація пов'язана із кримінальними провадженнями, а тому може бути надана лише у порядку передбаченому кримінально-процесуальним законодавством.

Так, судом встановлено, що позивач звертався до Генеральної прокуратури із запитом про надання інформації відносно особи, права якої він захищає та просив надати йому інформацію про те, чи існують взагалі кримінальні провадження учасником (стороною) яких є особа, інтереси якої він представляє. У разі, якщо такі кримінальні провадження існують, то просив повідомити номери цих кримінальних проваджень, а також обставини та кваліфікацію за яких провадиться досудове розслідування в цих кримінальних провадженнях Генеральною прокуратурою України, а також надати відомості (у разі їх наявності) чи здійснювались повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень стосовно особи, інтереси якої він захищає.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що згідно з приписами розділу 4 Положення «Про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань», затвердженого Наказом Генеральної прокуратури України від 06.04.2016 № 139 в порядку, встановленому КПК України надаються відомості з Реєстру у вигляді витягу за формою, наведеною у додатку 6 до цього Положення.

Витяг з Реєстру - документ, який засвідчує факт реєстрації в Реєстрі відомостей про кримінальне правопорушення, отриманих за параметрами, визначеними в пункті 3 цієї глави.

До витягу з Реєстру включається інформація про:

номер кримінального провадження;

дату надходження заяви, повідомлення та дату і час внесення відомостей про заяву, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Реєстру, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, наслідок розслідування кримінального правопорушення;

прізвище, ім'я, по батькові потерпілого, заявника (найменування юридичної особи та ідентифікаційний код Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР));

короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення;

прізвище, ім'я, по батькові та дату народження особи, яку повідомлено про підозру, наслідки розслідування щодо особи та відомості про здійснення спеціального досудового розслідування щодо неї;

найменування, код ЄДР, юридичну адресу, розрахунковий рахунок, місце та дату державної реєстрації юридичної особи, щодо якої здійснюється кримінальне провадження, а також анкетні дані її представника;

орган досудового розслідування;

прізвище, ім'я, по батькові слідчого (слідчих) органів досудового розслідування, працівника (працівників) підрозділів детективів та внутрішнього контролю Національного бюро, які здійснюють досудове розслідування, та прокурора (прокурорів), який (які) здійснює(ють) процесуальне керівництво.

Держатель надає відомості з Реєстру з додержанням вимог КПК України та Закону України «Про захист персональних даних».

Тобто, з наведеного вбачається, що у порядку передбаченому КПК України відбувається надання відомостей про кримінальні провадження, що містяться у Реєсті їх держателем, а не отримання цих даних особою, якої вони стосуються.

При цьому, як встановлено судом, позивач просив повідомити його чи існують взагалі такі відомості стосовно особи, інтереси якої він захищає у Єдиному реєстрі досудових розлідувань.

Безпідставними, на переконання колегії суддів, є і доводи відповідача викладені у листах від 21.03.2018 №14/2/1-34275-15 та від 06.04.2018 №14/2/1-30385-14 з посиланням на абз.4 ч.1 ст.24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Так, вказаною нормою Закону передбачено, що надання адвокату інформації та копій документів, отриманих під час здійснення кримінального провадження, здійснюється в порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що позивач не запитував інформацію чи копії документів (а також витяг з Реєстру), отриманих під час здійснення конкретного кримінального провадження, натомість суть запиту зводиться до надання інформації стосовно здійснення органами прокуратури досудового розслідування у кримінальних провадженнях відносно особи, інтереси якої він захищає та лише в разі їх наявності. Решта питань, порушених у запиті, є уточнюючими та випливають із наведеної суті.

Колегія суддів також не приймає до уваги доводи апелянта, що кримінальне процесуальне законодавство України не містить взагалі таких правових категорій як кримінальне провадження за фактом і стосовно особи, а тому таких даних орган досудового розслідування не може надати за будь-яких обставин.

У ході розгляду справи, колегією суддів було встановлено, що позивачем у запиті було конкретизовано яку саме інформацію йому необхідно надати, зокрема, що стосується переліку кримінальних проваджень відносно громадянина ОСОБА_5 та разом цим, вказані апелянтом доводи не зазначались у відповідях на запит позивача.

При цьому, колегія суддів зауважує, що право особи (клієнта позивача, якому надається правова допомога) на отримання інформації щодо себе, зокрема, інформації про провадження органами прокуратури досудового розслідування відповідних кримінальних проваджень, є складовою її конституційного права та не може бути обмежене органами державної влади (вказана правова позиція відповідає правовій позиції Вищого адміністративного суду України, викладеній в ухвалі від 21.06.2017 № К/800/21455/15).

За наведених обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що Прокуратурою безпідставно не надано позивачу запитаної у адвокатських запитах від 12.03.2018 №1203/1, від 02.04.2018 №0204/1, інформації.

Разом з цим, колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те, що дана справа повинна бути розглянута у порядку встановленому КПК України, оскільки приписи ст.303 КПК України містять вичерпний перелік підстав за яких рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, можуть бути оскаржені під час досудового розслідування у встановленому КПК порядку.

При цьому, як було встановлено судом та вбачається із запиту позивача, останньому взагалі не відомо чи провадиться досудове розслідування відповідачем відносно особи, інтереси якої він захищає чи ні.

У свою чергу, оскарження бездіяльності органів прокуратури щодо ненадання відповіді на адвокатський запит вказаною нормою не передбачено.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив, що даний спір, відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України, має публічно-правовий характер, а оскаржувана бездіяльність не є такою, яка вчинена у тому чи іншому кримінальному провадженні, та не належить до визначеного статтею 303 КПК України переліку рішень, дій чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування та правомірно відмовив у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не надано обґрунтованих доказів на спростування доводів позивача.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги є обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

У свою чергу, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини або порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.243-245, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328-329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Генеральної прокуратури України залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді О.О. Беспалов

О.А. Губська

Повний текст постанови виготовлено 12 березня 2019 року