Справа № 320/180/19
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/180/19 Суддя (судді) першої інстанції: Лапій С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменко В.О.,

Безименної Н.В.

за участю секретаря судового засідання: Прудиус І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будстандартінжиніринг" на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 18 січня 2019 року про відмову у відкритті провадження у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будстандартінжиніринг" до Комунального підприємства Кагарлицької районної ради "Реєстраційне агентство", Державного реєстратора КП Кагарлицької районної ради "Реєстраційне агенство" Заставенко Анни Вікторівни про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Будстандартінжиніринг", звернувся до суду першої інстанції із позовом, у якому просив:

- визнати рішення державного реєстратора КП Кагарлицької районної ради "Реєстраційне агенство" Заставенко Анни Вікторівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 32230249 від 04.11.2016, 18:05:32 (про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна: нежитлове приміщення загальною площею 1345,6 кв.м., що знаходиться за адресою - Київська область, м.Бровари, вулиця Київська, будинок 261; реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 106 за Житлово-будівельним кооперативом «Діамант» () протиправним;

- скасувати рішення державного реєстратора КП Кагарлицької районної ради "Реєстраційне агенство" Заставенко Анни Вікторівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 32230249 від 04.11.2016, 18:05:32 (про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна: нежитлове приміщення загальною площею 1345,6 кв.м., що знаходиться за адресою - Київська область, м.Бровари, вулиця Київська, будинок 261; реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 106 за Житлово-будівельним кооперативом «Діамант» ().

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18 січня 2019 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю "Будстандартінжиніринг", подано апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права. Зокрема, вказує на те, що в даному випадку з приводу нерухомого майна відсутній будь-який спір про право, предметом спору є перевірка законності дій державного реєстратора як суб'єкта публічно-правових відносин, наділеного владними управлінськими функціями, а тому справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відмовляючи у відкритті провадження в справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, оспорюючи офіційне визнання і підтвердження державою факту набуття третьою особою речових прав на нерухоме майно, намагається відновити своє право власності шляхом пред'явлення адміністративного позову до суб'єкта владних повноважень, який від імені держави здійснює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, в обхід передбаченого законом порядку розв'язання цивільно-правових спорів між суб'єктами цивільного права та без застосування передбачених законом способів захисту права. Та вказував, що позов, предметом якого є реєстраційні дії, здійснені на основі юридичних фактів, стосовно яких існує спір про право цивільне, в межах якого можуть бути розв'язані питання, пов'язані з реєстрацією прав власності на будівлю, не може бути розглянуто за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам, колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Пунктом першим частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

При цьому, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовий спір має свою особливість суб'єктного складу - участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для класифікації спору як публічно-правового. Однак сам по собі цей факт не дає підстав ототожнювати з публічно-правовим та відносити до справи адміністративної юрисдикції будь-який спір за участю суб'єкта владних повноважень.

Отже, до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб'єкта владних повноважень, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

Натомість, однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Позивач оскаржує до адміністративного суду дії суб'єкта владних повноважень - державного реєстратора, посилаючись при цьому на недотримання цим суб'єктом встановленого законом порядку проведення такої реєстрації.

Позивач в обґрунтування своїх доводів вказує на те, що 15.11.2018 йому стало відомо, що на підставі документів: акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер 18/01, виданий 20.08.2015, видавник: ТОВ "Будстандартінжиніринг" та Житлово-будівельний кооператив «Діамант»; договір про майнову інвестиційну участь у будівництві, серія та номер 18/01, виданий 30.11.2014, видавник: ТОВ "Будстандартінжиніринг" та Житлово-будівельний кооператив «Діамант»; угода про розподіл часток у праві власності на об'єкт побудований у відповідності з Договором № 18/01 від 30.11.2014 про пайову інвестиційну участь у будівництві, серія та номер: б/н, виданий 30.11.2014, видавник ТОВ "Будстандартінжиніринг" та Житлово-будівельний кооператив «Діамант», було зареєстровано право власності на нежитлове приміщення, загальною площею 1345,6 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, м.Бровари, вулиця Київська,261 за Житлово-будівельним кооперативом «Діамант».

Позивач зазначає, що відповідно до ч.2 ст.331 Цивільного кодексу України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Позивач вважає оскаржуване рішення державного реєстратора протиправним, оскільки нежитлове приміщення, загальною площею 1345,6 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, м.Бровари, вулиця Київська,261 побудоване силами та за рахунок ТОВ "Будстандартінжиніринг"; побудоване на земельній ділянці, яка перебуває в користуванні Товариства на підставі договору оренди; Товариство не видавало та не підписувало Житлово-будівельному кооперативу «Діамант», документів, які зазначені у Інформаційній довідці як підстави для набуття права власності.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник апелянта Ліщинський В.С. пояснив, що споруда на яку зареєстровано право власності, оскаржуваним рішенням державного реєстратора, побудована позивачем як тимчасова споруда для розміщення технічного персоналу на час забудови багатосекційного будинку. В експлуатацію тимчасова споруда не введена, та в подальшому мала бути, відповідно до договору про пайову участь, передана ЖБК«Діамант». Відповідно до проекту забудови на місці розташування споруди запланована 7 секція будівництва. Вважає, що порушено порядок проведення реєстрації майнових прав, оскільки така здійснена на підставі підроблених документів. Однак до правоохоронних органів з підстав підроблення документів не зверталися.

Відтак, позивач фактично оспорює не правомірність рішень державного реєстратора, а документи, подані третьою особою в якості правовстановлюючих. Тобто, спір має характер приватноправового, оскільки полягає у встановленні (спростуванні) та захисті права власності на конкретні об'єкти нерухомого майна, правомірності виникнення такого права за тим чи іншим його суб'єктом.

Таким чином, для мети вирішення цього спору щодо правомірності оскаржених рішень державного реєстратора слід встановлювати обставини, правова оцінка яких судом полягатиме у перевірці підстав виникнення у іншої особи цивільних прав та обов'язків щодо нерухомого майна, вирішенні питання про захист права власності, які виникли поза межами даного спору та відповідних публічно-правових відносин, що не відноситься до компетенції адміністративного суду.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для відмови у відкритті провадження у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будстандартінжиніринг" до Комунального підприємства Кагарлицької районної ради "Реєстраційне агентство", Державного реєстратора КП Кагарлицької районної ради "Реєстраційне агенство" Заставенко АнниВікторівни про визнання протиправним та скасування рішення .

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 243, 315, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будстандартінжиніринг" на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 18 січня 2019 року про відмову у відкритті провадження у справі - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 18 січня 2019 року про відмову у відкритті провадження у справі - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13.03.19.

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді В.О.Аліменко,

Н.В. Безименна