Справа № 420/213/19
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2019-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/213/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.,

за участю секретаря - Ляшенко Ю.В.,

за участю сторін: позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Головного управління ДФС у Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №0-2304 від 11.04.2018 року.

В обґрунтування позовної заяви Позивач зазначив, що відповідно до п.п 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об'єму циліндрів двигуна, типу пального.

Обов'язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку. Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі розміщеної на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, які є об'єктом оподаткування транспортним податком у 2018 році.

При цьому, згідно інформації Мінекономрозвитку про середньоринкову вартість автомобіля, отриманої з офіційного веб-сайту, середньооблікова вартість транспортного засобу: марки AUDI, модель Q7, 3.0, внутрішнього згорання, дизель, рік випуску 2015 - для цілей оподаткування транспортним податком відповідно до пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України за Методикою визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 року №66 зі змінами становить: 1384158,86 грн.

Таким чином, при визначенні податкового зобов'язання податковий орган не використав інформацію яка розміщена на сайті Мінекономрозвитку, що вказує на безпідставність та протиправність спірного податкового повідомлення-рішення.

З наведених підстав ОСОБА_1, не погоджуюся з податковим повідомленням- рішенням від 11.04.2018 року № 0-2304, яким визначено податкові забов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб, за автомобіль, який належить йому, державний номер НОМЕР_2 в сумі 25000,00 грн., вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 04.02.2019 року прийнято до провадження даний позов та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

25.02.2019 року від представника Відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому Відповідач просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування підстав для відмови у задоволенні позову Відповідач зазначає, що на офіційному веб-сайт Мінекономрозвитку знаходиться перелік легкових автомобілів, з року випуску яким минуло не більше п'яти років (включно) середньо ринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2018 (звітного) року і які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2018 році, в якому зазначено, що автомобіль марки AUDI Q7, 3.0, дизель, 2015 р.в. підпадає під оподаткування вказаним податком.

Ні ПК України, ні іншим нормативно - правовим актом не визначено обов'язку фіскального органу робити розрахунок транспортного засобу за допомогою онлайн - калькулятору на сайті Мінекономрозвитку.

Чинним податковим законодавством передбачений порядок винесення податкового повідомлення-рішення та визначення транспортного податку, який передбачає чіткі межі повноважень податкового органу, а саме: прийняття податкового повідомлення-рішення на підставі розміщеної на офіційному веб - сайті Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, які є об'єктом оподаткування транспортним податком у 2018 році.

Відповідно до реєстру фізичних осіб - власників транспортних засобів, що є об'єктами оподаткування транспортного податку в ІС «Податковий блок» та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу у позивача ОСОБА_1 у 2018 році у власності рахується автомобіль AUDI Q7, 3.0, дизель, 2015 р.в. Вказаний автомобіль відображений у переліку автомобілів, які є об'єктом оподаткування транспортним податком у 2018 році, що міститься у вільному доступі на офіційному веб - сайті Мінекономрозвитку.

У зв'язку з цим ГУ ДФС у Черкаській області вважає правомірним прийняте податкове повідомлення-рішення №0-2304 від 11.04.2018 р.

В судовому засіданні 05.03.2019 року Позивач позов підтримав у повному обсязі та просив задовольнити його з підстав, викладених в тексті позовної заяви.

В судове засідання 05.03.2019 року представник Відповідача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 3 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З наведених підстав судом прийнято рішення розглянути справу за відсутності представника Відповідача.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов та заперечення на нього, судом встановлено наступне.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 за ОСОБА_1 зареєстрований легковий автомобіль марки AUDI, модель Q7, тип "загальний легковий універсал-в", реєстраційний номер НОМЕР_4, 2015 року випуску, тип пального - дизель, об'єм двигуна - 2967, дата реєстрації 28.04.2017 року, дата першої реєстрації 22.12.2015 року.

18.04.2018 року Головним управлінням ДФС в Черкаській області прийнято податкове повідомлення-рішення №0-2304, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб 18011000 за податковий період 2018 рік у розмірі 25000 грн.

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням №0-2304 від 11.04.2018 року, Позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку правомірності прийняття відповідачем спірного рішення, суд виходить з наступного.

Підпунктом 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Кодексу визначено, що платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, у тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Кодексу є об'єктами оподаткування.

Згідно із п.п.267.2.1 п.267.2 ст. 267 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об'єму циліндрів двигуна, типу пального.

Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Відповідно до п.п.267.3.1 п.267.3 ст.267 ПК України базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Згідно із п.п.267.4 ст.267 ПК України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку (п.п.267.6.1 п.267.6 ст.267 ПК України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року № 66 затверджено Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів та внесення змін у додатки 1 і 2 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів.

Згідно п. 2 зазначеної методики середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 р. № 403 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 44, ст. 1576), де за ціну нового транспортного засобу (Цн) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

Згідно з п. 3 Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, Мінекономрозвитку відповідно до цієї методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого податкового (звітного) року розміщує на своєму офіційному веб - сайті перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньо ринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані: марка, модель, рік випуску, об'єм циліндрів двигуна, тип пального.

Згідно п. 4 Порядку джерелом інформації про ціни нових транспортних засобів в Україні є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) або довідкові дані про ціни щодо ідентичних або аналогічних нових транспортних засобів в Україні чи країнах-виробниках (експортерах) з урахуванням податків та зборів, що визначаються відповідно до законодавства.

Суд зазначає, що на офіційному веб-сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України опубліковано Перелік легкових автомобілів, з року випуску яким минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2018 (звітного) року, у якому міститься транспортний засіб марки AUDI, модель Q7, рік випуску (включно) до 3 років, об'єм циліндрів двигуна 3.0, тип пального дизель.

Позивачем до суду надано лист Міністерства економічного розвиту і торгівлі України, в якому зазначено, що автомобіль AUDI Q7, з об'ємом циліндрів двигуна 3,0 літра, дизель, до 3 років експлуатації (включно) було включено до переліку легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньо ринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Розрахована у 2018 році згідно з Методикою середньоринкова вартість легкового автомобіля AUDI Q7 з об'ємом циліндрів двигуна 3,0 літра, дизель, 2015 року випуску становила 1384158,86 гривень (з ПДВ).

Суд не приймає до уваги твердження позивача, що середньоринкова вартість придбаного позивачем транспортного засобу становить 1384158,86 грн., оскільки у вищезазначеному листі не вказано станом на яку конкретно дату 2018 року вартість AUDI Q7 з об'ємом циліндрів двигуна 3,0 літра, дизель, 2015 року випуску становила 1384158,86 гривень (з ПДВ).

Суд зазначає, що обов'язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку. Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі розміщеної на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, які є об'єктом оподаткування транспортним податком у 2018 році.

На підставі викладеного, враховуючи, що автомобіль AUDI Q7, з об'ємом циліндрів двигуна 3,0 літра, дизель, до 3 років експлуатації (включно) було включено до переліку легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньо ринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2018 року, суд дійшов висновку, що автомобіль AUDI Q7 з об'ємом циліндрів двигуна 3,0 літра, дизель, 2015 року випуску є об'єктом оподаткування транспортним податком у 2018 році, а позивач, як власник вищезазначеного транспортного засобу, є платником транспортного податку.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що Головне управління ДФС в Черкаській області області при винесенні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення діяло у межах повноважень на підставі податкового законодавства, а відтак підстави для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №0-2304 від 11.04.2018 року відсутні.

Решта доводів та заперечень висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бендерський проти України» від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 139, 205, 229, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Головного управління ДФС у Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №0-2304 від 11.04.2018 року - відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 11.03.2019 року.

Суддя А.А. Радчук.

.