Справа № 160/623/19
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2019-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року Справа № 160/623/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши за правилами загального позовного провадження (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області про скасування рішення, -
22.01.2019 року ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області (далі - відповідач), в якому просить:
- скасувати рішення виконавчого комітету Покровської (Орджонікідзевської) міської ради Дніпропетровської області №253 від 27.06.2018 року «Про затвердження матеріалів засідання Комісії для визначення розміру збитків, заподіяних власнику землі - територіальній громаді м. Орджонікідзе від 17.05.2018 року», яким затверджено матеріали засідання (протоколу) Комісії від 17.05.2018 року та Акт від 17.05.2018 року з розрахунком визначення розміру збитків, заподіяних власнику землі - Орджонікідзевській міській раді за фактичне використання ОСОБА_2 земельної ділянки площею 1259 кв.м. по вул. Героїв України, 14.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішення №253 прийнято виконавчим комітетом Покровської міської ради Дніпропетровської області за відсутності наданих законом повноважень, керуючись Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 року №284, який в свою чергу не регулює спірні правовідносини. Крім того, органом місцевого самоврядування не вчинено жодних дій, які у будь-який спосіб могли вказати на порушення земельного законодавства з його боку, не зрозуміло з чого виходила Комісія при визначенні розміру збитків, встановлюючи факт використання спірної земельної ділянки, період її використання, фактичну площу тощо, оскільки в період, за який нараховано збитки, земельна ділянка саме такою площею, яка зазначена у рішенні 1259 кв.м., ним фактично не використовувалась і не використовується дотепер.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.01.2019 року відкрито провадження у адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 12.02.2019 року о 10:40 год. (а.с. 4).
Усною ухвалою суду від 12.02.2019 року, із занесенням до протоколу судового засідання, у звязку з неявкою сторін розгляд справи відкладено на 04.03.2019 року о 11:30 год. (а.с. 32).
В підготовче засідання 04.03.2019 року учасники справи не прибули, про дату, час і місце проведення підготовчого засідання були повідомлені належним чином.
04.03.2019 року позивач подав клопотання про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження (а.с. 56).
Представник відповідача також 04.03.2019 року звернувся із клопотанням про розгляд справи без його участі (а.с. 58).
04.03.2019 року суд за відсутності сторін провів підготовче засідання, за результатами якого закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті у той самий день на підставі ч.7 ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З урахуванням відсутності заперечень з боку позивача та представника відповідача про розгляд справи в письмовому провадженні, належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи сторін, наявності достатніх доказів у матеріалах справи для вирішення спору по суті заявлених вимог, суд ухвалив здійснити розгляд справи у письмовому провадженні.
Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що Покровською міською радою Дніпропетровської області на І пленарному засіданні 19 сесії 7 скликання розглянуто заяву ОСОБА_2 щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки в оренду по вул. Героїв України, 14 в м. Покров.
Так, рішенням Покровської міської ради Дніпропетровської області № 30 від 24.03.2017 року ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду орієнтовною площею 0,1259 га, яка використовується для обслуговування 8/9 частин власної нежитлової будівлі на землях житлової та громадської забудови по вул. Героїв Чорнобиля, 14, м. Покров, а також зобовязано останнього в термін до 01.04.2018 року надати до Покровської міської ради проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на розгляд та затвердження та здійснювати оплату за фактичне використання земельної ділянки.
На виконання умов даного рішення 30.03.2017 року між Покровською міською радою та землекористувачем ОСОБА_2 укладено угоду № 9 про плату за фактичне користування земельною ділянкою під обєктами нерухомого майна, відповідно до якої землекористувач на період оформлення правовстановлюючих документів на землю зобовязується сплачувати плату за фактичне користування земельною ділянкою до укладання договору оренди та його державної реєстрації.
Протоколом засідання комісії по визначенню розмірів збитків, заподіяних власнику землі територіальній громаді м. Покров, утвореною виконавчим комітетом, від 17.05.2018 року встановлено, що на час складання протоколу проект землеустрою до міської ради на розгляд та затвердження не надходив, за фактичне користування земельною ділянкою субєкт господарювання коштів не сплачує.
Згідно листа № 960/0/2-18 від 12.04.2018 року, ОСОБА_2 запрошувався на засідання комісії по визначенню розмірів збитків, однак на засідання комісії не зявився.
Рішенням виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області №253 від 27.06.2018 року «Про затвердження матеріалів засідання Комісії по визначенню розміру збитків, заподіяних власнику землі - територіальній громаді м. Покров від 17.05.2018 року» затверджено матеріали засідання Комісії від 17.05.2018 року, а саме протокол засідання комісії по визначенню розміру збитків, заподіяних власнику землі - територіальній громаді м. Покров внаслідок фактичного користування без правових підстав громадянином ОСОБА_2 земельною ділянкою площею 0,1259 га, яка розташована по вул. Герої України, 14 на території Покровської міської ради.

Листом від 19.07.2018 року № 2011/0/2-18/24 виконавчий комітет Покровської міської ради Дніпропетровської області повідомив ОСОБА_2 про прийняття рішення №253 від 27.06.2018 року.

Отже, спір між сторонами виник з підстав правомірності дій відповідача, як суб'єкта владних повноважень при прийнятті рішення щодо затвердження акта визначення розміру збитків.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, право розпоряджатися землями територіальних громад, надавати земельні ділянки у користування із земель комунальної власності відповідно до Земельного кодексу України.

Згідно частин 1, 2 ст. 120 Земельного кодексу України до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Частиною 1 ст. 206 Земельного кодексу України передбачено, що використання землі в Україні є платним.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» , самовільне зайняття земельних ділянок - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Згідно із ст. 80 Земельного кодексу України суб'єктами права власності на землю є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

Отже, набуття позивачем права власності на нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Покров, вул. Героїв України, 14, не надає позивачу права користуватися земельною ділянкою без сплати за неї. Законодавством покладено обов'язок здійснювати оплату за користування визначеною земельною ділянкою.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 152, ст. 156 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, відшкодування заподіяних збитків. Власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Частинами 1 та 3 ст. 157 Земельного кодексу України передбачено, що відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: а) власні (самоврядні) повноваження: 1) підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо встановлення ставки земельного податку, розмірів плати за користування природними ресурсами, вилучення (викупу), а також надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад; визначення в установленому порядку розмірів відшкодувань підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності за забруднення довкілля та інші екологічні збитки; встановлення платежів за користування комунальними та санітарними мережами відповідних населених пунктів; 2) підготовка і подання на затвердження ради проектів місцевих програм охорони довкілля, участь у підготовці загальнодержавних і регіональних програм охорони довкілля; 3) підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо прийняття рішень про організацію територій і об'єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та інших територій, що підлягають особливій охороні; внесення пропозицій до відповідних державних органів про оголошення природних та інших об'єктів, що мають екологічну, історичну, культурну або наукову цінність, пам'ятками природи, історії або культури, які охороняються законом, підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо прийняття рішень про оголошення в місцях масового розмноження та вирощування потомства дикими тваринами «сезону тиші» з обмеженням господарської діяльності та добуванням об'єктів тваринного світу; 4) справляння плати за землю.

Відповідно до п.1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувача, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284 (далі - Порядок №284), власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

За приписами п. 2 Порядку №284 розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад.

До складу комісій включаються представники Київської, Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських (міст обласного значення) рад (голови комісій), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники територіальних органів Держгеокадастру, Держекоінспекції, фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад, на території яких знаходяться земельні ділянки.

Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

Аналіз положень зазначених нормативних актів дає підстави стверджувати, що до повноважень виконкому Покровської міської ради віднесено визначення в установленому порядку розмірів відшкодувань збитків, завданих органу місцевого самоврядуванню та повноваження прийняти рішення про затвердження акта комісії щодо визначення розміру збитків.

Повноваження відповідача у даному випадку обмежуються лише затвердженням акта комісії щодо визначення розміру збитків у встановленому порядку.

Таким чином, виконавчий комітет Покровської міської ради, зважаючи на обставини завдання ОСОБА_2 органу місцевого самоврядування збитків у вигляді недоодержаних доходів, мав право та повноваження затвердити акт про визначення збитків власнику землі, в особі Покровської міської ради, відповідним рішенням.

Отже, доводи позивача про те, що, приймаючи оскаржуване рішення, відповідач діяв за відсутності наданих законом повноважень, є безпідставними.

Крім того, суд звертає увагу, що рішення виконавчого комітету не створює для позивача наслідків, а є рішенням, яким завершується робота комісії по визначенню розмірів збитків, після якого у виконавчого комітету виникає право звернутись до особи, якою на думку комісії завдано збитки, для стягнення їх у добровільному чи примусовому порядку шляхом звернення до суду з відповідним позовом. У даному випадку, виконавчим комітетом виконано обмежені повноваження з затвердження матеріалів комісії по обчисленню розміру збитків, що ж стосується відшкодування виявлених збитків, то вони не можуть бути примусово відшкодовані на підставі самого лише рішення виконавчого комітету.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд, викладеної у постанові від 22.05.2018 року у справі №820/3190/17, реєстраційний номер 74173391.

Щодо решти доводів позивача, зокрема, необґрунтованості відповідачем розрахунку розміру збитків, що підлягають відшкодуванню, відсутності підстав для відшкодування збитків, визначення періоду використання земельної ділянки та її фактичної площі, суд зазначає, що питання щодо наявності підстав для стягнення збитків з фізичної особи не може бути предметом розгляду в адміністративному суді, оскільки його належить вирішувати у порядку цивільного судочинства під час розгляду справи про стягнення збитків.

Відтак, рішення виконавчого комітету Покровської міської ради з затвердження акту про визначення збитків власнику землі в особі Покровської міської ради, нанесених при використанні земельної ділянки, площею 1259 кв.м. по вул. Героїв України, 14, ОСОБА_2 з порушенням земельного законодавства в сумі 244 131,75 грн., є правомірним.

У даному випадку, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області про скасування рішення.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

В той же час, і ч. 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов'язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

Так, позивачем не були надані суду достатні докази, на підтвердження безпідставного, всупереч чинному законодавству прийнятті виконавчим комітетом Покровської міської ради оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні підстави для вирішення питання стосовно повернення судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.

Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області про скасування рішення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 14.03.2019 року.

Суддя Н.Є. Сліпець