Справа № 607/3544/19
Суддя: Ломакін В. Є.
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.03.2019 Справа №607/3544/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Ломакіна В.Є.

за участю секретаря с/з ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із позовом до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, в якому просить скасувати постанову серії ЕАВ № 889484 від 02 лютого 2019 року про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 225 грн., а провадження у справі закрити.

Позов мотивовано тим, що винесена постанова є незаконною, не відповідає дійсним обставинам справи, складена за відсутності належних доказів та з грубим порушенням чинного законодавства. Вказує, що на місці зупинки субєктом владних повноважень його не було ознайомлено з фото-, відеофіксацією, що на думку органу поліції, є доказом порушення ПДР України, не було розяснено прав та обовязків. Зазначає, що правил дорожнього руху він не порушував. З цих підстав просить позов задовольнити.

Від відповідача - Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на адміністративний позов, з якого вбачається, що відповідач вважає вимоги позивача необґрунтованими та вказує, що візуальна інформація з відеозапису, який було надано відповідачем та долучено до матеріалів справи відображає процес розгляду справи про адміністративне правопорушення, та, зокрема, пояснення самого позивача, надані працівникам патрульної поліції, з яких вбачається, що позивач визнав факт вчиненого ним правопорушення та пояснив, що не міг рухатися інакше через інший автомобіль. З цих підстав просить відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Ухвалою судді від 13 лютого 2019 року відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного провадження із повідомленням сторін.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у ньому, та просив його задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечила з підстав, викладених у відзиві на позов, та просила відмовити у його задоволенні.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 889484 від 02 лютого 2019 року, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП за те, що він, 02 лютого 2019 року о 17 год. 38 хв., керуючи автомобілем НОМЕР_1, на перехресті вулиць ОСОБА_4 Татарська у м. Тернополі не виконав вимоги дорожнього знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах», а саме - зі смуги, яка дозволяє рух ліворуч, здійснив рух прямо, чим порушив вимоги п. 8.4 ПДР України.

Вказаною постановою до ОСОБА_2 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд приходить до наступного висновку.

Так, частина 1 статті 122 КУпАП, передбачає накладення адміністративного стягнення за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, у виді штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху України (далі - ПДР України), затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п.1.1 ПДР України - ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Дорожній знак 5.16 «Напрямки руху по смугах» відноситься до інформаційно-вказівних знаків, та показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них (підрозділ 5 розділу 33 ПДР України).

За змістом підпункту «ґ» пункту 8.4 ПДР України, дорожні знаки поділяються на групи, серед яких - інформаційно-вказівні знаки, які запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об'єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

В силу вимог ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так, позивач категорично заперечує факт порушення ним 02 лютого 2019 року на перехресті вул. ОСОБА_4 - Татарська у м. Тернополі вимог дорожнього знаку 5.16 ПДР України та п. 8.4 ПДР України.

Відповідачем, з метою доведення правомірності винесеного інспектором патрульної поліції рішення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, разом з відзивом на позов надано диск з матеріалами відеофіксації.

З досліджених в судовому засіданні відеоматеріалів вбачається, що на них не зафіксовано факту вчинення позивачем правопорушення, оскільки з відеозапису видно, що автомобіль ОСОБА_2 з початку відеофіксації був припаркований на узбіччі дороги, до якого підійшли працівники поліції і повідомили про факт вчинення ним адміністративного правопорушення, тобто на відеозаписі зафіксовано тільки розмову працівників поліції і позивача.

З огляду на викладене, наданий відеозапис жодним чином не підтверджує факт порушення позивачем ПДР України, а інших доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а від-так, правомірність винесення оскаржуваної постанови, відповідачем надано не було, що у свою чергу свідчить про недоведеність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, за яке позивача було піддано адміністративному стягненню.

Доводи представника відповідача про те, що факт вчинення адміністративного правопорушення підтверджується поясненнями самого ОСОБА_2, які зафіксовані на відеозаписі, який долучено до відзиву на позов, з яких вбачається, що позивач визнав факт вчиненого правопорушення та пояснив, що не міг рухатися інакше через інший автомобіль, суд не приймає до уваги, оскільки вони жодним чином не підтверджують факт вчинення останнім правопорушення, зазначеного у постанові. Окрім того, зміст розмови між ОСОБА_2 та працівником патрульної поліції, зафіксованої на відеозаписі, на які посилається представник відповідача, не є доказом в справі про адміністративне правопорушення в розумінні ст. 251 КУпАП, як пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки така розмова відбувалася до розяснення ОСОБА_2 його прав, в тому числі, права не свідчити проти себе, передбаченого ст. 63 Конституції України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За вказаних обставин, беручи до уваги, що обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень покладається на відповідача, однак доказів на підтвердження вини ОСОБА_2 у правопорушенні, про яке йдеться в оскаржуваній постанові, судом не здобуто, твердження позивача не спростовані, що свідчить про недоведеність Управлінням патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції наявності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, за яке позивача було піддано адміністративному стягненню, а тому суд приходить до переконання, що позов ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції є підставним та підлягає до задоволення.

На підставі ст.ст. 9, 122, 247, 251, 258, 280, 288, 289 КУпАП, та керуючись ст.ст. 9, 19, 20, 72-77, 242, 244-246, 257, 271, 286 КАС України, Правилами дорожнього руху України, затвердженими постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_2 (м. Тернопіль, вул. Овочева, 7/66) до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції (м. Тернопіль, вул. Котляревського, 24, код ЄДРПОУ - 40108646) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 889484 від 02 лютого 2019 року задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 889484 від 02 лютого 2019 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 225 грн. скасувати, а провадження у справі закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України, до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддяОСОБА_5