Справа № 560/252/19
Суддя: Михайлов О.О.
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/252/19
РІШЕННЯ

іменем України

13 березня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Михайлова О.О.

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправним рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Хмельницькій області, в якій просить суд визнати рішення про нарахування та стягнення з позивача 15455 грн 13 коп. єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування незаконним та скасувати вимогу про сплату боргу від 06.11.2018 як незаконну.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вимогою Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 06.11.2018 позивачу нарахована заборгованість по сплаті єдиного внеску на загальнообов'язкове державне страхування в сумі 15455,13 грн.

Позивач вказує, що звертався до відповідача зі скаргою про скасування вимоги про сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до державної фіскальної служби України, однак її було залишено без розгляду.

Позивач зазначає, що нарахований йому єдиний внесок на державне соціальне страхування є безпідставним.

ОСОБА_1 вказує, що більше 20 років працює адвокатом, отримує пенсію 1500 грн та є інвалідом ІІ групи, щороку сплачував всі податки і збори.

Позивач стверджує, що з 17 травня 2017 року по грудень 2017 року не займався адвокатською практикою про що повідомив податкову інспекцію. За несплату єдиного внеску на забезпечення реалізації адвокатського самоврядування, рішенням кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 28.02.2018 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді зупинення права на зайняття адвокатською діяльністю на 10 місяців, тобто до 28.12.2018.

На думку позивача, оскільки з травня 2017 по грудень 2017 позивач будучи хворим не міг провадити незалежну професійну діяльність, а з лютого 2018 не займався професійною діяльністю, доходу не отримував, то нарахування внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування є незаконним.

Вважаючи рішення про нарахування та стягнення з позивача 15455 грн 13 коп. єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та вимогу про сплату боргу від 06.11.2018 незаконними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.02.2019 відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Від відповідача 01.03.2019 надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача зазначає, що станом на 31.10.2018 за даними інтегрованих карток платника ОСОБА_1 рахується заборгованість з єдиного соціального внеску для фізичних осіб-підприємців, у тому числі які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність в сумі 15455,13 грн. На підставі даних інтегрованих карток платника було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-751-50 від 06.11.2018.

У поданому відзиві представник відповідача стверджує, що позивачем не спростовано законність та обґрунтованість вимоги про сплату боргу із єдиного внеску, оскільки жодних обґрунтованих доводів в позовній заяві не наведено, а тому просить в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Від ОСОБА_1 07.03.2019 надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, у якій останній зазначає, що представником відповідача у поданому відзиві не спростовано доводів, що викладені позивачем у позовній заяві, а тому просить позов задовольнити в повному обсязі.

07.03.2019 від позивача також надійшло клопотання в якому він просить розглянути справу в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін.

Враховуючи те, що дана справа є незначної складності, характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення судового засідання, в задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Суд встановив наступні обставини справи.

Станом на 31.10.2018 за даними інтегрованих карток платника ОСОБА_1 рахується заборгованість з єдиного соціального внеску для фізичних осіб-підприємців, у тому числі які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність в сумі 15455,13 грн.

На підставі даних інтегрованих карток платника відповідачем було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-751-50 від 06.11.2018 в розмірі 15455 грн 13 коп.

Позивач звертався до відповідача зі скаргою про скасування вимоги про сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до державної фіскальної служби України, однак рішенням Державної фіскальної служби України від 17.01.2019 №2387/6199-99-11-05-02-25 скаргу було залишено без розгляду, з підстав порушення законодавчо встановленого 10-денного строку для її подання.

Рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Хмельницької області від 28.02.2018 адвоката ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на десять місяців, та поновляється 28.12.2018.

Відповідно до розрахунку з єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування ОСОБА_1 станом на 31.10.2018, позивачеві нараховано:

19.04.2018 нараховано за І квартал 2018 року - 2457,18 грн;

02.05.2018 нараховано за 2017 рік - 8448,00 грн;

19.07.2018 нараховано за ІІ квартал 2018 року - 2457,18 грн;

19.10.2018 нараховано за ІІІ квартал 2018 року - 2457,18 грн.

Борг станом на 31.10.2018 становить 15455,13 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам справи суд зазначає та враховує наступне.

Порядок обчислення і сплати єдиного внеску встановлено положеннями Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 2464-VІ), згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 9 якого, обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до ч. 8 вказаної статті (в редакції, яка діяла до 31 грудня 2017 року) платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року. З 1 січня 2018 року платники єдиного внеску, зазначені у п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону №2464-VІ, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи. Платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Відповідно до пп. 2 п. 1 ст. 7 Закону № 2464-VІ, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Водночас, перелік платників та особливості сплати єдиного внеску в залежності від категорії унормовано статтею 4 Закону № 2464-VІ.

Так, особи, які провадять в тому числі адвокатську діяльність та отримують дохід від цієї діяльності, віднесені згідно з п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VІ до платників єдиного внеску.

Отже, необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської діяльності та отримання доходу від такої діяльності. При цьому, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю лише посвідчує право адвоката на здійснення професійної діяльності, однак не є підставою та доказом здійснення адвокатської діяльності.

Питання зайняття адвокатською діяльністю регулюються Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI), згідно зі ст.13 якого, адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 31 вказаного Закону, право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється у разі накладення на адвоката дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю. Право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється з підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої цієї статті, - з дня прийняття кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури відповідного рішення (п. 3 ч. 3 ст.31).

Виходячи зі змісту ч.ч. 5, 6 ст. 31 Закону № 5076-VI, протягом строку зупинення права на заняття адвокатською діяльністю адвокат не має права її здійснювати. Такий адвокат також не може брати участь у роботі органів адвокатського самоврядування, крім випадків, коли таке право зупинено у зв'язку з призначенням особи на посаду до органу державної влади з'їздом адвокатів України. Відомості про зупинення права на заняття адвокатською діяльністю вносяться до Єдиного реєстру адвокатів України.

Рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності. Внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України (ч. 1 ст.17 Закону № 5076-VI).

Отже, правовим наслідком зупинення права на заняття адвокатською діяльністю є неможливість заняття адвокатською діяльністю на певний строк.

Як вбачається з рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Хмельницької області №15 від 28 лютого 2018 року право на заняття адвокатською діяльністю позивача зупинено на десять місяців та поновлюється 28 грудня 2018 року.

Таким чином з 28 лютого 2018 року по 28 грудня 2018 року позивач не здійснював адвокатської діяльності та не отримував доходу від такої діяльності, оскільки не мав усіх визначених законом підстав для здійснення адвокатської діяльності, що свідчить про відсутність обов'язку сплати єдиного внеску у нього як самозайнятої особи в розумінні законодавства про зайнятість населення, а тому вимога від 6 листопада 2018 року № Ф-751-50 протиправна в частині нарахування боргу за період з березня по вересень 2018 року (819,06*7=5733,42 грн).

Посилання позивача на ст. 4 Закону 2464-VІ як на підставу для звільнення його від сплати єдиного соціального внеску суд не бере до уваги, оскільки ч. 4 ст. 4 Закону 2464-VІ передбачено, що особи, зазначені у п.п. 4 та 5-1 ч. 1 цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Разом з тим, позивач є платником єдиного внеску відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону 2464-VІ.

Стосовно посилання позивача на те, що у період з травня 2017 року по грудень 2017 року він хворів і тому не працював, суд зазначає, що п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону № 5076-VI передбачено право адвоката на зупинення заняття адвокатською діяльністю у разі подання адвокатом заяви про зупинення адвокатської діяльності. Право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 цієї статті, - з дня подання раді адвокатів регіону за адресою робочого місця адвоката відповідної заяви адвоката (п. 1 ч. 3 ст. 31 Закону № 5076-VI). А тому позивач мав повідомити саме раду адвокатів про зупинення заняття адвокатською діяльністю, а не відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу (ч. 1 ст. 77 КАС України).

В той же час згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про правомірність його рішень.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, оцінивши досліджені під час судового розгляду справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору та не сплачував його, з врахуванням положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для розподілу судових витрат - відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 6 листопада 2018 року № Ф-751-50 в частині визначення заборгованості зі сплати єдиного внеску в сумі 5733 (п'ять тисяч сімсот тридцять три) грн 42 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 (АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1)
Відповідач:Головне управління ДФС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17, м.Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 39492190)

Головуючий суддя О.О. Михайлов