Справа № 754/11459/18
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Ганечко О.М. та Сорочка Є.О.,

за участю секретаря Седика Д.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Бердянського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Бердянського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій областіпро визнання протиправним та скасування рішення №16, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Бердянського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 жовтня 2018 року провадження у справі відкрито.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, Бердянський міський відділ Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 жовтня 2018 року в частині визначення підсудності та направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

Сторони у судове засідання не з'явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_2 просив суд визнати протиправним та скасувати рішення винесене Бердянським міським відділом Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області №16 від 31 липня 2018 року про примусове повернення громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Частиною 1 статті 171 КАС України визначено, що суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Відповідно до ст.20 КАС України передбачено розмежування предметної юрисдикції адміністративних судів.

Так, згідно з п. 3 ч.1 вказаної статті місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, пов'язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо:

примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства; примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.

Частина 2 ст. 20 КАС України передбачає, що Окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 288 КАС України позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Таким чином, категорія справ щодо примусового повернення іноземця, підсудна місцевим загальним судам як адміністративним за місцем знаходження відповідача, з урахуванням положень ч.1 ст.288 КАС України, а не окружним адміністративним судам.

З огляду на вищенаведені положення вимог процесуального законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження у даній справі були допущені порушення вимог КАС України, стосовно правил предметної (юрисдикційної) підсудності.

Згідно з ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Також, відповідно до п.3 ч.1 ст.4 КАС України адміністративний суд - суд, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного та положень ст. 288 КАС України, колегія суддів вважає, що даний спір повинен бути переданий на розгляд суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, або його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи СБУ або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції у спірних правовідносинах є Бердянський міський відділ Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, а тому зазначену справу слід направити для розгляду за встановленою законом підсудністю, а саме за територіальним місцемзнаходженням відповідача - Бердянського міськрайонного суду Запорізької області.

Пунктом 5 ч.1 статті 294 КАС України визначено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності.

Відповідно ст.318 КАС України, рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала - скасуванню з направленням справи для розгляду до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області.

Керуючись ст.ст.308, 311, 315 318, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Бердянського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 жовтня 2018 року скасувати, а справу направити на розгляд за встановленою законом підсудністю до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді: