Справа № 160/9339/18
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2019-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2019 року Справа № 160/9339/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Тулянцевої І.В.
розглянувши у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -
10 грудня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому з урахуванням уточненої позовної заяви просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Самарського відділу з питань призначення та перерахунку пенсій Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Дніпрі №19 від 20.03.2017 року про стягнення з ОСОБА_2 надміру виплачених сум пенсій за період з 01.08.2015 року по 31.03.2017 року в розмірі 9 825,47 грн.;
Ухвалою суду від 18.12.2018 року позов ОСОБА_2 залишено без руху та запропоновано позивачу усунути недоліки протягом п'яти днів з дня вручення ухвали шляхом подання до суду: уточненої позовної заяви із зазначенням ідентифікаційного коду відповідача; рішення Самарського відділу з питань призначення та перерахунку пенсій Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Дніпрі №19 від 20.03.2017 року.
Ухвалою суду від 20.12.2018 року ОСОБА_2 поновлено строк звернення до адміністративного суду, відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено судове засідання на 21 січня 2019 року о 14:00 год.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
10 січня 2019 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заперечує проти позовних вимог, оскільки в березні 2017 року під час опрацювання даних з Єдиного реєстру страхувальників було з'ясовано, що позивачем здійснюється підприємницька діяльність, а отже, позивач є працюючим пенсіонером. За результатом проведеного перерахунку переплату в сумі 9825,47 грн. (за період з 01.08.2015 року по 31.03.2017 року) рішенням комісії по розгляду питань, пов'язаних з призначенням та перерахунком пенсій Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі № 19 від 20.03.2017 року було вирішено утримувати по 20 відсотків з його щомісячної пенсії. Сума переплати була утримана з позивача у повному обсязі. Відповідач стверджує, що спірне рішення видане на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України.
Ухвалою суду від 21.01.2019 року на підставі клопотань сторін розгляд та вирішення даної адміністративної справи №160/9339/18 ухвалено здійснювати в порядку письмового провадження.
За правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності (частина 1 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до частини 1 статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (частина 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України).
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
31 січня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до Управління Пенсійного фонду України Василівського району Запорізької області (м. Дніпрорудне) із заявою про призначення пенсії за віком.
До вказаної заяви позивачем додано необхідні документи, серед яких, зокрема, свідоцтво про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи.
На даний час позивач перебуває на обліку як пенсіонер в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Рішенням Управління Пенсійного фонду України Василівського району Запорізької області №1016 від 15.01.2013 року позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058 від 09.07.2003 року.

31 липня 2015 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська із заявою про перерахунок пенсії та додав до заяви копію трудової книжки, в якій зазначено дату звільнення з останнього місця роботи - 31 липня 2015 року.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1055 від 16 грудня 2015 року Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська було реорганізоване шляхом приєднання до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі.

Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 821 від 08.11.2017 року реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Як вказує відповідач у відзиві, в березні 2017 року під час опрацювання даних з Єдиного реєстру страхувальників було з'ясовано, що позивачем здійснюється підприємницька діяльність, а отже, позивач є працюючим пенсіонером як фізична особа-підприємець.

З матеріалів справи вбачається, що за результатом проведеного перерахунку позивачу було нараховано переплату в сумі 9825,47 грн. за період з 01.08.2015 року по 31.03.2017 року, у зв'язку з чим Протоколом комісії по розгляду питань, пов'язаних з призначенням та перерахунком пенсій, Самарського відділу з питань призначення та перерахунку пенсій Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі № 19 від 20.03.2017 року прийнято рішення про утримання переплати пенсії по 20% згідно статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

На звернення позивача від 25.10.2018 року Відділом з питань призначення та перерахунків пенсій № 5 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомлено ОСОБА_2 про утримання з його пенсії 20% на підставі рішення № 19 від 20.03.2017 року.

Не погодившись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з пунктом 3 частини 2 статті 16 Закону № 1058- IV, за пенсіонерами закріплений обов`язок повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду про зміну даних, що вносяться до її персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку та Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування, виїзд за межі держави та про обставини, що спричиняють зміну статусу застрахованої особи, протягом десяти днів з моменту їх виникнення.

Вказаний обов'язок кореспондується з правом органів Пенсійного фонду вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію (частина 3 статті 44 Закону № 1058- IV).

Пунктом 2.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, закріплено, що у разі працевлаштування (навчання) особи, якій призначено пенсію, такою особою протягом 10 днів надається органу, що призначає пенсію, довідка про прийняття на роботу (навчання). Надалі для проведення індексації подається довідка про розмір заробітної плати (стипендії) з урахуванням індексації.

Відповідно до пункту 2.21 вказаного Порядку, у разі працевлаштування (початку діяльності, пов'язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування) після призначення пенсії особа повідомляє орган, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, про дату працевлаштування (початок діяльності, пов'язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування), вид зайнятості (укладення трудового договору, цивільно-правового договору, реєстрація як фізичної особи - підприємця, провадження незалежної професійної діяльності) шляхом подання заяви. Заява може бути подана особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або надсилається поштовим відправленням.

За приписами статті 50 Закону № 1058-IV суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати.

З аналізу вищевказаних норм чинного законодавства вбачається, що відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе тільки за двох умов: зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних. В жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення її на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера. Даний перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Як вбачається з відзиву, підставою прийняття рішення про утримання з ОСОБА_2 переплаченої суми пенсії стала інформація про те, що позивач є працюючим пенсіонером як фізична особа-підприємець.

Суд звертає увагу, що позивач набув статусу фізичної особи-підприємця 07.02.2002 року, а тому правовідносини сторін у цій справі регулюються постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок державної реєстрації суб'єктів підприємницької діяльності» № 740 від 25.05.1998 року, оскільки норми Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 року № 755-IV набрали чинності 01.07.2004 року та застосовуються до правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01.07.2004 року.

Судом встановлено, а відповідачем не було спростовано, що при зверненні із заявою про призначення пенсії позивачем до органу Пенсійного фонду було подано копію свідоцтва про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи.

На підставі вищезазначеного суд робить висновок, що на момент призначення пенсії Пенсійний фонд був обізнаний щодо статусу позивача як фізичної особи-підприємця та не був позбавлений можливості не виплачувати позивачу суму пенсії у розмірі, встановленому для непрацюючих осіб.

Судом відхиляються доводи відповідача, що у своїй заяві позивач зазначив, що не працює та не здійснює підприємницьку діяльність, оскільки у відповідності до матеріалів пенсійної справи у заяві про призначення/перерахунок пенсії відсутня графа про надання інформації щодо здійснення підприємницької діяльності.

Крім того, у 2015 році позивач звертався із заявою про перерахунок пенсії у зв'язку зі звільненням, однак управлінням Пенсійного фонду також не було проведено перевірку стосовно наявності інформації про здійснення підприємницької діяльності.

Враховуючи зазначене, суд зазначає, що на момент призначення та перерахунку пенсії відповідач був обізнаний про статус фізичної особи-підприємця пенсіонера.

Також, суд відмічає, що відповідач мав доступ до Бази даних персоніфікованого обліку відомостей застрахованих осіб, за допомогою якої здійснюється збирання, оброблення, систематизація та зберігання відомостей про фізичних осіб, яким призначено пенсію, проте таким правом протягом всього часу здійснення зазначених виплат не скористався, у зв'язку з чим відповідачем не доведено факту, що позивач дійсно здійснював підприємницьку діяльність та отримував доходи від такої діяльності, що підтверджується наявними у справі документами.

Матеріалами справи встановлено та не заперечувалось відповідачем, що зловживання з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних відсутні, переплата утворилася внаслідок помилкових нарахувань пенсійним органом.

Таким чином, у відповідача були відсутні підстави, передбачені статтями 16, 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для прийняття оскарженого рішення про утримання надмірно виплачених сум пенсій та відповідно його виконання.

Враховуючи, що відповідачем не надано суду доказів зловживання з боку позивача, що полягало у наданні органу Пенсійного фонду недостовірних даних щодо нездійснення останнім підприємницької діяльності, суд вважає, що відповідач діяв не на підставі та не в межах повноважень, що передбачені Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а тому, стягнуті кошти у розмірі 20% від місячної пенсії за період з 01.08.2015 року по 31.03.2017 року підлягають поверненню позивачу.

Відповідно до приписів статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за подачу адміністративного позову до суду, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 9, 73-78, 90, 139, 241 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними та скасувати рішення Самарського відділу з питань призначення та перерахунку пенсій Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі, оформлене протоколом № 19 від 20.03.2017 року.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повернути всі фактично протиправно утримані з пенсії суми грошових коштів в розмірі 9825,47 грн. (дев'ять тисяч вісімсот двадцять п'ять гривень сорок сім копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева