Справа № 1540/4934/18
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2019 р.м.ОдесаСправа № 1540/4934/18
Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н. В.

Судова колегія П'ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Крусяна А.В.,

Яковлєва О.В.

при секретарі: П'ятіна В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Савтрейд" на рішення Одеського окружного адміністративного суд від 18 грудня 2018р. по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Савтрейд" до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових-повідомлень рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2018р. ТОВ "Савтрейд" звернулося в суд із позовом до ГУ ДФС в Одеській області, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 15.06.2018р.:

- за № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств в сумі 1 153 862грн.;

- за № про збільшення суми грошового зобов'язання з ПДВ в сумі 871 732,32грн..

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що у травні 2018р. посадовими особами ГУ ДФС в Одеській області проведено планову виїзну документальну перевірку ТОВ "Савтрейд" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 1.01.2015р.. по 31.12.2017р., за результатами якої 24.05.2018р. складено акт перевірки за №1138/15-32-14-12/37015541, у висновках якого встановлено порушення низку порушень норм податкового законодавства України.

На підставі встановлених порушень податковим органом 15.06.2018р. прийнято податкові повідомлення-рішення:

- за № про донарахування грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі - 697 385,88грн. основного платежу, та застосування штрафних санкцій 174 346грн;

- за № про донарахування грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі - 1 004 721грн., та застосування штрафних санкцій 149 141грн.

Позивач вважає, що висновки контролюючого органу викладені в акті перевірки ґрунтуються на вироку Малиновського районного суду м.Одеси від 23.09.2016р. по справі 521/11925/16-к, яким було визнано засновника та директора ПП "Воленс" винним, у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.205 КК України, наявністю кримінальних проваджень відносно діяльності інших контрагентів - ТОВ "Цикон", ТОВ "Ярмакс Т", ТОВ "Дейлар", відомості баз ЄРПН, ІС "Податковий блок".

При цьому, контролюючим органом не проводились перевірки зазначених контрагентів з питань взаємовідносин з позивачем, а операції з придбання послуг у вказаних контрагентів підтверджуються відповідними первинними документами (господарськими договорами, актами виконаних робіт/наданих послуг, здійсненням розрахунків), що складені v відповідності з вимогами ч.2 ст.9 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Посилаючись на вказані обставини просив вимоги задовольнити.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суд від 18 грудня 2018р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення скарги, скасування рішення суду та прийняття по справі нової постанови про задоволення адміністративного позову, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що ДФС приймаючи оскаржувані рішення діяло в межах своїх повноважень та підставі чинних норм законодавства України.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись судова колегія, оскільки вказаного висновку суд дійшов без належного з'ясування обставин по справі, перевірки доказів, у зв'язку чим допустив невірне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

За правилами ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судова колегія вважає, що вказані порушення норм права призвели до неправильного вирішення справи по суті, а тому апеляційний суд на підставі ст.315 КАС України, рішення суду скасовує та приймає по справі нову постанову, з наступних підстав.

Так, апеляційним судом встановлено, підтверджено матеріалами справи і не спростовано сторонами, що у травні 2018р. ГУ ДФС в Одеській області проведено планову виїзну документальну перевірку ТОВ «Савтрейд» (), з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 1.01.2015р. по 31.12.2017р., валютного законодавства за період з 1.01.2015р. по 31.12.2017р., іншого законодавства за період з 1.01.2015р. по 31.12.2017р., з питань єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 1.01.2015р. по 31.12.2017р., відповідно до затвердженого плану (переліку питань) документальної перевірки.

За результатами проведеної перевірки податковим органом 24.05.2018р. складено акт перевірки за №1138/15-32-14-12/37015541, у висновках якого встановлено порушення:

- пп.14.1.36, п.14.1.231 п.14.1 ст.14, п.44.1, 44.2 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135 ПК України за №2755-VVI від 2.12.2010р., із змінами та доповненнями, ч.1 ст.9 ЗУ «Про Бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999р. за №996-XIV, із доповненнями та змінами, пп.2.1, пп.2.2 п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів бухгалтерського обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. за №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.02.2013р. за №336/22868, п.3.10 Методичних рекомендацій щодо заповнення форм фінансової звітності, затверджених Наказом міністерства фінансів України від 28.03.2013р. за №433 зі змінами та доповненнями, п.5, п.7, п.21 П(С)БО 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999р. за №290 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000р. за №27/4248, п.5, п.6, п.7 П(С)БО 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.12.1999р. за №318 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 19.01.2000р. за №27/4248, п.5 П(С)БО 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 8.10.1999р. за №237, п.5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 «Зобов'язання» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000р. за №20, в результаті чого занижено податок на прибуток в період, що перевірявся на загальну суму 1 004 721грн.;

- пп.14.1,36, п.14.1 ст.14, п.44.1, л.44.5 ст.44, п.198.3.198.6 ст.198 ПК України від 2.12.2010р. за №2755-VI, із змінами і доповненнями, ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік

та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999р. за №996-ХГУ та Положенням про документальне забезпечення записів, у бухгалтерському обліку, Порядком заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, у

редакції наказу Міністерства фінансів України від 28.01.2016р. за №21, із змінами і доповненнями, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 731 435,88грн.;

- п.2.3, п.2.5 гл.2 Положення про ведення касових операцій в національній валюті в Україні від 15.12.2004р. за №637 із змінами та доповненнями;

- пп.47.1.3 п.47.1 ст.47 ПК України, встановлено недостовірність відомостей у податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку форми №1 ДФ за І - IV квартал 2015р., І - IV квартал 2016р., І - IV квартал 2017р.;

- пп.14.1.13, п.п.14.1.36., пп.14.1.47 п.14.1 ст.14, п.п.162.1.3, п.162.1 ст.162, пп.163.1.1. п.163.1 ст.163, абз. «е» п.п.164.2.17. п.164.2., п.164.5 ст.164, п.167.1. ст.167, пп.168.1.1, пп.168.1.2, пп.168.1.4, пп.168.1.5 п.168.1 ст.168, п.171.2 ст.171, абз. «а» п.176.2 ст.176 ПК України від 2.12.2010р. за №2755-ІУ із змінами та доповненнями, ТОВ «Савтрейд», занижено податкове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, всього у сумі 631 929,55грн., у період з 31.05.2015р. по 1.12.2017р.;

- пп.14.1.13, пп.14.1.36., пп.14.1.47 п.14.1 ст.14. пп.162.1.3. п.162.1 ст.162, п.п.163.1.1. п.163.1 ст.163, абз. «е» п.п.164.2.17. п.164.2., ст.164, пп.168.1.1, пп.168.1.2, пп.168.1.4. пп.168.1.5 п.168.1 ст.168, п.171.2 ст.171, абз. «а» п.176.2 ст.176, пп.1.1, пп.1.2, пп.1.3, пп.1.4, пп.1.5 п.1.6 Підрозділу 10 Перехідних положень ПК України від 2.12.2010р. за №2755-ІV (із змінами та доповненнями). ТОВ «Савтрейд» занижено податкове зобов'язання з військового збору всього у сумі 40 409,2грн., у період з 31.05.2015р. по 1.12.2017р..

На підставі встановлених порушень податковим органом 15.06.2018р. прийнято податкові повідомлення-рішення:

- за № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств в сумі 1 153 862грн.;

- за № про збільшення суми грошового зобов'язання з ПДВ в сумі 871 732,32грн..

Перевіряючи правомірність та законність дій та рішень податкового органу, які позивач просить визнати протиправними та незаконними, судова колегія виходить з наступного.

Спірні правовідносини щодо формування витрат та податкового кредиту з ПДВ визначені Податковим Кодексом України, ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, Положення (стандарту) бухгалтерського обліку, Затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999р. N246.

Приписами п.2 ст.3 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999р. (із змінами та доповненнями з змінами та доповненнями) визначено, що фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Положеннями ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Необхідність підтвердження господарських операцій. Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.1.2. ст.1, п.2.1 ст.2 Положення №88, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції.

Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Згідно з п.2.4 Положення №88, первинні документи (на паперових і машинолічильних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Пунктом 44.1 ст. 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Як зазначено в п.п.14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК України витратами - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

У відповідності до пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

За правилами п.135.1 ст.135 ПК України доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті та інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

У відповідності до п.138.1 ст.138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з п.138.4, 138.6 - 138.9, пп.138.10.2 - 138.10.4 п.138.10, п.138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з п.138.5, пп.138.10.5, 138.10.6 п.138.10, п.138.11, 138.12 цієї статті, п.140.1 ст.140 та ст.141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у п.138.3 цієї статті та у ст.139 цього Кодексу.

Положеннями пп.138.1.1 п.138.1 ст.138 ПК України закріплено, що витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Відповідно до п.п.138.2, 138.4, 138.6 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг; інші витрати визнаються витратами того звітного періоду, в якому вони були здійснені, згідно з правилами ведення бухгалтерського обліку.

Собівартість придбаних та реалізованих товарів формується відповідно до ціни їх придбання з урахуванням ввізного мита і витрат на доставку та доведення до стану, придатного для продажу.

Таким чином, вищевказані норми податкового законодавства чітко визначають порядок формування платником податку витрат та вказують які первинні документи такі витрати підтверджують.

Що стосується донарахування податку на прибуток та застосування штрафних санкцій за податковим повідомлення-рішення за № від 15.06.2018р., апеляційний суд виходить з наступного.

Підставами для нарахування суми податку на прибуток підприємств стало невизнання ДФС витрат на придбання товарів та послуг ТОВ «Савтрейд» у контрагентів ТОВ «Цикон», ПП «Воленс», ТОВ «Ярмакс Т», ТОВ «Дейлар», ТОВ «Престиж АПК» на загальну суму 2 444 303грн., а також на придбання послуг у контрагентів позивача ПП «Профіс компані», ТОВ «Алривимт», ТОВ «Катор ЛТД», ТОВ «Укрконстракшн», ТОВ «Еквілан», ТОВ «Сістемс тонер», ТОВ «Гарант Україна», ТОВ «Фортуна Альянс», ТОВ «Велскейп», ТОВ «Грін Еко Стиль», ТОВ «Брокштайн», ТОВ «Буд Фінанси Компані», ТОВ «Масара», ТОВ «Укрекспотрейд», ТОВ «Ту джи груп», ТОВ «Пауер буд», ТОВ «Сервіс-систем 2012», ТОВ «У-Сигма», ТОВ «Цикон», ФОП ОСОБА_2 на загальну суму 2 490 005грн..

Підставами для невизнання витрат на придбання товарів ТОВ «Савтрейд» у ТОВ «Цикон», ПП «Воленс», ТОВ «Ярмакс Т», ТОВ «Дейлар», ТОВ «Престиж АПК» (про завищення показника «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг) став висновок податкового органу про те, що операції вказаних контрагентів не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення реалізації товарів, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для здійснення діяльності.

Вказаний висновок ГУ ДФС обґрунтовано в акті перевірки наявністю вироку Малиновського районного суду м.Одеси від 23.09.2016р. по справі за №521/11925/16-к, яким було визнано засновника та директора ПП «Воленс» винним, у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.205 КК України (до акту копія вироку не додавалась), наявністю кримінальних проваджень відносно діяльності інших контрагентів - ТОВ «Цикон», ТОВ «Ярмакс Т», ТОВ «Дейлар», відомості з баз ЄРПН, ІС «Податковий блок».

Проте, апеляційний суд зазначає, що ГУ ДФС не проводились перевірки зазначених контрагентів з питань взаємовідносин з ТОВ «Савтрейд».

Як вбачається із матеріалів справи, що операції ТОВ «Савтрейд» на придбання товарів у вказаних контрагентів та подальша реалізація таких товарів підтверджуються відповідними первинними документами (господарськими договорами, видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, здійсненням розрахунків). Вказані документи складені у відповідності з вимогами законодавства, в акті перевірки не вказано, що документи складені з порушеннями норм діючого законодавства. Зазначені документи та відомості були надані ДФС на підтвердження здійснення відповідних господарських операцій з придбання товарів, проте безпідставно не були ним взяті до уваги з зазначених вище мотивів.

Підставами для невизнання витрат на придбання послуг у ПП «Профіс компані», ТОВ «Алривимт», ТОВ «Катор ЛТД», ТОВ «Укрконстракшн», ТОВ «Еквілан», ТОВ «Сістемс тонер», ТОВ «Гарант Україна», ТОВ «Фортуна Альянс», ТОВ «Велскейп», ТОВ «Грін Еко Стиль», ТОВ «Брокштайн», ТОВ «Буд Фінанси Компані», ТОВ «Масара», ТОВ «Укрекспотрейд», ТОВ «Ту джи груп», ТОВ «Пауер буд», ТОВ «Сервіс-систем 2012», ТОВ «У-Сигма», ТОВ «Цикон», ФОП ОСОБА_2 (про завищення показника «Інші операційні витрати») став висновок ДФС про те, що операції вказаних контрагентів фактично не відбулись, а тому є фіктивними.

Вказаний висновок податковий орган обґрунтував тим, що вказані операції не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення реалізації робіт/послуг, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для здійснення діяльності, контрагенти ТОВ «Савтрейд» не здійснювали декларування відповідних сум доходів та заробітної плати, в них відсутній відповідний вид діяльності в статутних документах, наявністю кримінальних проваджень відносно діяльності контрагентів ПП «Профіс компані», ТОВ «Грін Еко Стиль», ТОВ «Брокштайн», ТОВ «Буд Фінанси Компані», ТОВ «Масара», ТОВ «Укрекспотрейд», ТОВ «Пауер буд», ТОВ «У-Сігма», наявністю ухвали Малиновського районного суду м.Одеси від 5.03.2018р. по справі за №521/2575/18 про звільнення засновника ТОВ «Катор Лтд» від кримінальної відповідальності, наявністю вироку Приморського районного суду м.Одеси від 31.10.2017р. по справі за №522/19398/17 відносно засновника ТОВ «Гарант-Україна» за ст.205, 212, 358 КК України, фігурування в матеріалах даного кримінального провадження ТОВ «Укрконстракшн», ТОВ «Сістемс Тонер».

Однак, апеляційний суд зазначає, що ГУ ДФС не проводились перевірки зазначених контрагентів з питань взаємовідносин з ТОВ «Савтрейд».

Як вбачається із матеріалів справи, що операції ТОВ «Савтрейд» на придбання послуг у вказаних контрагентів підтверджуються відповідними первинними документами (господарськими договорами, актами виконаних робіт/наданих послуг, здійсненням розрахунків), що складені у відповідності з вимогами ч.2 ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» за №996-ХГУ із змінами та доповненнями, первинні документи, тобто податкові, видаткові, рахунки, довіреності, акти виконаних робіт, акти прийому - передачі товарів, робіт, послуг оформлені на паперових носіях та при наявності таких обов'язкових реквізитів: назва документа (форми); дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Таким чином, апеляційний суд зазначає, що документи, надані ТОВ «Савтрейд» до перевірки, мають усі ознаки первинних документів, які визначені ЗУ «Про бухгалтерський облік та звітність в Україні» та «Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. за №88.

Апеляційний суд зазначає, що вказані документи та відомості були надані податковому органу на підтвердження здійснення відповідних господарських операцій, були надані пояснення з обґрунтуванням економічної необхідності та доцільності укладення відповідних договорів, однак, безпідставно не були ДФС взяті до уваги із зазначених вище мотивів.

Що стосується донарахування ПДВ та застосування штрафних санкцій за податковим повідомлення-рішення за № від 15.06.2018р., апеляційний суд виходить з наступного.

Підставою для нарахування суми податку на додану вартість стало невизнання ДФС податкового кредиту на загальну суму 731 435,88грн., за операціями з придбання товарів та послуг у контрагентів ПП «Профіс компані», ТОВ «Алривимт», ТОВ «Катор ЛТД», ТОВ «Укрконстракшн», ТОВ «Еквілан», ТОВ «Сістемс тонер», ТОВ «Гарант Україна», ТОВ «Фортуна Альянс», ТОВ «Велскейп», ТОВ «Масара»,ТОВ «Укрекспотрейд», ТОВ «Буд Фінанси Компані», ТОВ «Брокштайн», ТОВ «Грін Еко Стиль», ТОВ «Ту джи груп», ТОВ «Пауер буд», ТОВ «Сервіс-систем 2012», ТОВ «Цикон», ТОВ «У-Сигма», ТОВ «Престиж АПК», ТОВ «Ярмакс Т», ТОВ Дейлар», ПП «Воленс».

Як вбачається із матеріалів справи, що підставою для невизнання податкового кредиту за операціями з вказаними контрагентами став висновок податкового органу про фіктивність операцій, за результатами яких був сформований податковий кредит, який обґрунтовується тим, що на думку ДФС вказані операції не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення реалізації робіт/послуг, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для здійснення діяльності, контрагенти позивача не здійснювали декларування відповідних сум доходів та заробітної плати, в них відсутній відповідний вид діяльності в статутних документах, наявністю кримінальних проваджень відносно діяльності контрагентів.

Апеляційний суд зазначає, що при цьому податковим органом не проводились перевірки зазначених контрагентів з питань взаємовідносин з ТОВ «Савтрейд».

Судова колегія вважає, що податковий кредит сформований на підставі належним чином оформлених податкових накладних, фактичне проведення операцій підтверджено відповідними первинними документами.

У відповідності до п.44.1 ст.44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Приписами п.134.1. ст.134 ПК України визначено, що об'єктом оподаткування податком на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Прибуток визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду на собівартість товарів, що були реалізовані, або виконані роботи, наданих послуг та на суму інших витрат звітного періоду.

Положеннями п.200.1 ст.200 ПК України встановлено, що сума податку на додану вартість, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

У відповідності до п.198.1 ст.198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,' створення) необоротних активів (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного

фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого

вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі

отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами

оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату

товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг (п.198.2 ст.198 ПК України).

Апеляційний суд зазначає, що в Україні діє презумпція добросовісності платника податків, яка означає, що подані платником контролюючому органу документи податкової звітності є дійсними, повно та об'єктивно відтворюють господарські операції, що є об'єктом оподаткування та/або фінансові показники яких впливають на податковий обов'язок платника податків, якщо інше не буде доведено контролюючим органом.

Приписами ст.61 Конституції України регламентовано принцип індивідуальної відповідальності і жодною нормою чинного законодавства не визначено прямої залежності між правомірністю формування платником податків показників його податкової звітності та діями його контрагента та/або відповідних посадових осіб і для формування показників податкової звітності необхідним є лише встановлення факту здійснення господарської операції та підтвердження її відповідними первинними бухгалтерськими документами.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 17.11.2015р. у справі за №2а-14377/12/2670.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що подібна правова позиція застосовується й у практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у рішенні по справі «Булвес» АД проти Болгарії» від 22.01.2009р. (заява за №3991/03) Європейським судом зазначено, що платник податків не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його контрагентами, якщо він не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що при зменшенні фінансового результату на суму вартості отриманих товарів та послуг та при включенні до складу податкового кредиту сум ПДВ, сплачених у складі ціни таких товарів та послуг, ТОВ «Савтрейд» діяло правомірно та у відповідності до чинних норм законодавства України.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що під час проведення перевірки податковим органом не було належним чином встановлено та доведено відсутність у контрагентів позивача трудових та інших ресурсів для виконання умов договорів, укладених позивачем з контрагентами, не встановлено та не підтверджено доказами факти, які свідчать про обізнаність позивача щодо неправомірної поведінки контрагентів та злагодженості дій між ними.

В межах перевірки ТОВ «Савтрейд» ДФС не досліджено можливість залучення контрагентами позивача матеріально-технічних, майнових, трудових та виробничих ресурсів шляхом укладення цивільно-правових угод або іншій не забороненій законом формі.

Інформація контролюючого органу про відсутність у контрагента платника податків основних засобів не може беззаперечно свідчити про відсутність реального характеру поставки іншому платнику - покупцю таких товарів/послуг за відсутності доказів на спростування залучення таким постачальником субпідрядних підприємств або трудових ресурсів на підставі цивільно-правових договорів.

Податкова інформацію, що наявна в інформаційно - аналітичних базах відносно контрагентів позивача, не може застосовуватися як критерій оцінки реальності господарських операцій, оскільки така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом та законною підставою для донарахування позивачу сум податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість, а також для застосування штрафних санкцій. Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній, зокрема, в постанові Верховного суду від 31.07.2018р. по справі за №817/1339/17.

Також, апеляційний суд зазначає, що не є беззаперечним доказом фіктивності операцій платника податків встановлення судовими рішеннями вини певних осіб в скоєнні злочинів, передбачених ст.205 КК України, оскільки у відповідних рішеннях зафіксовано лише об'єктивну сторону складу злочину, яка полягає у створенні фіктивного підприємства, проте не встановлює жодних інших обставин, які б свідчили про неможливість здійснення господарських операцій саме з позивачем.

Що стосується наявності щодо контрагентів позивача вироків за ст.205 КК України, судова колегія зазначає, що вказаними вироками не встановлено, що досліджувалися взаємовідносини та обставини господарської діяльності саме з ТОВ «САВТРЕЙД» та відповідних осіб. Дана правова позиція узгоджується з Постановою ВС від 22.05.2018р., по справі за №826/14638/14. В Постанові ВС від 31.07.2018р. по справі за №808/1507/16; постанова ВС від 4.09.2018р. по справі за №826/18952/14 Верховний Суд вказав, що «сам факт наявності вироку, ухваленого на підставі угоди у кримінальному провадженні, або ухвали про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, внаслідок чого є нагальна необхідність перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення і здійснювати комплексне дослідження усіх складових господарських операцій, з врахуванням обставин, встановлених судовими рішеннями, які набрали законної сили.».

Апеляційний суд звертає увагу на те, що жодні факти, які б свідчили про здійснення підприємствами нереальної господарської діяльності, зокрема за правовідносинами із ТОВ «САВТРЕЙД», вказаними вироками не встановлено. З огляду на преюдиціальність, як властивість судового рішення, вирок суду має обов'язкове значення для адміністративного суду лише в частині встановлених фактичних обставин, а не правової оцінки чи судових висновків.» (постанова ВС від 29.03.2018р. по справі за №826/3498/15).

Крім того, апеляційний суд зазначає, що сам по собі факт порушення кримінальної справи щодо посадових осіб контрагента позивача не може слугувати належним доказом фіктивності розглядуваних господарських операцій та не тягне за собою правових наслідків для позивача (відповідний правовий висновок міститься у Постанові ВС у складі колегії суддів КАС від 20.02.2018р. у справі за №826/6280/13-а.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що податковий орган при прийнятті спірних повідомлень-рішень діяв не в межах своїх повноважень та з порушенням податкового законодавства України, а позивачем на підтвердження вказаного надано усі необхідні докази, пояснення та обґрунтування.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції уваги на вказані обставини не звернув, належної оцінки не дав та дійшов помилкового висновку про те, що надані до перевірки та суду первинні документи податкового та бухгалтерського обліку не підтверджують реальність господарських операцій позивача з переліченими контрагентами.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає за необхідним рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти по справі нову постанову про відмову у задоволенні вимог.

Судова колегія вважає також за необхідним вирішити питання щодо повернення судового збору, сплаченого позивачем при звернення до суду за захистом своїх прав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,317 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Савтрейд" - задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суд від 18 грудня 2018р. - скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Савтрейд" до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових-повідомлень рішень, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 15.06.2018р.:

- за № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств за основною сумою податку - 1 004 721грн. та штрафні санкції - 149 141грн.;

- за № про збільшення суми грошового зобов'язання з ПДВ за основною сумою податку - 697 385,88грн. та штрафні санкції - 174 346,44грн..

Стягнути із Головного управління ДФС в Одеській області (65044, м.Одеса, вул..Семінарська, 5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Савтрейд» (66200, Одеська обл., смт.Саврань, вул.Жовтневої революції, 76Г, ІНЮО 37015541) судовий збір у розмірі 79 959,8грн..

Постанова суду набирає законної сили з дати її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 11 березня 2019р.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв