Справа № 1.380.2019.000535
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.000535
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Крутько О.В.,

за участю секретаря судового засідання Лізогуб В.В.

позивача ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач)

до Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області (далі - відповідач)

про скасування постанови

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 15.01.2019 у виконавчому провадженні № 32525755, прийняту головним державним виконавцем Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення. Вважає, що в рамках виконавчого провадження фактичного стягнення грошових коштів за виконавчим листом № 2-578/10 від 04.04.2012 року не відбулося, спірна постанова про стягнення виконавчого збору від 15.01.2019 є передчасною та такою, що має бути скасована судом.

Згідно ухвали від 04.02.2019 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі, підготовче засідання призначено на 21.02.2019.

Дрогобицький міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області подав відзив на позовну заяву від 14.02.2019 № В-3/09-13/16349854, у якому зазначає, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби перебуває зведене виконавче провадження № 16349854, до якого приєднані виконавче провадження № АСВП 32525755 з виконання виконавчого листа № 2-578/10 від 04.04.2012 виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 1859367,48 грн. заборгованості та виконавче провадження № АСВП 16349854 з виконання виконавчого напису № 1143 від 18.11.2009 виданого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_1 1856610,55 грн. заборгованості в користь Регіонального відділення АТ «ОТП Банк». Щодо виконавчого провадження № АСВП 16349854 то таке зупинено постановою державного виконавця від 31.12.2009 на підставі ухвали №2-3748-09 Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, та не поновлено станом на 14.02.2019. В межах вказаного виконавчого провадження постанова про стягнення виконавчого збору не виносилась. 15.01.2019 року державним виконавцем винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №32525755. У звязку із поновленням вчинення виконавчих дій державним виконавцем керуючись ст.ст.3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про стягнення виконавчого збору в межах виконавчого провадження №32525755, так як справи про визнання незаконними дій державного виконавця Дрогобицького МРВ ДВС ГТУЮ у Львівській області розглянуті судом. Вважає, що виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання.

21.02.2019 згідно протокольної ухвали закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду на 12.03.2019. У судовому засіданні 12.03.2019 року оголошувалась перерва до 14.03.2019.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позові.

Представник відповідача у судове засідання не зявився. Відповідач подано клопотання за вх.№822ел від 14.03.2019 року про розгляд справи без участі представників відділу.

11.03.2019 року позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначає, що державний виконавець повинен був винести постанову про стягнення виконавчого збору одразу після 14.05.2012 року.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача, оцінивши докази, які мають значення для справи суд виходив з наступного.

У Дрогобицькому міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області знаходиться на виконанні виконавче провадження №32525755 з примусового виконання виконавчого листа №2-578/10, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області 04 квітня 2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості в розмірі 1 859367,48 грн.

Вищевказане виконавче провадження відкрито на підставі постанови державного виконавця від 08.05.2012 року, згідно якої накладено арешт на все майно боржника: нежитлове приміщення, загальною площею 113,2 кв.м, яке знаходиться за адресою: м.Дрогобич, вулю.Великого, 68 та квартиру, загальною площею 114,8 кв.м, що знаходиться АДРЕСА_1.

08.05.2018 року державним виконавцем Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області винесена постанова про зупинення виконавчих дій у звязку із з тим, що позивачем подано скаргу на дії державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

14.11.2018 року постановою Верховного Суду у справі №442/2571/13-ц за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, залишено без задоволення касаційну скаргу ОСОБА_1, ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду від 17.05.2017 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 21.12.2017 залишено без змін.

15.01.2019 року постановою державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області поновлено виконавче провадження №32525755 з примусового виконання виконавчого листа №2-578/10 від 04.04.2012 про стягнення з ОСОБА_1А на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості в розмірі 1 859367,48 грн.

15.01.2019 року постановою державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ВП №32525755 стягнуто з ОСОБА_1А виконавчий збір у розмірі 185936,75 грн.

Позивач стверджує, що виконавчий збір справляється лише у разі вчинення державним виконавцем дій, спрямованих на примусове виконання судового рішення, а, відтак, законодавчі підстави стосовно стягнення з нього виконавчого збору відсутні.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, у період здійснення виконавчого провадження №32525755 з виконання виконавчого листа № 2-578/10, виданого 04.04.2012 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області, визначені Законами України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV (далі - Закон № 606-XIV) та «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

Так, вказане вище виконавче провадження було відкрито під час дії Закону № 606-XIV та продовжено під час дії Закону № 1404-VIII.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 606-XIV виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частинами першою та другою статті 2 Закону № 606-XIV передбачено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу" (далі - державні виконавці).

Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів, що видаються судами (частини перша та друга статті 17 Закону № 606-XIV).

Відповідно до частини першої статті 19 Закону № 606-XIV державний виконавець відкриває виконавче провадження, зокрема, на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно з частиною другою статті 25 Закону № 606-XIV державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону № 606-XIV у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 22.02.2018 року в адміністративній справі №816/823/17.

З 05.10.2016 умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом № 1404-VIII.

При цьому відповідно до частини сьомої розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Статтею 27 Закону №1404-VІІІ визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

У разі наступних пред'явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

У разі закінчення виконавчого провадження у зв'язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

При цьому, ст.40 Закону №1404-VІІІ установлено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Аналіз зазначених норм у сукупності надає підстави для висновків, що стягнення виконавчого збору відбувається безпосередньо в процесі примусового виконання рішення. Виконавчий збір за своєю правовою природою не є санкцією, що застосовується за невиконання рішення суду, а є платою за вчинення дій, пов'язаних з примусовим виконанням виконавчого документу, що здійснюються органами державної виконавчої служби, тобто є державним збором (платою) за таку процедуру. При цьому, стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов'язується з початком примусового виконання. Підставою для винесення постанови про стягнення виконавчого збору є повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1-4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 або закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону №1404-VІІІ (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону), якщо виконавчий збір не стягнуто. У Законі № 1404-VIII передбачено випадки, коли виконавчий збір не стягується (частина п'ята статті 27), а також умову, за якої виконавчий збір не підлягає стягненню (якщо відсутні визначені законом підстави для звільнення від його сплати). В останньому випадку йдеться про частину дев'яту статті 27 Закону № 1404-VIII, за якою виконавчий збір не стягується, якщо рішення виконано до того, як відкрито виконавче провадження (відповідно розпочато примусове виконання рішення). Питання про закінчення виконавчого провадження, та відповідно про стягнення виконавчого збору (постанова про стягнення якого є окремим виконавчим документом), державний виконавець вирішує під час виконавчого провадження, якщо з'ясує, що для цього є відповідні підстави. При цьому виконання постанови про стягнення виконавчого збору відбувається в порядку, передбаченому для примусового виконання виконавчих документів.

Такі правові висновки щодо застосування ст.ст.26, 27, 39, 40 Закону №1404-VІІІ висловив і Верховний Суд у постановах від 22 лютого 2018 року у справі №816/823/17, від 13 лютого 2019 року у справі №295/13991/16-а.

Згідно матеріалів справи, 15.01.2019 року постановою державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ВП №32525755 поновлено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-578/10 від 04.04.2012 про стягнення з ОСОБА_1А на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості в розмірі 1 859367,48 грн.

Позивачем у добровільному порядку не виконано виконавчий лист №2-578/10 від 04.04.2012 про стягнення з ОСОБА_1А на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості в розмірі 1 859367,48 грн. Вказана обставина визнана позивачем.

Це також означає, що у відповідача були правові та фактичні підстави для стягнення з боржника виконавчого збору.

15.01.2019 року виконавцем прийнято оскаржену постанову ВП №32525755 про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 185936,75 грн. Ця постанова з посиланням на ст.ст.3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» мотивована тим, що боржником самостійно рішення суду не виконано. Вказана постанова позивачем не виконана, виконавчий збір не сплачений.

Судом встановлено, що постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору від 15.01.2019 ВП № 32525755 на суму 185936,75 грн., відповідає вимогам до виконавчого документа, передбачених статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Доводи позивача про те, що стягнення грошових коштів за виконавчим листом №2-578/10 від 04.04.2012 року не відбулося, а відтак спірна постанова про стягнення виконавчого збору від 15.01.2019 є передчасною, спростовуються установленими судом обставинами та змістом перелічених вище правових норм.

Державний виконавець у рамках вказаного виконавчого провадження вчиняє дії щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-578/10 виданого 04.04.2012 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області. Натомість, позивач не погашає заборгованість у добровільному порядку. Тому, наявні підстави для стягнення з позивача виконавчого збору.

З урахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що відповідач у спірних правовідносинах діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши оскаржуване рішення на відповідність вищевказаним критеріям судом не встановлено підстав для його скасування.

Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Згідно ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позовні вимоги відповідачем спростовані.

З огляду на вищевказане, у задоволенні позовних вимог належить відмовити.

Судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 14, 77, 90, 241-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про скасування постанови відмовити повністю.

Судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Крутько О.В.