Справа № 2340/4660/18
Суддя: В.В. Гаращенко
Дата ухвалення: 2019-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року Справа № 2340/4660/18

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Гаращенка В.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Осадчої О.О.,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1 за ордером,

представника відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовною заявою до до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, в якій просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області та рішення щодо відмови у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки в адміністративних межах Хлистунівської сільської ради Городищенського району Черкаської області орієнтовною площею, 0,41 га;

- зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області у двотижневий строк прийняти рішення про надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення позивачу у власність земельної ділянки в адміністративних межах Хлистунівської сільської ради Городищенського району Черкаської області орієнтовною площею, 0,41 га;

- зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області подати звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з метою отримання дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,41 га для ведення особистого селянського господарства в Хлистунівської сільської ради Городищенського району Черкаської області звернулась до відповідача з відповідною заявою, проте останній протиправно відмовив у її задоволенні.

В судовому засідання представник позивача просив задовольнити позовні вимоги повністю.

Відповідачем подано відзив на позов у встановлений ухвалою суду час, в якому відповідач позовні вимоги не визнав, та просив в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю, аргументуючи свою позицію тим, що відмова є законною та обґрунтованою, прийнята на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, оскільки місце розташування земельної ділянки, зазначеної на графічних матеріалах, не дозволяє визначити його на відповідність вимогам законів та підзаконних актів.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав викладених у відзиві на позов.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані документи, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до довідки Хлистунівської сільської ради Городищенського району Черкаської області від 18.01.2016 №27 земельна ділянка сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 0,41 га перебуває в землях резерву та ніким не використовується.

Крім того, в даній довідці також зазначається, що Хлистунівська сільська рада не заперечує проти надання даної земельної ділянки у приватну власність позивачу та вказано про не використання позивачем права на безплатну приватизацію земельної ділянки.

ОСОБА_3 звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,41 га. у власність для ведення особистого селянського господарства в адмінмежах Хлистунівської сільської ради Городищенського району Черкаської області.

В свою чергу, Головне управління Держгеокадастру України у Черкаській області листом від 07.08.2018 №3255/0/95-18 повідомило позивача, що подана заява не відповідає вимогам статті 118 Земельного кодексу України, а саме: місце розташування земельної ділянки, зазначеної на графічних матеріалах не дозволяє визначити та перевірити його вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до статті 14 Конституції України та статті 373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Статтею 3 Земельного кодексу України встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частиною 2 ст. 22 Земельного кодексу України визначено, що до земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги).

При цьому, п. «а» ч.3 ст. 22 Земельного кодексу України визначено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Пунктом «в» ч. 3 ст. 116 Земельного кодексу України визначено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених вказаним Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Частиною 4 ст. 122 Земельного кодексу України передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою вказаної статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно з ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 вказаного Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Вказана норма кореспондується із положеннями ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України, за якою відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Із наведених правових норм Земельного кодексу України вбачається, що підставою для відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою.

Виходячи з аналізу вказаних законодавчих положень у системному їх зв'язку, суд приходить до висновку, що перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Судом досліджено матеріали, які подавались позивачем разом з заявою, а саме: довідку відділу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області у Городищенському районі з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями від 27.03.2018 №97-23-0230-401/161-18 з ситуаційним планом земельної ділянки орієнтовною площею 0,41 га та викопіювання зі схеми землеустрою Хлистунівської сільської ради на земельну ділянку орієнтовною площею 0,41 га.

З досліджених матеріалів вбачається, що вони створені відповідальними особами за допомогою програмного забезпечення та містять необхідні дані, що дозволяють визначити місце розташування земельної ділянки по відношенню до навколишньої території та меж адміністративно-територіальних утворень для встановлення відповідності місця розташування обєкта.

Таким чином, позивач, при зверненні до відповідача з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, подав всі необхідні та належні документи, передбачені нормами Земельного кодексу України.

Проте, відповідач відмовив позивачу в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, з тих підстав, що подана заява не відповідає вимогам статті 118 Земельного кодексу України з посиланням на невідповідність графічних матеріалів.

Земельним кодексом України передбачено механізм безоплатної передачі земель сільськогосподарського призначення у власність та вичерпні підстави для відмови в цьому, а тому відповідач не мав право відмовляти позивачу в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність за наявності поданих та перевірених судом документів.

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що із аналізу статей 118, 122 Земельного кодексу України вбачається, що отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає прийняття позитивного рішення про надання її у власність, оскільки процес передачі земельної ділянки громадянам у власність є стадійним, зокрема, першою стадією якого є надання уповноваженим органом дозволу на розроблення проекту землеустрою, що свідчить про відсутність у відповідача законних підстав для встановлення будь-яких обмежень у надані дозволу на розробку проекту землеустрою особі при дотриманні ним вимог вказаних статей Земельного кодексу України.

Згідно чинного правового регулювання земельних відносин у державі, право розпорядження землями сільськогосподарського призначення відбувається виключно на підставі норм Земельного кодексу України, а тому відповідач з підстав зазначених в листі від 07.08.2018 року №3255/0/95-18 протиправно відмовив позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Крім того, суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача прийняти рішення про надання ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки в адміністративних межах Хлистінвської сільської ради Городищенського району Черкаської області орієнтовною площею 0,41 га з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов'язати суб'єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У рішенні від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Таким чином у випадку невиконання обов'язку відповідачем, за наявності визначених законом умов, у суду виникають підстави для ефективного захисту порушеного права позивача, у тому числі шляхом зобов'язання відповідача вчинити певні дії, спрямовані на відновлення порушеного права, зокрема, прийняти рішення.

З матеріалів справи вбачається, що позивач надав відповідачу всі необхідні та встановлені законом документи, має не використане право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та відповідно до рішення сесії сільської ради від 31.07.1992 дана земельна ділянка обліковується за позивачем, проте незважаючи на сукупність обставин та відповідність поданих документів чинному законодавству Головне управління Держгеокадастру у Черкаській відмовляє у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, з посиланням на не можливість визначити та перевірити відповідність земельної ділянки в адміністративних межах Хлистунівської сільської ради Городищенського району Черкаської області орієнтовною площею 0,41 га на відповідність вимогам законів та підзаконних актів, і це при тому, що позивач надав графічні матеріали виготовлені його структурним підрозділом та викопіювання зі схеми землеустрою Хлистунівської сільської ради на необхідну земельну ділянку.

Суд звертає увагу відповідача на рішення «Рисовський проти України» в якому Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Суд зазначає, що в контексті даної справи Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області позбавлене можливості адміністративного розсуду при прийнятті рішення, оскільки судом доведено протиправність дій останнього та право позивача на отримання дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,41 га в в адміністративних межах Хлистунівської сільської ради Городищенського району Черкаської області підтверджується обставинами та матеріалами справи, а зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області прийняти рішення про надання ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою не можна вважати втручанням у його дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним у розумінні ст.13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання позивачем бажаного результату та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Крім того, суд відмовляє в задоволенні позовної заяви про визнання протиправним рішення відповідача щодо відмови в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою в відведенні у власність земельної ділянки в адміністративних межах Хлистунівської сільської ради Городищенського району Черкаської області орієнтовною площею, 0,41 га., оскільки відповідач відповідного рішення не приймав та надав відповідь листом.

Також суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимоги позивача щодо встановлення судового контролю за виконанням вказаного рішення в порядку ст. 382 КАС України, оскільки відповідно до зазначеної правової норми такі дії є правом, а не обов'язком суду.

Позивач не навів аргументованих доводів та не надав доказів того, що дане рішення суду буде відповідачем тривалий час не виконане, в зв'язку з чим своєчасно у межах розумних строків не будуть поновлені його права, тому, дана позовна вимога позивача не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному та об'єктивному дослідженні.

У звязку із вищевикладеним, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 6, 9, 14, 72, 77, 241-246, 255, 295, 370 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області щодо відмови у наданні ОСОБА_3 дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки в адміністративних межах Хлистунівської сільської ради Городищенського району Черкаської області орієнтовною площею 0,41 га.

Зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 131, ) прийняти рішення про надання ОСОБА_3 (19533, Черкаська область, Городищенський район, с. Хлистунівка, вул. Шевченка, 1, РНОКПП НОМЕР_1) дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки в адміністративних межах Хлистунівської сільської ради Городищенського району Черкаської області орієнтовною площею 0,41 га.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 131, ) на користь ОСОБА_3 (19533, Черкаська область, Городищенський район, с. Хлистунівка, вул. Шевченка, 1, РНОКПП НОМЕР_1), судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 лютого 2019.

Суддя В.В. Гаращенко