Справа № 0840/3615/18
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року (о 12 год. 20 хв.)Справа № 0840/3615/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Батрак І.В.,

за участю секретаря Лялько Ю.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропроінвест 08»

до Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агропроінвест 08» (далі ТОВ «Агропроінвест 08», позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі ГУ ДФС у Запорізькій області, відповідач), в якому з урахуванням уточнення (вх. №30692 від 28.09.2018) просить визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача:

№ від 22.08.2018, яким визначено суму завищення відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного (податкового) періоду у розмірі 28 724,00 грн.;

№ від 22.08.2018, яким визначено суму завищення бюджетного відшкодування у розмірі 336 159,00 грн.;

№ НОМЕР_1 від 29.08.2018, яким визначені податкові зобовязання у вигляді штрафних санкцій у розмірі 168 080,00 грн. за завищення бюджетного відшкодування у розмірі 336 159,00 грн.

На обґрунтування позовних вимог у позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог пояснює, що у даному випадку операції з надання транспортних послуг та поставки соняшника підтверджені первинними документами, зокрема: актами виконаних робіт, товарно-транспортними накладними на перевезення товару, видатковими накладними, договорами, платіжними документами, які були оформлені з дотриманням вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та мають всі обовязкові реквізити, передбачені ч. 2 ст. 9 цього Закону. Виходячи з Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за №128/2568, та Переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2009 №207, вважає, що товарно-транспортна накладна є достатньою підставою для підтвердження факту та обсягу перевезення вантажу. Наголошує, що пояснення ОСОБА_3 самі по собі не спростовують факт наявності автотранспортних засобів, їх використання у господарській діяльності безпосередньо ТОВ «ТП Трансервіс-1», а також фактичне перевезення вантажів на замовлення позивача, більш того, ОСОБА_3 не є директором або засновником ТОВ «ТП Трансервіс-1», від її імені не оформлювались первинні документи на перевезення вантажів. Крім того, на думку позивача, висновки відповідача щодо неправомірності формування податкового кредиту по взаємовідносинам з безпосередніми постачальниками соняшника є незаконними та взагалі не підтверджені жодним доказом в частині поставки товару кожним з контрагентів, оскільки будь-яких зауважень відповідача щодо оформлення первинних документів не має, як й до законності здійснення господарської діяльності контрагентів при вирощуванні придбаного товару (соняшника), тобто його легального походження. Звертає увагу суду, що нереальність господарських операцій з придбання платником податків товарів (робіт, послуг) має бути підтверджена належними, допустимими та достатніми доказами та не може ґрунтуватися на припущеннях, у звязку із чим вважає, що відповідач протиправно зменшив суму бюджетного відшкодування та відємне значення податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «ТП Трансервіс-1», ПСП ім. Фрунзе, ТОВ «МДМ», так як дані правочини поміж належного оформлення їх первинними документами, підтверджуються фактичним їх виконанням у вигляді наявності дійсного економічного ефекту та як наслідок зміни активів позивача, а тому просить суд скасувати оскаржувані податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Запорізькій області від 22.08.2018 № та №. Щодо обґрунтування протиправності прийнятого податкового повідомлення-рішення від 29.08.2018 № додатково посилається на приписи п. 58.2 ст. 58 Податкового кодексу України, абз. 7 п. 2 розділу ІІ Наказу Міністерства фінансів України №1204 від 28.12.2018 «Про затвердження Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків» та зазначає, що за результатами перевірки відповідачем фактично прийняті два податкові повідомлення-рішення за формою «В1», тобто відповідач при винесенні ППР № від 22.08.2018 за формою «В1» одразу після перевірки, яким визначив суму завищення бюджетного відшкодування зобовязаний був саме в даному рішенні визначити й суму штрафних санкцій, а не виносити окреме рішення за такою ж формою. Також із посиланням на приписи п. 86.8 ст. 86 Податкового кодексу України вважає, що останнім днем складання податкового повідомлення-рішення є 27 серпня 2018 року, але спірне рішення прийняте 29 серпня 2018 року, тобто після спливу встановленого законодавством терміну.

Ухвалою судді від 05.09.2018 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначене на 04 жовтня 2018 року. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Відповідач позов не визнав, 01 жовтня 2018 року через канцелярію суду надав суду відзив (вх №30732), у якому вказує, що відповідно до отриманої інформації від оперативного управління ГУ ДФС у Запорізькій області службовий лист №74/08-01-21-05 від 20.06.2018 було опитано громадянку ОСОБА_3, яка пояснила, що їй не відомо, що вона є власницею будь-яких транспортних засобів та договорів оренди з ТОВ «ТП Трансервіс-1» та ТОВ «Трансервіс-1». Таким чином, зазначає, що надані до перевірки документи контрагентів-постачальників ТОВ «ТП Трансервіс-1», транспортних послуг по перевезенню соняшника від контрагентів ПСП ім. Фрунзе, ТОВ «МДМ» на формування податкового кредиту за квітень 2018 року у сумі ПДВ 338 148,97 грн., за травень 2018 року в сумі ПДВ 26 734,40 грн. складені з порушенням принципу бухгалтерського обліку та фінансової звітності привалювання сутності над формою операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми. Враховуючи викладене, вважає, що ТОВ «ТП Трансервіс-1» не могло фактично здійснити господарські операції на користь ТОВ «Агропроінвест 08», а саме транспортні послуги по перевезенню соняшника від контрагентів постачальників ПСП ім. Фрунзе та ТОВ «МДМ», що вказує на формування позивачем податкового кредиту з ПДВ за рахунок надходження товарів/послуг з джерела невідомого походження. На підставі вищевикладеного, у позивача відсутнє підтвердження здійснення фактичного отримання товару та послуг від своїх контрагентів, оскільки наявність податкових та видаткових накладних та інших первинних документів, дійсно є обовязковою обставиною при здійсненні господарської операції, але не є очевидним доказом її виконання, так само про це безумовно не свідчить і сам факт сплати коштів. Виходячи з вищенаведеного, на думку відповідача, фактичного здійснення господарської операції з придбання позивачем товарів та послуг безпосередньо у контрагентів не було, а тому первинні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку, оскільки визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинні спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків як позивача, так і його контрагентів. Якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в складених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку. Враховуючи вищевикладене, просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

04 жовтня 2018 року підготовче засідання відкладене на 29 жовтня 2018 року.

Представником позивача надано до матеріалів справи відповідь на відзив (вх. №34088 від 25.10.2018), у якій додатково зауважує, що основним доказом нібито відсутності факту поставки товару є показання власниці транспортних засобів ОСОБА_3, однак до відзиву не додані дані показання, також із службової записки не вбачається в межах якого провадження були отримані дані пояснення. Відзив не містить інформації й щодо перевірки постачальників товару та послуг щодо проведення будь-якої перевірки законності здійснення їх діяльності. Крім того, наголошує, що в акті перевірки відповідач підтверджує факт реєстрації транспортних засобів та наявність нотаріально посвідченого договору оренди таких транспортних засобів. При цьому, зазначає, що підставою використання транспортних засобів є договір оренди, який як за змістом, так й за формою відповідає вимогам чинного законодавства, на сьогоднішній день час відсутні будь-які судові рішення щодо визнання факту реєстрації транспортних засобів незаконними або анулювання такої реєстрації, відсутні й судові рішення щодо визнання нікчемними нотаріально посвідченого договору оренди транспортних засобів. Звертає увагу суду, що посилаючись на неналежні докази, відповідачем не підтверджується податковий кредит не тільки по наданим транспортним послугам, але й по правочинам щодо отриманого соняшника, при цьому, жодних доказів відсутності факту неотримання зазначеного товару, відповідачем не надається, більш того, з отриманого товару позивачем був отриманий перероблений продукт у вигляді олії соняшникової та шроту соняшникового. Факт використання отриманого товару у виробництві та подальша його переробка та реалізація податковим органом не заперечується.

У відповідь на заяву про уточнення позовних вимог та в доповнення до відзиву ГУ ДФС у Запорізькій області надано суду відзив на позовну заяву (вх №35735 від 07.11.2018), у якому додатково зазначає, що на підставі приписів п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України контролюючим органом 29.08.2018 було прийняте податкове повідомлення-рішення форми «В1» №, яким застосовано штрафну санкцію з підстав встановленого в акті перевірки завищення бюджетного відшкодування. Щодо застосування штрафної санкції у розмірі 50% вказує, що контролюючим органом проведено перевірку ТОВ «Агропроінвест 08» з питання вірності нарахування відємного значення різниці між сумою податкового зобовязання та податкового кредиту за квітень 2018 року, за результатами якої складено акт перевірки від 11.07.2018 №395/08-01-12-02/35834331, а 25.07.2018 складені та надіслані податкові повідомлення-рішення № (форми В1» -791 836,00грн., штрафні санкції 395 918,00 грн.) та №00005212 (форми «В3» завищення в/з за квітень 2018 року на суму 283 773,00 грн.). Таким чином, підкреслює, що відповідно до результатів попередньої перевірки платника податків ТОВ «Агропроінвест 08» було зменшено суму бюджетного відшкодування, що стало підставою для визначення штрафної санкції у розмірі 50 відсотків завищеної суми бюджетного відшкодування.

12 листопада 2018 року представником позивача до суду надіслано відповідь на відзив (вх. №36355), у якій позивач надає пояснення щодо доводів відзиву на уточнену позовну заяву та вважає, що у відзиві відповідачем не спростовано обґрунтування позивача.

29 жовтня 2018 року розгляд справи не відбувся в звязку з находженням судді Батрак І.В. в період з 29.10.2018 по 19.11.2018 на лікарняному. Розгляд справи призначений на 27 листопада 2018 року.

19 листопада 2018 року представником позивача через канцелярію суду долучено до матеріалів справи відповідь на відзив (вх. №37222), аналогічну за змістом раніше наданій відповіді на відзив (вх. №36355 від 12.11.2018).

Судом 27 листопада 2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначене судове засідання на 26 грудня 2018 року.

Згідно із ухвалою від 26.12.2018 провадження у справі зупинене за клопотанням представників сторін до 07 лютого 2019 року.

Ухвалою суду від 07.02.2019 за клопотанням сторін судом продовжений строк, встановлений судом для примирення, до 26 лютого 2019 року.

26 лютого 2019 року провадження у справі поновлено.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у позові та відповідях на відзив. Просить адміністративний позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, надавши пояснення, аналогічні викладеним у відзивах, долучених до матеріалів справи. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

На підставі статті 243 КАС України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення та оголошено про час виготовлення рішення у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши надані документи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлені наступні обставини.

ТОВ «Агропроінвест 08» () зареєстровано юридичною особою 19.03.2008, основний вид діяльності: 10.41 Виробництво олії та тваринних жирів, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

У період з 23.07.2018 по 03.08.2018 відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, фахівцями ГУ ДФС у Запорізькій області проведена документальна позапланова виїзна перевірка позивача з питання достовірності нарахування відємного значення з податку на додану вартість за травень 2018 року. За результатами проведеної перевірки складено ОСОБА_4 № 464/08-01-59-01/35834331 від 10.08.2018.

Як зазначено у висновках ОСОБА_4 перевірки, перевіркою встановлено порушення позивачем вимог:

пп.14.1.36, 14.1.181, 14.1.231 п. 14.1 ст. 14, п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201, п. 200.1, пп. «б», «в» п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено відємне значення, яке підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку (р. 20.2.1) за травень 2018 року на суму 336 159,00 грн.,

пп.14.1.36, 14.1.181, 14.1.231 п. 14.1 ст. 14, п. 198.1, 198.2, 198.3 ст. 198, п. 200.1, пп. «б», «в» п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено відємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (переноситься до рядка 16.1 Декларації наступного звітного (податкового) періоду) (р. 21) на суму 28 724,00 грн.

Вказані висновки податкового органу обґрунтовані тим, що згідно з договором оренди від 07.03.2018, ТОВ «ТП Трансервіс1» отримує в оренду у ОСОБА_3 (НОМЕР_2) транспортні засоби, з наступними реєстраційними номерами: АР 2702 СО, АР 5176 ХР, АР 8770 ЄХ, АР 6527 ХР, АР 3879 СЕ, АР 7586 СМ, АР 7297 СА, АР 0151 ХТ, АР 0440 ХР, АР 6994 СК, АР 2850 ХР, АР 0991 СВ, АР 2749 ХО, АР 5041 ХР, АР 2793 ХО, АР 1237 ЕА, АР 1386 СХ, АР 0714 ХО, АР 0340 АІ, АР 6517 ХО, АР 6516 ХО, АР 2144 ЕА, АР 0991 СВ, АР 3752 ХО, АР 1648 АЕ, АР 7582 ХТ, АР 1931 СВ, АР 6582 ХО, АР 2270 ЕН, АР 3835 X0, АР 9254 СМ.

Відповідно до інформації від РСЦ в Запорізькій області про наявність зареєстрованих транспортних засобів за гр. ОСОБА_3 (НОМЕР_2), за якою зареєстровано транспортні засоби, з наступними реєстраційними номерами: АР 7085 ХО , АР7088ХО, АР7086 ХО, АР 8723 СХ, АР 2270 ЕН, АР 6582 ХО, АР6517 ХО, АР 0340 АІ, АР 2144 ЕА, АР 6516 ХО, АР 6517ХО, АР3835 ХО, АР 8770 СХ, АР 8951 СТ, АР7297 СА, АР3752 ХО, АР1648 ЕА, АР 2793ХО, АР 1237ЕА, АР 2749 ХО, АР 7582 ХТ, АР 0714 ХО, АР1386 СХ, АР 0151 ХТ, АР6994 СК, АР 7686 СМ, АР 6527 ХР, АР 2850 ХР, АР 1931 СВ, АР 5176 ХР, АР 2702СО, АР 5041 ХР, АР 9254СМ, АР 0991СВ, АР 0440 ХР, АР 3879 СЕ, АР 4033 ЕІ, АР 5386 ЕВ, АР 3669ЕС, АР 8161СХ, АР 6582 ХО.

Вищезазначені автомобілі, відповідно до наданих до перевірки ТТН (ТТН переліченні у Таблиці на сторінках 19-21 акту перевірки), здійснювали транспортні перевезення насіння соняшника врожаю 2017 року та шроту соняшникового на замовлення ТОВ «Агропроінвест 08» автомобільним перевізником ТОВ «ТП Трансервіс-1» від контрагентів-постачальників ПСП ім. Фрунзе, ТОВ «МДМ».

Відповідно до отриманої інформації від оперативного управління ГУ ДФС у Запорізькій області службовий лист №74/08-01-21-05 від 20.06.2018 було опитано громадянку ОСОБА_3, яка пояснила, що їй не відомо, що вона є власницею будь-яких транспортних засобів та договорів оренди з ТОВ «ТП Трансервіс-1». Таким чином, надані до перевірки документи контрагентів-постачальників ТОВ «ТП Трансервіс-1», транспортних послуг по перевезенню соняшника від контрагентів ПСП ім. Фрунзе, ТОВ «МДМ» на формування податкового кредиту за квітень 2018 року у сумі ПДВ 338 148,97 грн., за травень 2018 року в сумі ПДВ 26 734,40 грн. складені з порушенням принципу бухгалтерського обліку та фінансової звітності привалювання сутності над формою операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми. Враховуючи викладене, вважає, що ТОВ «ТП Трансервіс-1» не могло фактично здійснити господарські операції на користь ТОВ «Агропроінвест 08», а саме транспортні послуги по перевезенню соняшника від контрагентів постачальників ПСП ім. Фрунзе та ТОВ «МДМ», що вказує на формування позивачем податкового кредиту з ПДВ за рахунок надходження товарів/послуг з джерела невідомого походження.

На підставі ОСОБА_4 перевірки відповідачем 22.08.2018 винесені податкові повідомлення рішення:

№, яким позивачу зменшено розмір відємного значення з ПДВ за травень 2018 року у розмірі 28 724,00 грн.;

№, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ за травень 2018 року в розмірі 336 159,00 грн.

Крім того, на підставі висновків ОСОБА_4 перевірки відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення від 29.08.2018 №, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 168 080,00 грн.

Вважаючи прийняті відповідачем рішення протиправними позивач звернувся до суду із даним позовом про їх скасування. При цьому, суд зауважує, що спір щодо правомірності дій під час призначення та проведення перевірки, яка стала підставою для винесення оскаржуваних рішень, між сторонами відсутній.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі Податковий кодекс України).

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. Правила формування податкового кредиту платниками податку на додану вартість визначені у статті 198 Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22, пунктом 185.1 статті 185 та пунктом 186.1 статті 186 Податкового кодексу України обєктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

За пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України вважається дата здійснення першої з подій: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Підпунктом 198.6 пункту 198 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу..

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Бюджетне відшкодування за визначенням, наведеним у підпункті 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, є відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

У відповідності до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України при відємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобовязань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно підпунктом 14.1.191 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України постачання товарів будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 201 Податкового кодексу України передбачено, що на дату виникнення податкових зобовязань платник податку зобовязаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата складання податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду..

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Крім того, вимоги до первинних документів викладені у частині другій статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV від 16.07.1999, а саме: первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, наявність належним чином оформлених первинних документів, зокрема, податкових накладних є підставою для включення до податкового кредиту платника сум ПДВ за такими накладними.

При цьому, сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

Доводи ж податкового органу про непідтвердження реальності здійснення господарських операцій мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на віднесення певних витрат до складу валових витрат з податку на прибуток чи віднесення до складу податкового кредиту певних сум податку на додану вартість.

При дослідженні факту здійснення господарської операції оцінюватися повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Матеріалами справи встановлено, що 20 квітня 2018 року між ПСП ім. Фрунзе (Продавець) та ТОВ «Агропроінвест 08» (Покупець) укладено договір поставки №А912/247, відповідно до умов якого продавець зобовязується передати у власність покупця товар, а покупець зобовязується прийняти товар та оплатити за нього визначену договором грошову суму. Відповідно до пункту 1.2 Договору товаром, купівля-продаж якого здійснюється у відповідності з даним договором, є насіння соняшника врожаю 2017 року, українського походження; товаром українського походження по даному договору вважається товар, який вирощено на території України. Згідно з пункту 1.3 Договору, умови передачі товару: FCA (склад Продавця) Харківська область, Зачепилівський район, с.Бердянка.

На підтвердження виконання умов договору з ПСП ім. Фрунзе до матеріалів справи надано специфікацію №1 від 20.04.2018, накладні на відпущений продавцем товар, товарно-транспортні накладні, податкові накладні, платіжні доручення.

Також 08 грудня 2017 року між ТОВ «МДМ» (Продавець) та ТОВ «Агропроінвест 08» (Покупець) укладено договір поставки №А2363/512, відповідно до умов якого продавець зобовязується передати у власність покупця товар, а покупець зобовязується прийняти товар та оплатити за нього визначену договором грошову суму. Відповідно до пункту 1.2 Договору товаром, купівля-продаж якого здійснюється у відповідності з даним договором, є насіння соняшника врожаю 2017 року, українського походження; товаром українського походження по даному договору вважається товар, який вирощено на території України. Згідно з пункту 1.3 Договору, умови передачі товару: FCA (склад Продавця) Полтавська область, Карлівський район, с. Голобородківське, вул. Центральна, Ток.

На підтвердження виконання умов договору з ТОВ «МДМ» до матеріалів справи надано специфікацію №1 від 08.12.2017, №2 від 14.02.2018, №3 від 19.02.2018, №4 від 27.02.2018, №5 від 26.04.2018, накладні на відпущений продавцем товар, товарно-транспортні накладні, податкові накладні, платіжне доручення.

В свою чергу, оскільки пунктом 1.3 Договорів поставки між сторонами було обумовлено умови поставки шляхом самовивозу товару ТОВ «Агропроінвест 08» з відповідного складу продавця, у позивача виникла необхідність у залученні транспортних засобів для перевезення придбаного товару та в подальшому перевезення виробленої позивачем продукції.

Судом встановлено, що з метою забезпечення транспортних потреб ТОВ «Агропроінвест 08», 22.12.2017 між ТОВ «ТП «Трансервіс-1» (Перевізник) та ТОВ «Агропроінвест 08» (Замовник) було укладено Договір №А-2514/553, відповідно до пункту 1.1 якого, Перевізник зобовязується доставити довірений йому Замовником (чи зазначеним Замовником «Відправником») вантаж до пункту призначення і видати його Замовнику (чи зазначеному Замовником «Одержувачу»), а Замовник зобовязується здійснювати за перевезення вантажу встановлену в доповненнях до договору (специфікаціях, заявках) плату. Відповідно до пункту 1.2 Договору, всі послуги з перевезення вантажів за цим Договором Перевізник виконує з використанням вантажних автомобілів, що належать йому на праві власності або використовує їх на законних підставах.

26 квітня 2018 року між ТОВ «ТП «Трансервіс-1» та ТОВ «Агропроінвест 08» узгоджено Специфікацію №8, відповідно до якої замовник доручає, а перевізник зобовязується доставити вантаж: насіння соняшника, врожаю 2017 року. У пункті 1.10 визначений транспорт: DAF AP 0991 CB/ AP 1155 XP ОСОБА_5; DAF АР 1237 ЕА/ АР 2793 ХО ОСОБА_4; DAF АР 1386 СХ/ АР 0714 ХО ОСОБА_6; DAF АР 1648 ЕА/ АР 3752 ХО ОСОБА_7, ОСОБА_8; DAF АР 1931 СВ/ АР 7582 ХТ ОСОБА_9; DAF АР 2702 СО/ АР 5176 ХР ОСОБА_10; DAF АР 3879 СЕ/ АР 0440 ХР ОСОБА_11; DAF АР 5994 АЕ/ АР 2749 ХО ОСОБА_12; DAF АР 6994 СК/ АР 2850 ХР ОСОБА_13; DAF АР 7986 СМ/ АР 0440 ХР ОСОБА_14; DAF АР 8723 СХ/ АР 5041 ХР ОСОБА_15; DAF АР 8770 СХ/ АР 6527 ХР ОСОБА_16; DAF АР 9254 СМ/ АР 3835 ХО ОСОБА_17; Volvo АР 7297 СА/ АР 0151 ХТ ОСОБА_18, ОСОБА_19 Також, у пункті 1.11 визначено, що Перевізником можуть бути надані інші транспортні засоби, які будуть вказані в акті виконаних робіт на підставі ТТН.

Крім того, 11 травня 2018 між ТОВ «ТП «Трансервіс-1» та ТОВ «Агропроінвест 08» узгоджено Специфікацію №9, відповідно до якої Замовник доручає, а перевізник зобовязується доставити вантаж: шрот соняшниковий тостований українського походження, врожай 2017 року, 500 тон (+/- 10%). Контракт №1005-18/AGET від 10.05.2018 (а.с.54).

У пункті 1.11 визначений транспорт: DAF AP 0991 CB/ AP 1155 XP ОСОБА_5; DAF АР 1237 ЕА/ АР 2793 ХО ОСОБА_4; DAF АР 1386 СХ/ АР 0714 ХО ОСОБА_6; DAF АР 1648 ЕА/ АР 3752 ХО ОСОБА_7, ОСОБА_8; DAF АР 1931 СВ/ АР 7582 ХТ ОСОБА_9; DAF АР 2702 СО/ АР 5176 ХР ОСОБА_10; DAF АР 3879 СЕ/ АР 0440 ХР ОСОБА_11; DAF АР 5994 АЕ/ АР 2749 ХО ОСОБА_12; DAF АР 6994 СК/ АР 2850 ХР ОСОБА_13; DAF АР 7986 СМ/ АР 0440 ХР ОСОБА_14; DAF АР 8723 СХ/ АР 5041 ХР ОСОБА_15; DAF АР 8770 СХ/ АР 6527 ХР ОСОБА_16; DAF АР 9254 СМ/ АР 3835 ХО ОСОБА_17; Volvo АР 7297 СА/ АР 0151 ХТ ОСОБА_18, ОСОБА_19В, а також у пункті 1.11 визначено, що Перевізником можуть бути надані інші транспортні засоби, які будуть вказані в акті виконаних робіт на підставі ТТН.

Виконання умов Договору №А-2514/553 та Специфікацій №8 та №9 підтверджується наданими до матеріалів справи актами здачі-прийняття робіт (надання послуг), товарно-транспортними накладними, податковими накладними, перелік яких також наведено на с. 17-22 ОСОБА_17 перевірки.

При цьому, суд зазначає, що контролюючим органом жодних зауважень щодо змісту первинних документів по взаємовідносинам з ТОВ «ТП «Трансервіс-1» зазначено не було.

Таким чином, дослідивши надані до матеріалів справи первинні документи, з урахуванням співвідношення вчинених господарських операцій з видами господарської діяльності позивача, суд дійшов висновку, що в результаті господарських операцій з ТОВ «ТП Трансервіс-1», ПСП ім. Фрунзе, ТОВ «МДМ» у позивача відбулись зміни в структурі активів, зобовязань та у власному капіталі, що спростовує висновки контролюючого органу про нереальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «ТП Трансервіс-1», СФГ «Павлівське».

Зазначені обставини вказують на наявність у позивача ділової мети, визначення якої наведено у пп.14.1.231 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, як причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Оцінюючи згадані документи в сукупності та кожен зокрема, суд вважає, що такі не дають підстав для сумніву щодо реальності здійснення вищенаведених операцій або висновку про їх нездійснення. Таким чином, висновок контролюючого органу про безтоварний характер спірних операцій є передчасним, оскільки цей висновок не відповідає фактам, покладеним в його основу. Так, законодавцем презюмується реальність оподатковуваних операцій та витрат платника податку, а також достовірність документів податкового обліку, доки податковим органом це не спростовано належними та допустимими доказами. Викладені обставини та факти не відповідають таким ознакам, позаяк мають характер припущень.

Контролюючим органом також не надано до матеріалів справи доказів на підтвердження визнання в судовому порядку угод між позивачем та ТОВ «ТП Трансервіс-1», ПСП ім. Фрунзе, ТОВ «МДМ» не дійсними.

Під час розгляду адміністративної справи судом встановлено, що в якості доводу на підтвердження порушення позивачем вимог податкового законодавства України, контролюючий орган посилався на пояснення ОСОБА_3, за якою зареєстровано право власності на транспортні засоби, за допомогою яких здійснювались перевезення вантажу ТОВ «ТП Трансервіс-1».

В зазначених поясненнях ОСОБА_3 вказує, що вона є пенсіонеркою та ні коли не мала у власності транспортних засобів, не знає яким чином за нею зареєстровано транспортні засоби, а також вказує, що ніколи не чула про підприємство ТОВ «ТП Трансервіс-1».

Разом з тим, суд не бере до уваги зазначені пояснення як належний та допустимий доказ, оскільки з наданих пояснень неможливо встановити ані особу якою такі пояснення відбирались, ані підставу відібрання таких пояснень (кримінальне провадження, тощо). Доказів наявності кримінального провадження відносно ТОВ «ТП Трансервіс-1» до матеріалів справи не надано.

Також, суд критично ставиться до таких пояснень і з огляду на те, що особа якою надавались пояснення самостійно вказує, що хворіє на тяжку форму склерозу.

Більш того, представником позивача до матеріалів справи надано нотаріально посвідчені договори оренди транспортних засобів, який укладений ОСОБА_3 з ТОВ «ТП Трансервіс-1».

Суд зазначає, що виявленні контролюючим органом недоліки щодо права власності та права користування транспортними засобами, якими здійснювались перевезення товару за замовленням ТОВ «Агропроінвест 08», не можуть однозначно свідчити про нереальність господарських операцій, як і не свідчить про наявність вини у таких недоліках з боку ТОВ «Агропроінвест 08».

Складений за результатами перевірки акт перевірки не містить документальних підтверджень порушень при відображенні в обліку взаємовідносин з контрагентами за період, що підлягав перевірці. Вказане свідчить про те, що всі висновки у акті стосовно порушень позивача при роботі з контрагентами зроблені виключно з припущень перевіряючих, які не ґрунтуються на документах первинного бухгалтерського та податкового обліку, що є порушенням Податкового кодексу України та Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №727 від 20.08.2015.

В акті перевірки субєктом владних повноважень не викладено жодних належних та допустимих доводів про відсутність фактичного виконання позивачем господарських операцій за укладеними договорами поставки, про відсутність витрат позивача у спірних правовідносинах, про несумісність предмету укладеного договору з напрямом господарської діяльності позивача, про відсутність використання позивачем отриманих товарів у власній господарській діяльності, що зумовило необґрунтованість і невідповідність закону висновків субєкта владних повноважень про їх вчинення без мети реального настання правових наслідків.

Наявні у справі документи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентами взаємоузгоджених спільних зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад. Таких доказів відповідачем не надано, а судом не виявлено.

Ці обставини вироком суду або постановою слідчого у кримінальній справі не були встановлені, а лише, як зазначено у ОСОБА_17 перевірки, витікають із отриманої податкової інформації та наявність окремих кримінальних проваджень.

Ураховуючи вищевикладене, суд вважає, що висновки про порушення позивачем податкового законодавства, зроблені відповідачем в ОСОБА_17 перевірки, є необґрунтованими та недоведеними, у зв'язку з чим спірні рішення контролюючого органу, прийняті відповідачем на підставі встановлених ОСОБА_17 порушень, є протиправними та підлягають скасуванню. Оскільки відповідачем безпідставно визначено суму завищення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за травень 2018 року, то відповідно і сума штрафної санкції є необґрунтованою.

У відповідності до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як субєкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності своїх рішень, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 9, 137, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропроінвест 08» (70002, Запорізька область, м. Вільнянськ, пер. Матросова, буд. 22, ) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення, прийняте Головним управлінням ДФС в Запорізькій області № НОМЕР_3 форма «В4» від 22.08.2018, яким визначено суму завищення відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного (податкового) періоду у розмірі 28 724,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення, прийняте Головним управлінням ДФС в Запорізькій області № НОМЕР_4 форма «В1» від 22.08.2018, яким визначено суму завищення бюджетного відшкодування у розмірі 336 159,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення, прийняте Головним управлінням ДФС в Запорізькій області № НОМЕР_1 форма «В1» від 29.08.2018, яким визначені податкові зобовязання у вигляді штрафних санкцій у розмірі 168 080,00 грн.

Стягнути з Головного управління ДФС у Запорізькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропроінвест 08» суму судового збору у розмірі 7 995,00 грн. (сім тисяч девятсот девяносто пять гривень).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлений 11.03.2019.

Суддя І.В. Батрак