Справа № 824/840/18-а
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/840/18-а

Головуючий у 1-й інстанції: Левицький В.К.

Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.

13 березня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Совгири Д. І. Курка О. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про зобов"язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у вересні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (ГУ ПФУ в Чернівецькій області) в якому просив:

-зобов'язати ГУ ПФУ в Чернівецькій області здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії за вислугою років у розмірі 61 % відповідних сум грошового забезпечення у відповідності до п. "а" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" починаючи з 01.01.2016 року;

- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в Чернівецькій області подати у десятиденний строк з моменту набрання рішенням законної сили звіт про виконання рішення суду.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2018 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом Управління МВС України в Чернівецькій області №2 о/с від 14.02.1998 р. "По особовому складу" позивач звільнений з посади помічника начальника відділу по аналізу, контролю та плануванню Сокирянського відділу дорожньої міліції на автомагістралях УДАІ УМВС України в Чернівецькій області на підставі п. 64 "б" Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС звільнений із органів внутрішніх справ (через хворобу).

Вислуга на день звільнення становить 22 роки 02 місяці 07 днів.

Згідно з свідоцтвом про хворобу від 23 січня 1998 року №24 позивача визнано непридатним до військової служби у мирний час та обмежено придатним у воєнний час (а.с. 12).

Так, позивачу призначена пенсія з 14 лютого 1998 року на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 56% від суми грошового забезпечення.

Управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Чернівецькій області направлено до ГУ ПФУ у Чернівецькій області довідку №13/3515 від 18 квітня 2018 року про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції).

Так, на підставі вказаної довідки, 27 березня 2018 року відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача з 01 січня 2016 року з врахуванням сум грошового забезпечення: посадовий оклад - 2500,00 грн, оклад за військове звання - 2000,00 грн, процентна надбавка за вислугу років (40%), премія 2,05 %, всього - 6429,15 грн. Тобто, відповідачем визначено основний розмір пенсії з врахуванням 56% грошового забезпечення та вислуги 22 роки, з урахуванням надбавки у розмірі 23,99 грн, що становить 3624,31 грн.

Не погоджуючись із здійсненим перерахунком пенсії, 22 серпня 2018 року позивач звернувся до ГУ ПФУ у Чернівецькій області із заявою про перерахунок пенсії, в якій просив здійснити перерахунок пенсії за вислугою років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 01.01.2016 р. у розмірі 61 % відповідних сум грошового забезпечення.

Так, за наслідками розгляду заяви, відповідач листом №720/Г-11 від 30 серпня 2018 року надав відмову у здійсненні перерахунку пенсії позивача у більшому відсотку, посилаючись на те, що згідно з розрахунком вислуги років, наявними у матеріалах пенсійної справи, та копією витягу з наказу Управління МВС України в Чернівецькій області від 14.02.1998 р. №12 о/с, долученою до звернення, позивача звільнено з органів внутрішніх справ в запас Збройних сил, по ст. 64 "б" (через хворобу), а не зі служби в поліції, як вимагає норма Закону.

Крім того, ГУ ПФУ у Чернівецькій області зазначило про те, що у свідоцтві про хворобу від 23.01.1998 р. №24 військово-лікарської комісії УМВС в Чернівецькій області, виданому на ім`я позивача, наявна інформація про придатність позивача до військової служби, відомості (інформація) про непридатність до служби в поліції відсутня. Відтак, при обчисленні позивачу пенсії за вислугу років за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 14.02.1998 р. враховано вислугу 22 роки 02 місяці 07 днів. Основний розмір визначено згідно з нормами п. "а" ст. 13 вказаного закону, тобто 56% від суми грошового забезпечення.

Вказані обставини слугували підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивача звільнено з органів внутрішніх справ "за хворобою", тому згідно з пунктом "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" він має право на пенсію у розмірі 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення, за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення, відтак, бездіяльність відповідача щодо неврахування вказаних відсотків є протиправною.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до абзацу 1 преамбули Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII (Закон № 2262-XII) визначено умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Згідно з ч. 4 ст. 63 Закону № 2262-XII всі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені ч. 2 ст. 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Пунктом "а "ст. 13 Закону України №2262 - XII (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України "Про військову службу і військовий обов'язок" (в редакції на час виникнення спірних відносин) звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється: а) в запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров'я придатні до військової служби в мирний або воєнний час; б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров'я до військової служби із зняттям з військового обліку.

Відповідно до п. 62 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року №114, в редакції чинній на момент призначення пенсії, (Положення №114), звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться: а) у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом України "Про військовий обов'язок і військову службу" для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров'я придатні до військової служби; б) у відставку, якщо звільнені особи досягли граничного віку, встановленого Законом України "Про військовий обов'язок і військову службу" для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров'я до військової служби (із зняттям з військового обліку).

Згідно з п. 64 Положення №114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік), зокрема,: а) за віком - при досягненні віку, встановленого для них п. 7 цього Положення. Крім того, за віком можуть бути звільнені особи середнього начальницького складу, які мають вислугу 20 і більше років (у пільговому обчисленні), і яким до досягнення встановленого віку перебування на службі залишилося 3 роки і менше, а за їх бажанням при досягненні цього віку - незалежно від наявності вислуги років; б) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатними 2-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії; в) через обмежений стан здоров'я - у разі визнання їх придатними до військової служби поза строєм у мирний час (у військовий час обмежено придатними 1-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії при неможливості використання їх на службі у зв'язку з відсутністю відповідних вакантних посад.

На підставі аналізу вказаних законодавчих положень можна дійти висновку про те, що особи, які мають на день звільнення зі служби вислугу 20 і більше років мають право на пенсію за вислугу років у розмірі 50%, незалежно від віку на день звільнення. Водночас, у разі звільнення особи у відставку за віком або станом здоров'я розмір такої пенсії збільшується на 5 відсотків. Отже, розмір пенсії визначається, виходячи з 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення лише особам, звільненим з військової служби за віком або станом здоров'я у відставку, особам, звільненим зі служби у запас, пенсія за вислугу років виплачується в розмірі 50 процентів.

Враховуючи те, що позивача звільнено зі служби не у відставку, а у запас у зв'язку з хворобою, то відповідно до наведених норм він не має права на призначення пенсії у розмірі 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення, яка призначається звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивача на підставі свідоцтва про хворобу від 23 січня 1998 року №24 визнано не придатним до військової служби у мирний час та обмежено придатним у воєнний час та на підставі зазначеного свідоцтва наказом начальника УМВС України в Чернівецькій області від 14 лютого 1998 року №12 о/с позивача звільнено з органів внутрішніх справ у запас за п. 64 "б" (через хворобу).

Однак, судом першої інстанції вважаючи, що позивач маючи 22 роки 02 місяців 07 днів стажу у пільговому обчисленні, тобто 20 років вислуги, помилково вважав, що йому має бути встановлено 55 процентів, як особі звільненій у відставку за станом здоров'я і ще 2 повних років стажу по 3 проценти за кожен - це 6% грошового забезпечення додатково.

Посилання суду першої інстанції на те, що на момент виникнення у позивача права на перерахунок пенсії 01.01.2016 року ст. 13 Закону №2262-XII було передбачено, що пенсія за вислугу років в розмірі 55% грошового забезпечення призначається також особам, звільненим зі служби на підставі п. 2 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року №580-VIII, а саме через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки Закон №580-VIII набув чинності з 07.11.2015 року, тобто після звільнення позивача зі служби, не має зворотної дії в часі і ним, чи іншими законами не передбачено зміни формулювання підстав звільнення зі служби співробітників міліції, які були звільнені до набрання чинності цим законом і відповідного перерахунку пенсії.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 року № 1-рп/99 за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, положення ч. 1 ст. 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи).

Конституційним Судом України наголошено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти як таку, що починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події чи факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Дія закону чи іншого нормативно-правового акта поширюється тільки на ті відносини, які виникли після набуття ним чинності. Це є однією з найважливіших гарантій правової стабільності, впевненості суб'єктів права в тому, що їх правове становище не погіршиться з прийняттям нового закону чи іншого нормативно-правового акта.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не врахував доводи відповідача стосовно правомірності призначення пенсії в розмірі 56 проценти відповідних сум грошового забезпечення, а не 61 відсотків, оскільки на момент звільнення 14 лютого 1998 року позивач не досяг граничного віку перебування на службі та не визнаний військово-лікарською комісією непридатним за станом здоров'я до військової служби (із зняттям з військового обліку), а тому не міг бути звільненим у відставку, позивача звільнено у запас у зв'язку з хворобою, а тому, відповідно, він не має права на призначення пенсії у розмірі 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення, яка призначається звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованою відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області у здійсненні перерахунку пенсії.

Таким чином, суд приходить висновку, що дії відповідача відповідають вимогам чинного законодавства, тому підстави для перерахунку пенсії позивача відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, доводи апеляційної скарги спростовують висновки рішення суду, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 313, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області задовольнити.

Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2018 року, - скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про зобов"язання вчинити дії, - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Совгира Д. І. Курко О. П.