Справа № 480/4865/18
Суддя: С.В. Воловик
Дата ухвалення: 2019-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2019 р. Справа № 480/4865/18

Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Воловика С.В., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду м. Суми адміністративну справу № 480/4865/18 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Сумської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ФОП ОСОБА_1.) звернувся до суду з позовною заявою до Виконавчого комітету Сумської міської ради (далі по тексту - відповідач, Виконком Сумської МР), в якій просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу №ОМС-СМ2009/1443/АВ/П/ТД/ФС від 05.12.2018.

Позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 мотивовані тим, що 01.11.2018 посадовими особами відповідача було проведено інспекційне відвідування позивача щодо дотримання законодавства про працю, за результатами якого складено акт №ОМС-СМ2009/1443/АВ від 02.11.2018. Перевіркою встановлено порушення трудового законодавства, а саме: допуск до виконання робіт чотирьох працівників без укладання трудових договорів. 05.12.2018 на підставі вищезазначеного акту відповідачем прийнято постанову №ОМС-СМ2009/1443/АВ/П/ТД/ФС про накладення штрафу в розмірі 446760,00 грн. Позивач вважає, що постанова підлягає скасуванню, оскільки прийнята всупереч чинного законодавства, крім того, відповідачем не доведено факт допущення позивачем до виконання робіт зазначених в акті чотирьох чоловік без укладання трудових договорів, оскільки зазначені особи працюють на підставі договорів підряду.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 29.12.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі №480/4865/18, підготовче засідання призначене на 30.01.2019 о 11 год. 00 хв.

Виконавчий комітет Сумської міської ради з позовними вимогами не погодився, у відзиві на позовну заяву (а.с.53-57) зазначив, що при проведенні інспекційного відвідування було встановлено що, для забезпечення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1, зокрема, у серпні 2018 року були залучені: ОСОБА_2 для надання послуг (виконання роботи) з опоряджувальних робіт (ремонт кабінетів); ОСОБА_3 для надання послуг (виконання роботи) будівельних робіт (ремонт коридорів); ОСОБА_4 для надання послуг (виконання роботи) з будівельних робіт (ремонт коридорів); ОСОБА_5 для надання послуг (виконання роботи) з будівельних робіт (ремонт кабінетів).

Оплата за виконану роботу проведена ФОП ОСОБА_1 на підставі видаткового касового ордеру за 20 вересня 2018 року в сумі ОСОБА_2 - 2415 грн., ОСОБА_3 - 2415,00 грн., ОСОБА_4 -2415,00 грн., ОСОБА_5 -2415 грн.

Проте, договори з вищевказаними фізичними особами були укладені без визначення конкретних обсягів робіт, термін виконання роботи встановлений з 01.08.2018 по 31.08.2018.

На думку відповідача, всі вимоги закону під час прийняття постанови дотримані, вона є обґрунтованою та такою, що складена згідно вимог чинного законодавства.

Враховуючи наведені обставини, Виконавчий комітет Сумської міської ради вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Ухвалою суду від 30.01.2019, підготовче провадження по справі №480/4865/18 закрито, справу призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 21.02.2019 об 12 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 21.02.2019, занесеною до протоколу, у судовому засіданні оголошено перерву до 10 год. 30 хв. 04.03.2019.

В судове засідання 04.03.2019 представник позивача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи не прибув, надав суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с.101).

Представник відповідача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання також не прибув, надав суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с.56).

Згідно з ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Частиною 9 цієї статті встановлено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

На виконання вимог ч. 13 ст. 10 та ч. 1 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 4 ст. 229 КАС України).

Таким чином, враховуючи наведені обставини, фіксування судового засідання по справі не здійснювалось, справа розглянута в письмовому провадженні.

Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи та об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 28.10.2018 В.о начальника Управління з питань праці Сумської міської ради прийнято наказ № 38 про проведення інспекційного відвідування Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (а.с.63).

На підставі наказу начальником Управління з питань праці Сумської міської ради видано направлення №ОМС-СМ 20009 на проведення інспекційного відвідування від 31 жовтня 2018 року (а.с.15).

З 01.11.2018 по 02.11.2018 головним спеціалістом відділу з питань праці Управління з питань праці Сумської міської ради - інспектором праці ОСОБА_6 проведено інспекційне відвідування Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, за результатами якого складено акт інспекційного відвідування юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № ОМС-СМ2009/1443/АВ від 02.11.2018 (а.с.16-19).

Перевіркою встановлено порушення ч. 3 ст. 24 КЗпП України, а саме: допущення до виконання робіт ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

02.11.2018 відповідачем винесено припис про усунення виявлених порушень № ОМС-СМ2009/1443/АВ/П (а.с.20-21).

05.12.2018 на підставі вищезазначеного акту відповідачем прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ОМС-СМ2009/1443/АВ/П/ТД/ФС в розмірі 446760, 00 грн. (а.с.28).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та обставинам справи, суд не може погодитись з доводами Виконавчого комітету Сумської міської ради про необґрунтованість позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 24 Кодексу законів про працю України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адмініструванням єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому КМУ.

Статтею 265 КЗпП України передбачено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Відповідно до Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 17.07.2013 року штрафи можуть бути накладені на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об'єднаної територіальної громади.

Згідно із ч. 2 ст. 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Суд зазначає, що підставою прийняття оскаржуваної постанови є висновок Управління з питань праці Сумської міської ради, що позивачем допущено до виконання робіт працівників ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 без укладання трудових договорів та без повідомлення органу центральної влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу, відповідно до порядку встановленого КМУ.

Проте, суд вважає помилковими зазначені доводи відповідача, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 укладені договори цивільно-правового характеру від 01.08.2018 (а.с.32, 34, 36, 38).

Відповідно до п. 1.1. вказаних угод Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов'язання виконати такі роботи (надати послуги): будівельні роботи (ремонт коридорів) в строк з 01.08.2018 до 31.08.2018.

На підтвердження виконання умов вказаних угод позивачем надано акти виконання робіт від 31.08.2018 (а.с.32, 34, 36, 38. звор. бік), видаткові касові ордери від 20.09.2018 (а.с.33, 35, 37, 39).

Відповідно до ч. 1 ст.21 КзПП України, трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Цивільно-правовий договір - це угода між сторонами: громадянином і організацією (підприємством, тощо) на виконання першим певної роботи (а саме: договір підряду, договір про надання послуг тощо), предметом якого є надання певного результату праці, але за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.

Згідно із частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Виходячи з системного аналізу вказаних норм, основною ознакою, що відрізняє цивільно-правові відносини від трудових є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Як підтверджується наявними в матеріалах справи договорами цивільно-правового характеру від 01.08.2018, замовник - ФОП ОСОБА_1 доручив виконавцям виконати конкретний обсяг робіт: ремонт кабінетів з 01.08.2018 до 31.08.2018.

Крім того, факт виконання робіт підтверджується наявними у матеріалах справи актами виконаних робіт від 31.08.2018.

Суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що відповідно до умов цивільно-правових угод координація процесу виконання роботи покладається на уповноваженого представника Замовника.

Суд зазначає, що зазначені обставини не можуть свідчити про трудових характер правовідносин між сторонами, оскільки особи за цивільно-правовими угодами виконували певні роботи за винагороду, де оплачувався не процес праці, а матеріальний результат після закінчення роботи за актом виконаних робіт.

Жодних передбачених законом обставин, які б вказували на нікчемність договору позивача, на підставі якого залучались до роботи ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 перевіркою не встановлено, а відповідач не має повноважень на визнання укладених позивачем з виконавцями робіт цивільно-правових угод недійсними або визнавати їх трудовими чи на власний розсуд тлумачити їх умови.

Суд зауважує, що чинним законодавством України не передбачено конкретних випадків, в яких сторони зобов'язані укладати трудові договори, а в яких цивільно-правові договори (угоди) на виконання певних робіт.

Відповідно до ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1-2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Аналізуючи наведені відповідачем доводи, суд робить висновок, що в акті інспекційного відвідування не наведені конкретні докази, допущення позивачем до виконання робіт працівників без укладання трудових договорів та без повідомлення органу центральної влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу, відповідно до порядку встановленого КМУ.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова про накладення штрафу №ОМС-СМ2009/1443/АВ/П/ТД/ФС від 05.12.2018 не відповідає критеріям, встановленим ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з чим, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Беручи до уваги те, що при поданні позовної заяви Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, згідно платіжного доручення № 0.0..1 від 28.12.2018 був сплачений судовий збір в розмірі 4467, 60 грн., за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Сумської міської ради підлягає стягненню на користь позивача витрати на сплату судового збору в сумі 4467, 60 грн.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Сумської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу №ОМС-СМ2009/1443/АВ/П/ТД/ФС від 05.12.2018.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Сумської міської ради (40030, м. Суми, майдан Незалежності, 2, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 ІПН НОМЕР_1) витрати на оплату судового збору в сумі 4467 (чотири тисячі чотириста шістдесят сім) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

В повному обсязі рішення суду складено 11.03.2019.

Суддя С.В. Воловик