Справа № 800/295/17
Суддя: Антонюк Наталія Олегівна
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Окрема думка суддів Великої Палати Верховного Суду
АнтонюкН.О., Бакуліної С.В., Кібенко О.Р.
Справа № 800/295/17
Провадження № 11-568заі18
1. 12 лютого 2019 року Велика Палата Верховного Суду за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_5 на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду (далі - КАС) від 26 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС) задовольнила апеляційну скаргу та визнала протиправним і скасувала рішення ВККС від 27 червня 2017 року № 10/дп-17 «Про внесення подання до Вищої ради правосуддя про звільнення ОСОБА_5 з посади судді апеляційного суду Черкаської області».
2. Відповідно до частини третьої статті 34 КАС України суддя, не згодний із судовим рішенням за наслідками розгляду адміністративної справи, може письмово викласти свою окрему думку.
Основні аргументи, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду
3. При прийнятті зазначеного рішення більшість суддів Великої Палати Верховного Суду виходили з такого:
3.1. встановлення того, чи мало місце порушення суддею етичних правил та чи завдало воно шкоди авторитету судді або авторитету правосуддя, сам факт проведення ОСОБА_5 як головою суду офіційного заходу з метою публічного обговорення поведінки судді/суддів та поведінка судді ОСОБА_5 на ХІІІ з'їзді суддів України, який відбувався 12-13 листопада 2015 року, де він припустився нібито неетичної поведінки, а саме допустив зверхнє ставлення та критичні висловлювання на адресу представників громадськості, є оціночним і має враховувати конкретні обставини ситуації та суспільний контекст;
3.2. Велика Палата Верховного Суду, оцінюючи конкретний контекст ситуації, що склалася в Апеляційному суді Черкаської області між суддями ОСОБА_5 та ОСОБА_6, вважає невмотивованим висновок ВККС про те, що зазначені дії ОСОБА_5 є істотним дисциплінарним проступком, грубим та систематичним порушенням правил суддівської етики, що підриває авторитет правосуддя;
3.3. оскаржуване рішення ВККС не містить достатніх та обґрунтованих мотивів, з яких відповідач дійшов висновку про необхідність застосування до судді ОСОБА_5 дисциплінарної відповідальності у виді найсуворішого заходу - звільнення з посади судді;
3.4. такий вид дисциплінарного стягнення, як подання про звільнення судді з посади, не є пропорційним тому порушенню, через яке ВККС прийняла рішення про направлення подання щодо звільнення ОСОБА_5 з посади судді;
3.5. ВККС, достовірно знаючи, що ОСОБА_5 знаходиться в черговій відпустці за межами України, призначила розгляд справи та провела його без участі судді та його адвоката;
3.6. проігнорувавши заяви ОСОБА_5 та його адвоката про перенесення судового засідання, Комісія фактично позбавила прав ОСОБА_5, передбачених пунктом 4.4 Регламенту ВККС, затвердженого рішенням ВККС від 13 жовтня 2016 року № 81/зп-16.
Підстави для висловлення окремої думки
(1) Щодо складу дисциплінарного проступку
4. ВККС у діях судді ОСОБА_5 встановила наявність істотного дисциплінарного проступку, а саме: прояв неповаги до інших суддів, грубе та систематичне порушення правил суддівської етики, яке підриває авторитет правосуддя та відповідно до пункту 3 частини 1 статті 92 Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 2453-VI) стало підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності.
5. Погоджуємось з аргументом, викладеним у постанові, про те, що встановлення того, чи мало місце порушення суддею етичних правил та чи завдало воно шкоди авторитету судді або авторитету правосуддя, є оціночним і має враховувати конкретні обставини ситуації та суспільний контекст. Таку ж правову позицію висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 січня 2019 року у справі № 11-1010сап18.
6. Однак ми не погоджуємось з рішенням більшості суддів щодо того, що висновок ВККС про те, що дії ОСОБА_5 є істотним дисциплінарним проступком, грубим та систематичним порушенням правил суддівської етики, що підриває авторитет правосуддя, є невмотивованим, виходячи з такого.
7. У постанові Великої Палати Верховного Суду не наведено аргументів про те, як саме під час апеляційного перегляду була здійснена переоцінка судом конкретних обставин цієї ситуації та суспільного контексту, в якому відбувались події, які становили предмет розгляду Великою Палатою Верховного Суду, що в результаті призвело до висновку про відсутність в діях позивача (апелянта) складу дисциплінарного проступку.
8. Вважаємо, що самої по собі тези про невмотивованість висновку ВККС без належного та обґрунтованого спростування аргументів, які містяться у висновку ВККС та у рішенні КАС, недостатньо для їх скасування.
9. ВККС у оскаржуваному рішенні обґрунтувала свої висновки про наявність складу істотного дисциплінарного проступку наступним:
9.1. 30 березня 2015 року позивачем як головою Апеляційного суду Черкаської області було проведено брифінг з представниками ЗМІ з приводу наявності конфліктної ситуації в Апеляційному суді Черкаської області. Як вбачається із відеозапису цього брифінгу, в ході його проведення голова суду ОСОБА_5 неодноразово, надаючи оцінку діям та характеризуючи особу судді ОСОБА_6., висловлювався зневажливо та неетично;
9.2. на виконання рішення Ради суддів України від 5 червня 2015 року № 56 31 липня 2015 року позивачем скликано збори суддів Апеляційного суду Черкаської області. Зі змісту протоколу цих зборів вбачається, що ОСОБА_5 у присутності 39 суддів Апеляційного суду Черкаської області під час узгодження пропозицій до порядку денного зборів на пропозицію суддів суду примиритися брутально висловився на адресу судді ОСОБА_6.;
9.3. під час виступу голови Апеляційного суду Черкаської області ОСОБА_5 на ХІІІ з'їзді суддів України, який відбувався 12-13 листопада 2015 року, останній, висловлюючи невдоволення рішенням Ради суддів України від 5 червня 2015 року № 56, а також тим, що з'їзд суддів України надав можливість виступити представникові громадської організації «Автомайдан», припустився неетичної поведінки: допустив зверхнє ставлення та критичні висловлювання на адресу представників громадськості. Така поведінка та вислови офіційної особи, яка як голова суду представляє суд на офіційному зібранні суддів, також свідчить про порушення ОСОБА_5 морально-етичних принципів поведінки судді.
10. Саме наведені вище обставини були розцінені ВККС при прийнятті оскаржуваного рішення як такі, що свідчать про допущення позивачем поведінки, яка у питаннях моралі, етики та доброчесності не узгоджується з його публічним зобов'язанням сумлінно виконувати обов'язки судді, дотримуватися морально-етичних принципів поведінки судді, не вчиняти дій, що порочать звання судді та принижують авторитет судової влади.
11. Вважаємо, що КАС у своєму рішенні від 26 квітня 2018 року правильно зазначив про те, що:
11.1. оцінюючи встановлені у даній справі обставини, з урахуванням обмежень, передбачених у статті 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та Кодексу суддівської етики, суд враховує також такі фактори як тональність та мотиви висловлювань позивача. Із відеозаписів виступів на брифінгу з представниками ЗМІ з приводу наявності конфліктної ситуації в Апеляційному суді Черкаської області та на ХІІІ з'їзді суддів України вбачається, що емоційний спектр висловлювань ОСОБА_5 має принизливий, провокаційний та навіть компрометуючий характер. Підґрунтям неетичних висловлювань на адресу ОСОБА_6 стала особиста неприязнь з боку позивача;
11.2. згідно етичних норм, що регулюють їх поведінку, а також під страхом притягнення до дисциплінарної відповідальності судді не можуть користуватися необмеженою свободою слова, так як їх дії повинні співвідноситися з цінностями підтримки довіри і поваги до судової влади, збереження неупередженості та незалежності судів;
11.3. сам факт проведення ОСОБА_5 як головою суду офіційного заходу з метою публічного обговорення поведінки судді/суддів із наданням негативної характеристики останнім свідчить про свідоме ігнорування ним морально-етичних стандартів поведінки судді, що дискредитує судову владу в цілому;
11.4. судом враховано тривалість такої конфліктної поведінки ОСОБА_5 (понад 5 років), а також те, що навіть після вказівок Ради суддів України на необхідність врегулювання ситуації, що склалась в Апеляційному суді Черкаської області, позивачем не було вчинено жодних дій з метою виконання таких вказівок.
12. Враховуючи наведені вище обставини, КАС обґрунтовано погодився з висновком ВККС про те, що такі дії судді ОСОБА_5. є істотним дисциплінарним проступком, проявом неповаги до інших суддів та представників громадськості, грубим та систематичним порушенням правил суддівської етики, що підриває авторитет правосуддя.
13. З урахуванням викладеного вище, а також значного суспільного резонансу через висвітлення такої поведінки голови апеляційного суду в ЗМІ, відсутності будь-яких передумов і причин для такої поведінки ОСОБА_5 (як-от, об'єктивної та виправданої емоційної напруги, в якій перебував би ОСОБА_5, тиску щодо нього, втручання в його діяльність як судді чи голови цього суду чи інших обставин та передумов, які могли б виправдати таку його неодноразову поведінку, або через які він був би вимушений реалізовувати право на свободу вираження поглядів подібним чином), вважаємо, що ВККС та КАС дійшли вірного висновку про те, що така поведінка спричинила наслідок у вигляді підриву авторитету правосуддя.
(2) Щодо порушення процедури розгляду ВККС
14. З приводу висновку щодо того, що ВККС порушила право ОСОБА_5 на участь у засіданні Комісії під час вирішення питання щодо внесення подання про звільнення його з посади судді та надання відповідних пояснень, слід зазначити таке.
15. В постанові Великої Палати Верховного Суду зазначено, що ВККС, достовірно знаючи, що ОСОБА_5 знаходиться в черговій відпустці за межами України, призначила розгляд справи та провела його без участі судді та його адвоката.
16. Однак суд першої інстанції правильно зазначив, що ВККС вжила всіх необхідних заходів щодо повідомлення про розгляд дисциплінарної справи відповідно до вимог пункту 3.1.8. Регламенту, розмістивши 15 червня 2017 року відповідне повідомлення про розгляд справи 27 червня 2017 року на офіційному веб-сайті ВККС. Отже, про дату, час і місце розгляду дисциплінарної справи ОСОБА_5 був повідомлений належним чином.
17. Відповідно до підпункту 1 пункту 4.2.1. Регламенту розгляд питання, включеного до порядку денного, може відкладатися у разі неявки учасників засідання, присутність яких є обов'язковою.
18. Відповідно до положень пункту 4.5.2. Регламенту (з урахуванням того, що вперше розгляд справи за заявою ОСОБА_5 Комісією відкладався з 11 січня 2017 року на 27 червня 2017 року) у разі повторної неявки на засідання його учасника, належним чином повідомленого (запрошеного), головуючий ставить на обговорення пропозицію щодо можливості відкладення розгляду питання лише з поважних причин неявки та за наявності підтверджуючих документів. Подальша неявка на засідання учасника, належним чином повідомленого (запрошеного), не перешкоджає розгляду питання за його відсутності.
19. Як видно з матеріалів справи, за один день до визначеної дати розгляду, а саме 26 червня 2017 року представник судді ОСОБА_5 (адвокат Ярошенко С. М.), ознайомившись із матеріалами провадження, письмово повідомив ВККС про те, що він не зможе бути присутнім на засіданні Комісії 27 червня 2017 року у зв'язку зі своєю зайнятістю у іншому судовому засіданні, яке мало відбутися цього ж дня, та участю у проведенні круглого столу. При цьому він також зазначив, що суддя ОСОБА_5 перебуває у відпустці до 20 липня 2017 року та знаходиться поза межами України.
20. Однак, як правильно вказав суд першої інстанції, будь-яких документів на підтвердження перебування судді ОСОБА_5 поза межами України на лікуванні представником надано не було. Натомість в додатку до його клопотання про відкладення справи міститься тільки документ, який лише підтверджує причини відсутності представника, а не самого ОСОБА_5
21. Тому, на нашу думку, ВККС в цій справі виконала всі необхідні приписи законодавства щодо процедури розгляду дисциплінарної справи ОСОБА_5
Таким чином вважаємо, що в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_5 на рішення КАС від 26 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ВККС про визнання незаконним та скасування рішення ВККС від 27 червня 2017 року № 10/дп-17 «Про внесення подання до Вищої ради правосуддя про звільнення ОСОБА_5 з посади судді апеляційного суду Черкаської області» слід було відмовити, а оскаржуване рішення ВККС та рішення суду першої інстанції залишити в силі.
Судді Антонюк Н. О.