Справа № 826/7660/16
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/7660/16 Суддя (судді) першої інстанції: Катющенко В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Лебедєвої Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» до Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, третя особа: Управління Державної казначейської служби України у м. Краматорську Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ПАТ «Укртрансгаз» звернулось до суду із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області в якому просило:

- визнати протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у місті Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області (далі - ДПІ у м. Краматорську ГУ ДФС у Донецькій області), яка виразилась у ненаданні до органу казначейства висновку про повернення ПАТ «Укртрансгаз» надмірно сплаченого податку на прибуток в сумі 50125734,00 грн;

- зобов'язати ДПІ у м. Краматорську ГУ ДФС у Донецькій області підготувати та надати до органу казначейства висновок про повернення ПАТ «Укртрансгаз» суми надміру сплаченого податку на прибуток в розмірі 50125734,00 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.07.2016, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2017, адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у місті Краматорську Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області щодо неподання відповідному органові Державної казначейської служби України висновку про повернення надміру сплачених сум грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств за зверненням Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз»; зобов'язано Державну податкову інспекцію у місті Краматорську Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області вчинити дії щодо подання відповідному органові Державної казначейської служби України висновку про повернення надміру сплачених сум грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств за зверненням Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз».

Постановою Верховного Суду від 20.02.2018 касаційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Краматорську Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області задоволено частково, скасовано постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.07.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2017, справу направлено на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Верховний Суд, скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанції, зазначив, що судами не було враховано, що до складу заявленої до повернення Товариством суми увійшов сплачений ним до бюджету авансовий внесок з податку на прибуток при виплаті дивідендів по коду операції 125 (платіжним дорученням № 7219 від 27.06.2013) у сумі 2287585,00 грн, який є дивідендами, та відповідно до пункту 57.1.2 статті 57 Податкового кодексу України поверненню не підлягає, оскільки сума сплачених авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів підлягає зарахуванню у зменшення податкового зобов'язання з податку на прибуток, задекларованого у податковій декларації за звітний (податковий) рік.

Також, Верховний Суд зазначив, що суди першої та апеляційної інстанцій не дослідили інформацію, яка стосується предмету доказування, а саме не встановили, який порядок сплати податку на прибуток обрав для себе позивач, як платник податків, чи приймалось Товариством рішення, яким чином та у який спосіб повідомлявся податковий орган.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 листопада 2018 року в задоволенні позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та інші наявні у справі докази, колегія суддів приходить до наступного.

З метою забезпечення виконання вимог наказу Міністерства фінансів України від 20.07.2015 №651 «Про затвердження змін до бюджетної класифікації» в органах Державної казначейської служби України 05 жовтня 2015 року централізовано на всій території України здійснено перенесення залишків коштів авансових внесків з податку па прибуток підприємств на рахунки з обліку надходжень до бюджетів податку на прибуток підприємств.

З 07 жовтня 2015 року в ІС «Податковий блок» після перенесення сальдо розрахунків платників з авансових внесків з податку на прибуток до інтегрованих карток з податку на прибуток ведення обліку податку на прибуток підприємств здійснюється в інтегрованих картках платників податків, відкритих за кодами 11020100,11020200, 11020201, 11020202, 11020300 - 11020700, 11020900 - 11021100, 11021300 - 11021600.

Рахунки з обліку надходжень до бюджетів авансових внесків з податку на прибуток з 06 жовтня 2015 року закриті.

Як правильно встановили суди попередніх інстанцій в ІКПП по податку на прибуток Філії станом на 06 жовтня 2015 року склалась переплата 50125734,0 грн., а саме:

- по коду „11020100" - податок на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності у сумі 2646308,90 грн.;

- по коду „11023100" - авансові внески з податку на прибуток у сумі 47479425,10 грн.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання постанови суду від 22.07.2016 податковим органом були сформовані та направлені до органу Державної казначейської служби висновки про повернення надміру сплачених сум грошового зобов'язання з податку на прибуток за зверненням Товариства від 15.11.2016 № 2931-07 на суму 23917732,00 грн та № 3085-07 від 26.12.2016 на суму 23561693,10 грн.

Згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси

Таким чином, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах.

Враховуючи, що контролюючим органом повернуто позивачеві суму надміру сплачених авансових внесків з податку на прибуток в розмірі 47479425,10 грн, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що станом на час вирішення даної справи права позивача у цій частині не порушені бездіяльністю відповідача та додаткового захисту не потребують.

Згідно абзацу першого п.57.1 ст.57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Абзацом четвертим вказаного пункту ПК України визначено, що платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації.

За приписами абзаців п'ятого та шостого п.57.1 ст.57 ПК України на суму сплачених авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів відповідно до пункту 153.3 статті 153 цього Кодексу (в тому числі за наслідками попередніх звітних (податкових) періодів) зменшується сума авансових внесків з податку на прибуток, визначених цим пунктом; якщо сума авансових внесків з податку на прибуток, сплачена при виплаті дивідендів відповідно до пункту 153.3 статті 153 цього Кодексу, перевищує суму авансових внесків з податку на прибуток, визначених цим пунктом, сума перевищення зараховується у зменшення авансових внесків, визначених цим пунктом, у наступних звітних місяцях до повного її погашення.

У складі річної податкової декларації платником податку подається розрахунок щомісячних авансових внесків, які мають сплачуватися у наступні дванадцять місяців. Визначена в розрахунку сума авансових внесків вважається узгодженою сумою грошових зобов'язань (абз. 11 п. 57.1 ст. 57 ПК України).

У відповідності до п.п. 153.3.1, 153.3.2 п. 153.3 ст. 153 ПК України у разі прийняття рішення щодо виплати дивідендів емітент корпоративних прав, на які нараховуються дивіденди, проводить зазначені виплати власнику таких корпоративних прав незалежно від того, чи є оподатковуваний прибуток, розрахований за правилами, визначеними статтею 152цього Кодексу, чи ні.

Підпунктом 153.3.3 ст.153 ПК України передбачено, що платник податку - емітент корпоративних прав, державне не корпоратизоване, казенне чи комунальне підприємство зменшує суму нарахованого податку звітного періоду на суму авансового внеску, попередньо сплаченого протягом такого звітного тріоду у зв'язку з нарахуванням дивідендів згідно з підпунктом 153.3.2 цього пункту.

У відповідності до пп.153.3.4 п.153.3 ст.153 ПК України у разі якщо сума авансового внеску, попередньо сплаченого протягом звітного періоду, перевищує суму податкових зобов'язань підприємства - емітента корпоративних прав за податком на прибуток такого звітного періоду, сума такого перевищення переноситься у зменшення податкових зобов'язань наступного податкового періоду, а при отриманні від'ємного значення об'єкта оподаткування такого наступного періоду - на зменшення податкових зобов'язань майбутніх податкових періодів.

Згідно платіжного доручення від 26.06.2013 № 7219 позивачем сплачено 2287585,00 грн. авансового внеску з податку на прибуток при виплаті дивідендів за УМГ «Донбастрансгаз» по коду операції 125.

За змістом підпункту 57.1-1.2 пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України сума сплачених авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів підлягає зарахуванню у зменшення податкового зобов'язання з податку на прибуток, задекларованого у податковій декларації за звітний (податковий) рік.

Сума сплачених авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів не підлягає поверненню платнику податків або зарахуванню в рахунок погашення грошових зобов'язань з інших податків і зборів (обов'язкових платежів).

Таким чином, на момент звернення позивача з заявами до контролюючого органу та до суду з даним позовом нормами Податкового кодексу України було змінено порядок розрахунку та сплати як дивідендних, так і щомісячних авансових внесків з податку на прибуток, тому суд погоджується з доводами відповідача про відсутність підстав для повернення позивачеві авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів, оскільки сума сплачених авансових внесків підлягала зарахуванню у зменшення податкового зобов'язання з податку на прибуток, задекларованого у податковій декларації за звітний (податковий) рік.

Підпункт 14.1.182 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначає, що помилково сплачені грошові зобов'язання - це суми коштів, які на певну дату надійшли до відповідного бюджету від юридичних осіб (їх філій, відділень, інших відокремлених підрозділів, що не мають статусу юридичної особи) або фізичних осіб (які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності або не мають такого статусу), що не є платниками таких грошових зобов'язань.

Згідно з пунктами 43.1, 43.2 статті 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу. У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Відповідно до пунктів 43.3, 43.4 статті 43 Податкового кодексу України встановлено, що обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

В силу вимог пункту 43.5 статті 43 Податкового кодексу України, контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Згідно з пунктом 43.6 статті 43 Податкового кодексу України повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.

Наведені правові норми вказують, що необхідними і достатніми умовами повернення платнику податків з бюджету суми помилково або надміру сплачених грошових зобов'язань є: 1) наявність спірної суми в якості суми коштів, зарахованої до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань; 2) відсутність у платника податків податкового боргу; 3) подання заяви про повернення суми помилково або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі із зазначенням напряму перерахування коштів.

Досліджуючи наявність підстав для повернення позивачу помилково сплачених коштів, колегія суддів встановила наступне.

Згідно КОР філії УМГ «Донбастрансгаз» 05.03.2014 останньому визначено штрафну санкцію за несвоєчасну сплату платежу у розмірі 356037,90 грн.

Вказана сума штрафної фінансової санкції по філії була включена до податкового повідомлення-рішення від 11.06.2014 № , яке було виставлено позивачеві.

При цьому, з розрахунку штрафних санкцій вбачається, що сума 356037,90 грн сплачена згідно платіжного доручення від 05.03.2014 № 2048.

За визначенням підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

За змістом підпункту 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України надміру сплачені грошові зобов'язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що для надання сумі штрафної санкції в розмірі 356037,90 грн. статусу надміру сплаченої, у даному випадку, позивач зобов'язаний спростувати доводи контролюючого органу про несвоєчасну сплату грошового зобов'язання та надати суду докази скасування податкового повідомлення-рішення від 11.06.2014 № 000594102 у цій частині.

Поряд з цим позивачем таких доказів суду не надано.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» - залишити без задоволення, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 листопада 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма