Справа № 240/5320/18
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2019-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/5320/18

Головуючий у 1-й інстанції:Нагірняк М.Ф.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

07 березня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Совгири Д. І. Боровицького О. А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_2, Міністерства внутрішніх справ України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року (м. Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України, треті особи: Державна казначейська служба України, Управління Державної служби охорони при УМВС України в Житомирській області про стягнення 352400,00 грн. одноразової грошової допомоги,

В С Т А Н О В И В :

в листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, треті особи: Державна казначейська служба України, Управління Державної служби охорони при УМВС України в Житомирській області про стягнення 352400,00 грн. одноразової грошової допомоги.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року адміністративний позов задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства внутрішніх справ України про повернення матеріалів щодо призначення та виплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням 2 групи інвалідності, що настала внаслідок нещасного випадку, що мав місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, оформлене листом від 01.08.2018року; зобов'язано Міністерство внутрішніх справ України розглянути матеріали про призначення та виплату ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням 2 групи інвалідності, що настала внаслідок нещасного випадку, що мав місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у відповідності до вимог Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 р. № 850.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач та відповідач подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі позивач просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог і постановити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Відповідач в апеляційній скарзі просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог і постановити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Сторони в судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_2 з 1983 по 1992 роки перебував на службі в органах внутрішніх справ, а саме в Державній службі охорони при УМВС України в Житомирській області. Позивачу з 18.06.2018 року встановлена 2-а група інвалідності внаслідок нещасного випадку, що мав місце 08.06.1992року.

26.06.2018 року ОСОБА_2 звернувся через Ліквідаційну комісію Державної служби охорони при УМВС України в Житомирській області до Міністерства внутрішніх справ України із відповідною заявою (рапортом) про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням 2-ої групи інвалідності внаслідок нещасного випадку, що мав місце 08.06.1992 року.

За результатами розгляду заяви позивача відповідачем листом від 01.08.2018 року матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 були направлені до Національної поліції для негайного розгляду із урахуванням вимог постанови КМУ від 13.10.2015 року та постанови КМ України №615 від 10.08.1993року (а.с.16).

Національною поліцією України в особі начальника Департаменту поліції охорони листом від 29.08.2018року вказані матеріали були повернуті на доопрацювання до Ліквідаційної комісії Державної служби охорони при УМВС України в Житомирській області (а.с.17).

Листом від 11.10.2018 року директора Департаменту фінансово-облікової політики МВС України було підтверджено, що звернення ОСОБА_2 про призначення одноразової грошової допомоги підлягають розгляду органами Національної поліції України (а.с.19).

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення відповідача, оформлене листом від 01.08.2018 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

До набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію", тобто до 07.11.2015, порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами статті 23 Закону України "Про міліцію" та Порядком та умовами призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності працівника міліції затвердженого Кабінетом Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 (далі - Порядок № 850).

Відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію", у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності, йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 850, грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IIІ групи.

Пунктом 7 Порядку № 850 визначено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Відповідно до пункту 8 Порядку № 850, керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документів, зазначених в пунктах 6 або 7 Порядку № 850, висновок щодо виплати грошової допомоги.

Згідно з пунктом 9 Порядку № 850, Міністерство внутрішніх справ України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 Порядку № 850 документів приймає рішення про призначення або, у випадках передбачених пунктом 14 Порядку № 850, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Пунктом 5 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" Закон України "Про міліцію" визнано таким, що втратив чинність.

Однак, за змістом пункту 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону, право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції в частині того, що всупереч вимогам пункту 9 Порядку № 850 Міністерство внутрішніх справ України не розглянуло по суті матеріали про призначення та виплату одноразової грошової допомоги позивачу згідно з Порядком № 850, повернуло їх та не прийняло жодного із вищезазначених рішень, чим, на думку суду, вчинило протиправну бездіяльність.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на ту обставину, що Порядком № 850 не передбачено право Міністерства внутрішніх справ України повертати документи без прийняття рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції про неправомірність рішення відповідача, оформленого листом від 01.08.2018року, щодо передачі для розгляду звернення позивача до Національної поліції України.

При цьому, суд зазначає, що на час ухвалення оскаржуваного рішення відповідача ОСОБА_3 про Державну службу охорони при Міністерстві внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 серпня 1993 р. № 615, було чинне. ОСОБА_3 втратило чинність лише з 01.12.2018 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2018 року № 975.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про зобов'язання Міністерство внутрішніх справ України розглянути матеріали про призначення та виплату ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням 2 групи інвалідності, що настала внаслідок нещасного випадку, що мав місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у відповідності до вимог Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 р. № 850.

Колегія суддів зауважує, що позивач проходив службу і був звільнений саме з органів внутрішніх справ, а не з органів поліції. Порядком № 850 чітко визначено уповноважений орган, який вправі приймати відповідні рішення по виплаті одноразової допомоги працівникам органів внутрішніх справ, в тому числі працівників поліції охорони - Міністерство внутрішніх справ України.

Окрім того, доводи відповідача про те, що покриття витрат на виплату одноразової грошової допомоги колишнім працівникам державної служби охорони має здійснюватись поліцією за рахунок власних джерел надходжень, не ґрунтуються на положеннях нормативно-правових актів, і відповідно є також безпідставними та необґрунтованими.

Одночасно колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції про безпідставність тверджень позивача щодо наявності підстав для безпосереднього стягнення з відповідача на користь позивача коштів сумі 352400,00грн. шляхом їх списання з казначейського рахунку Державної казначейської служби України на утримання МВС, з огляду на таке.

По-перше, згідно вимог Порядку № 850 підставою для виплати відповідних коштів у вигляді одноразової грошової допомоги є наказ МВС. Така виплата здійснюється шляхом перерахування органом внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, суми виплати на рахунок, відкритий особою, якій призначається грошова допомога, в установі банку або через касу органу внутрішніх справ.

По-друге, частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пункту 70 рішення у справі "Рисовський проти України" (N 29979/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип "належного урядування", зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов'язків.

Тобто, суд не вправі перебирати на себе конкретні повноваження державних органів, в тому числі Відповідача.

Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10.07.2018 року (справа № 283/1586/17) та від 28.08.2018 року (справа № 374/9/17).

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційні скарги ОСОБА_2, Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 11 березня 2019 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5