Справа № 308/11174/18
Суддя: Бенца К. К.
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення позовної заяви

06.03.2019 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Бенца К.К., розглянувши матеріали справи за адміністративним позовом ОСОБА_1, поданого в особі уповноваженого представника ОСОБА_2 до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України про визнання незаконною та скасування постанови в справі про порушення митних правил № 1600/30500/18 від 18.04.2018 року,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, в особі уповноваженого представника ОСОБА_2 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з адміністративним позовом до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України про визнання незаконною та скасування постанови в справі про порушення митних правил № 1600/30500/18 від 18.04.2018 року.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 09.11.2018 року адміністративний позов ОСОБА_1, поданого в особі уповноваженого представника ОСОБА_2 до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України про визнання незаконною та скасування постанови в справі про порушення митних правил № 1600/30500/18 від 18.04.2018 року залишено без руху та ОСОБА_1 надано строк для усунення недоліків, який не перевищує десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На виконання ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 09.11.2018 року представником позивача надано заяву про усунення недоліків та заяву про поновлення пропущеного строку.

Розглянувши заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, суд виходить з наступного.

Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч.1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до ч.2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно з ч. 6 ст. 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов'язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Отже, строки на звернення до суду не є абсолютними та можуть бути за певних обставин поновленими. При цьому процесуальний закон покладає на позивача, який пропустив строк звернення до суду з адміністративним позовом, обов`язок доведення наявності у нього поважних причин для його пропуску.

До заяви про усунення недоліків додана заява про поновлення строку звернення до суду.

З тексту заяви про поновлення строку звернення до суду, судом встановлено, що представник позивача, як підставу поновлення строку на звернення до суду з позовною заявою зазначив те, що оскаржувану постанову позивач отримав у кінці вересня 2018 року, проте не має можливості надати докази підтвердження дати отримання. Також представник у заяві вказав, що у звязку з відсутністю коштів на правову допомогу, позивач пропустив строк на оскарження постанови. Водночас, як з'ясовано судом з матеріалів справи, доказів на підтвердження цих обставин суду першої інстанції не надав.

Оцінюючи поважність причини, слід виходити з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам:

1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк;

2) це обставина, яка виникла об'єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк;

3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено;

4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Вищий адміністративний суд України звертав увагу на те, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами, для своєчасного вчинення відповідних процесуальних дій (Ухвала ВАС України від 22.02.2011р.).

Окрім того, при оцінці доводів викладених у заяві про поновлення строку звернення до суду, врахована позиція висловлена Верховним Судом в ухвалі від 12.09.2018 по справі № 826/8851/17|К/9901/57234/18, згідно якої поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із відповідною заявою та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

При цьому, суд зазначає, що дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє юридичній визначеності у публічно-правових відносинах. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Додатково суд звертає увагу і на практику Європейського суду з прав людини. У справах "Стаббігс та інші проти Великобританії", "Девеер проти Бельгії", суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 03.05.2018р. справа №826/6380/17, адміністративне провадження № К/9901/28580/18.

У справі "Пономарьов проти України" Європейський суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Натомість, представником позивача не надано до заяви про поновлення строку звернення до суду, жодних належних доказів наявності об'єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду протягом встановленого строку.

Cудом надана оцінка доводам представника позивача викладених в заяві про поновлення строку звернення до суду,в обґрунтування клопотання про поновлення строку звернення до суду. Зважаючи на наведене вище, вказані представником позивача причини пропуску звернення до суду, які жодними доказами не підтверджені, не є поважними в розумінні наведених вище вимог процесуального закону.

Відповідно до ч.2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи не визнання судом поважними підстави пропуску строку звернення позивача з даним позовом до адміністративного суду, позовна заява підлягає поверненню на підставі п.9 ч.4 ст.169 КАС України.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись пунктом 9 частини четвертої статті 169, статтею 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,-

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1, поданого в особі уповноваженого представника ОСОБА_2 до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України про визнання незаконною та скасування постанови в справі про порушення митних правил № 1600/30500/18 від 18.04.2018 року повернути .

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка подала позовну заяву. Копія позовної заяви залишається в суді.

Роз'яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 7 ст. 169 КАС України ухвала може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_3