Справа № 0240/2525/18-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 0240/2525/18-а

Головуючий у 1-й інстанції: Крапівницька Н. Л.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

26 лютого 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Совгири Д. І. Курка О. П.

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Вінницької міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в липні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Вінницької міської ради про визнання протиправною бездіяльності Вінницької міської ради щодо відмови у наданні житла учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І-категорії осіб з інвалідністю 2 групи ОСОБА_2; зобовязання Вінницької міської ради забезпечити позивача ОСОБА_2 житловою площею, а саме: однокімнатною квартирою в місті Вінниці, як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І-категорії особи з інвалідністю 2 групи, строком на протязі одного року з дня винесення судового рішення.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та задовольнити позовні вимоги. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Відзив відповідача на апеляційну скаргу на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду не надходив, що відповідно до ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позивач в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а провадження у справі закрити, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії А №127890, виданого 17.09.2011 Вінницькою облдержадміністрацією, та має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Позивач має статус інваліда війни 2-групи, що підтверджується посвідченням серії Б №091881.

На підставі п. 10 ст. 20 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796 ХІІ від 28.02.1991 року, звернувся із заявою до відповідача про забезпечення житловою площею протягом одного року з дня подання заяви, як особи, яка потребує поліпшення житлових умов.

Рішенням виконкому Вінницької міської ради від 14.06.2005 року №1196 ОСОБА_2 взято на квартирний облік при міськвиконкомі в чергу за місцем проживання та включено до списку осіб, які користуються правом позачергового отримання житла за №243 по Ленінському району міста Вінниці.

17.05.2018 позивач звернувся зі скаргою на імя Вінницького міського голови ОСОБА_4, в якій просив забезпечити ОСОБА_2 житлом у вигляді однокімнатної квартири в м. Вінниці, за місцем взяття на квартирний облік, оскільки протягом 13 років таке забезпечення житлом не відбулося.

Листом від 15.06.2018 №К-01-39790/01-20 позивачу відмовлено в клопотанні про забезпечення житлом та зазначено про обмеженість дохідної частини міського бюджету та відсутність державних капітальних вкладень на будівництво житлових будинків. Також відповідач зазначив про те, що питання поліпшення житлових вимог позивача буде розглядатися виконкомом міської ради відповідно до вимог чинного законодавства в порядку черговості при наявності житла.

Не погодившись з вказаною відповіддю, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не допущено протиправної бездіяльності щодо позачергового забезпечення позивача житловою площею протягом року з дня подання заяви. Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач дотримав вимоги чинного законодавства та надав ОСОБА_2 відповідь згідно з вимогами чинного законодавства.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції за наслідками розгляду справи та виходить з наступного.

Завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч. 1 ст. 2 КАС України; в цьому випадку й далі - у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Справою адміністративної юрисдикції в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За правилами п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з п.7 ч.1 ст.4 КАС України, суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Водночас приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернувся до адміністративного суду з позовом про визнання протиправною бездіяльності Вінницької міської ради щодо відмови у наданні житла учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І-категорії осіб з інвалідністю 2 групи ОСОБА_2; зобовязання Вінницької міської ради забезпечити позивача ОСОБА_2 житловою площею, а саме: однокімнатною квартирою в місті Вінниці, як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І-категорії особи з інвалідністю 2 групи, строком на протязі одного року з дня винесення судового рішення.

Отже, метою пред'явленого позову є захист житлових прав фізичної особи, тобто спір є приватноправовим, а тому має розглядатися у порядку цивільного судочинства. Крім того, незважаючи на те, що міська рада є органом, наділеним владними повноваженнями, у цих правовідносинах вона не здійснює такі повноваження щодо іншого субєкта ОСОБА_2, а вирішує питання щодо права на конкретне житло чи земельну ділянки, які є, чи можуть бути предметом цих правовідносин.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові ОСОБА_5 Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 369/1228/17-ц.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених неправомірними, на думку особи, рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, і ці наслідки пов'язані з поновленням порушеного права у сфері житлових відносин, то такі спори відносяться до захисту цивільних (житлових) прав, незалежно від участі у справі суб'єкта владних повноважень, тобто відповідача.

Оскільки спірні правовідносини пов'язані із захистом порушених житлових прав ОСОБА_2, колегія суддів дійшла висновку про те, що даний спір не є публічно-правовим і повинен вирішуватися судами за правилами ЦПК України.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах ОСОБА_5 Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі № 488/1176/14-а, від 18 квітня 2018 року у справі № 806/104/16.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про те, що зазначена категорія спорів не належить до юрисдикції адміністративних судів, у зв'язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.319 КАС України порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обовязковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року скасувати, а провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Вінницької міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії закрити.

Роз'яснити позивачу, що спір підлягає розгляду за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України.

Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі та підписана 07 березня 2019 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_6 ОСОБА_7