Справа № 826/11212/18
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

12 березня 2019 року м. Київ№ 826/11212/18
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Васильченко І.П. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовомОСОБА_1
До Комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр»
провизнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Київської міської державної адміністрації про визнання бездіяльності відповідача щодо незаконного нарахування мені боргу на загальну суму 1 167,28 грн. з червня 2009 року по червень 2010 року протиправною та зобов'язання відповідача провести перерахунок комунальних послуг відповідно правомірним нормативним актам та зняти борг по оплаті комунальних послуг на загальну суму 1 167, 28 грн. за адресою проживання позивача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.07.2018 року суд визнав подану заяву і додані до неї матеріали достатніми для прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження по справі, ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю нарахування відповідачем боргу за комунальні послуги за період з червня 2009 року по червень 2010 року.

Відповідач у письмовому відзиві на позов вказав на відсутність у останнього повноважень та функцій щодо проведення перерахунку комунальних послуг.

Через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян Окружного адміністративного суду м.Києва позивачем подано заяву про заміну неналежного відповідача належним, згідно якої, позивач просив замінити первісного відповідача - Виконачий орган Київської міської ради (КМДА) належним відповідачем - Комунальним підприємством «Головний інформаційно-обчислювальний центр».

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

У частині другій статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов'язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони», за винятком спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень».

Як вбачається з матеріалів справи КП «ГІОЦ» здійснює діяльність на підставі Статуту, зі змісту якого вбачається, що КП «ГІОЦ» засноване на комунальній власності територіальної громади м. Києва і безпосередньо підпорядковується Київській міській державній адміністрації (п 1.1. статуту).

Відповідно до п. 3.1 Статуту, підприємство є юридичною особою, провадить господарську діяльність на засадах самостійності, діє на принципах повного господарського розрахунку, веде бухгалтерський та податковий облік, статистичну звітність у порядку, встановленому законодавством України, набуває майнових та особистих немайнових прав, несе відповідні обов'язки, укладає угоди (догори, контракти) з юридичними та фізичними особами як в Україна, так і за її межами у встановленому законодавством порядку, виступає позивачем та відповідачем у судах від свого імені, маає закріплене на праві господарського відання майно, поточний та інші рахунки в установах банків, печатки з власним найменуванням, штампи, фірмовий знак (логотип) чи знак обслуговування, бланки з власними реквізитами.

З системного аналізу викладеного вбачається, що КП «ГІОЦ» є юридичною особою в розумінні ст. 80 Цивільного кодексу України, проте не приймає рішення, які є обов'язковими до виконання та не наділена управлінськими функціями, отже не є суб'єктом владних повноважень в розумінні ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, а відтак рішення так і дії КП «ГІОЦ» не підлягають оцінці в порядку адміністративного судочинства.

Так, суд вважає, що позовні вимоги позивача до Комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр» про незаконне нарахування боргу та зобов'язання провести перерахунок комунальних послуг, не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, оскільки спірні правовідносини не мають публічно-правового змісту. Ці правовідносини мають цивільно-правовий характер, оскільки засновані на юридичній рівності та майновій самостійності їх учасників, жоден з яких не уповноважений здійснювати управлінські адміністративні функції стосовно іншого.

Згідно з частиною першою статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої стаття 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

У частині першій статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

З огляду на викладене Окружний адміністративний суд міста Києва дійшов висновку, що спір між позивачем та Комунальним підприємством «Головний інформаційно-обчислювальний центр» належить розглядати за правилами Цивільного процесуального кодексу України відповідним місцевим загальним судом.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 238, 241-243, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

УХВАЛИВ:

Закрити провадження в адміністративній справі № 826/11212/18 за позовом ОСОБА_1 до Київської міської державної адміністрації про визнання бездіяльності відповідача щодо незаконного нарахування боргу на загальну суму 1 167,28 грн. з червня 2009 року по червень 2010 року протиправною та зобов'язання відповідача провести перерахунок комунальних послуг відповідно правомірним нормативним актам та зняти борг по оплаті комунальних послуг на загальну суму 1 167, 28 грн. за адресою проживання позивача.

Роз'яснити позивачу, що розгляд даної справи віднесено до суду цивільної юрисдикції.

Копію ухвали направити сторонам.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена за правилами ст. 293-296 КАС України.

Суддя І.П. Васильченко