Справа № 440/14/19
Суддя: А.Б. Головко
Дата ухвалення: 2019-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/14/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головка А.Б., розглянув у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Миргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

02 січня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Миргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання бездіяльності щодо невиплати пенсії із 01.09.18 протиправною та зобов'язання нарахувати та виплатити пенсію з моменту припинення її виплати з 01.09.18.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланнями на те, що позивач є пенсіонером, перебуває на обліку у Миргородському ОУПФ та одержує пенсію за віком. Проте відповідач з 01 вересня 2018 року припинив виплату пенсії за віком з підстав, не передбачених статтею 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Позивач вважає такі дії незаконними, оскільки вони порушують її право на пенсійне забезпечення.

Відповідач надав до суду відзив на позов, у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю /а.с. 29-30/. Припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.09.18 пояснив тим, що особовий рахунок гр. ОСОБА_1 потрапив до списків особових рахунків, по яких відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 09.08.18 № 11089/02-22, зобов'язано переглянути матеріали пенсійної справи щодо відповідності вимогам Закону України від 20.10.14 №1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.14 №637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", від 01.10.14 № 509 "Про облік внутрішньо переміщених осіб", від 08.06.16 № 365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам". За результатами перевірки матеріалів пенсійної справи встановлено здійснення по особовому рахунку виплати пенсії згідно електронної інформації та у документах відсутня довідка про взяття на облік в Єдиній базі даних переміщених осіб або рішення про відмову у видачі довідки, тому виплата пенсії призупинена з 01.09.18. Для відновлення виплати пенсії необхідно звернутися до органів Пенсійного фонду з місцем проживання із заявою про відновлення виплати пенсії та надати копію довідки про взяття на облік в Єдиній базі даних переміщених осіб або рішення про відмову у видачі довідки.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08.01.19 відкрито провадження у даній справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянкою України та з 02.07.15 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджено копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 /а.с. 10-11/.

Позивач з 10.03.2016 знята з обліку як внутрішньо переміщена особа, що підтверджено листом управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району від 24.10.18 вих. №12-12/6267 /а.с. 14/.

ОСОБА_1 є пенсіонером за віком, перебуває на обліку в Миргородському ОУПФ та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", що відповідачем не заперечується.

Відповідач з 01.09.18 припинив виплату пенсії ОСОБА_1 у зв'язку із тим, що особовий рахунок гр. ОСОБА_1 потрапив до списків особових рахунків, по яких відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 09.08.18 № 11089/02-22, зобов'язано переглянути матеріали пенсійної справи щодо відповідності вимогам Закону України від 20.10.14 №1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.14 №637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", від 01.10.2014 № 509 "Про облік внутрішньо переміщених осіб", від 08.06.16 № 365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам".

Листом від 17.08.18 позивача повідомлено про необхідність реєстрації в Єдиній базі даних переміщених осіб та надати до управління копію довідки або рішення про відмову у її видачі /а.с. 13/.

19.10.2018 ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою щодо поновлення виплати пенсії /а.с. 16-17/.

Листом від 25.10.2018 № 7618/02-24 Миргородське ОУПФ повідомило ОСОБА_1 про те, що за результатами перевірки матеріалів пенсійної справи встановлено здійснення по особовому рахунку виплати пенсії згідно електронної інформації та у документах відсутня довідка про взяття на облік в Єдиній базі даних переміщених осіб або рішення про відмову у видачі довідки, тому виплата пенсії призупинена з 01.09.2018. Для відновлення виплати пенсії необхідно звернутися до органів Пенсійного фонду з місцем проживання із заявою про відновлення виплати пенсії та надати копію довідки про взяття на облік в Єдиній базі даних переміщених осіб або рішення про відмову у видачі довідки /а.с. 18/.

Вважаючи неправомірною бездіяльність відповідача щодо не виплати пенсії з 01 вересня 2018 року, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

А відповідно до статті 46 Основного Закону, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

При цьому, в силу положень статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 3.05.96, ратифікована Законом України від 14.09.06 №137-V, яка набула чинності для України з 1.02.07, визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І).

Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов'язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України від 9.07.03 № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Частиною третьою статті 4 названого Закону встановлено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 згаданого Закону передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до частини першої статті 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Згідно із частиною першою статті 49 вказаного Закону, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 1 Закону України від 20.10.14 №1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" визначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи /частина перша статті 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб"/.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 5.11.14 №637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" (у редакції, чинній станом на час виникнення спірних відносин) установлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. N 509.

Припинення або відновлення соціальних виплат проводиться структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад або управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, об'єднаними управліннями згідно з Порядком здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 р. N 365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам".

Пунктом 4 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8.06.16 №365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", встановлено, що соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад, територіальними органами Пенсійного фонду України, робочими органами Фонду соціального страхування, центрами зайнятості за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

Згідно з пунктом 2 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8.06.16 №365, контроль за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам здійснюють структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад шляхом відвідування не рідше ніж одного разу на шість місяців фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи, про що складається акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї за формою, встановленою Мінсоцполітики. Якщо в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб є інформація щодо проходження особою фізичної ідентифікації в публічному акціонерному товаристві "Державний ощадний банк України", чергова перевірка у відповідному періоді не проводиться.

У відповідності до пункту 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, соціальні виплати припиняються у разі: 1) наявності підстав, передбачених законодавством щодо умов призначення відповідного виду соціальної виплати; 2) встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї; 3) отримання рекомендацій Мінфіну щодо фактів, виявлених під час здійснення верифікації соціальних виплат; 4) скасування довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав, визначених статтею 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб"; 5) отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.

Право громадянина на отримання пенсії є складовою частиною права на соціальний захист, гарантованого Конституцією України та Європейською соціальною хартією (переглянутою) від 03.05.1996.

Нормативно-правовим актом, яким визначено підстави припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення), є виключно Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, Урегульованих названим Законом, можуть застосовуватися виключно за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Наведений у частині першій статті 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, прямо передбачених законом.

У цій справі виплату пенсії позивачу припинено з 01.09.18 у зв'язку із застосуванням до ОСОБА_1 законодавства про порядок виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам.

Разом з цим, відповідачем не враховано, що позивач ОСОБА_1 з 02.07.15 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджено копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 /а.с. 10-11/ та з 10.03.2016 знята з обліку як внутрішньо переміщена особа, що підтверджено листом управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району від 24.10.18 вих. №12-12/6267 /а.с. 14/.

З урахуванням наведеного, суд зауважує, що на момент припинення позивачу виплати пенсії ОСОБА_1 з 01 вересня 2018 року не відносилась до внутрішньо переміщених осіб, а тому застосування до неї вимог постанови Кабінету Міністрів України від 8.06.16 №365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" є безпідставним.

До того ж, обрана пенсійним органом підстава для припинення виплати пенсії ОСОБА_1 відсутня у Законі України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а відповідачем не надано доказів прийняття рішення про припинення виплати пенсії позивачу, як те безпосередньо визначено у статті 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

За вищевикладених обставин, суд дійшов висновку, що виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 вересня 2018 року припинено з підстави, не передбаченої частиною першою статті 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а відтак, у спірних відносинах відповідач діяв не на підставі, поза межами повноважень та не у спосіб, визначені Конституцією і законами України.

Наведене є підставою для висновку про протиправність дій відповідача щодо припинення виплати пенсії за віком ОСОБА_1 з 01 вересня 2018 року.

Суд враховує, що особою, відповідальною за призначення та виплату пенсії позивачу, є Миргородське ОУПФ, а тому, належним способом захисту прав позивача є саме визнання протиправними дій відповідача щодо припинення виплати пенсії за віком ОСОБА_1 з 01 вересня 2018 року та зобов'язання відповідача відновити виплату пенсії з дати припинення.

Відтак, позов ОСОБА_1 належить задовольнити.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Оскільки присуджені позивачу виплати є періодичними та здійснюються з Державного бюджету України, рішення суду належить допустити до негайного виконання у межах виплати суми пенсії за один місяць.

Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Позивача звільнено від сплати судового збору ухвалою суду від 08.01.2019. Відповідач доказів понесення судових витрат до суду не надав.

За таких обставин, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Миргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (вул. Гоголя, 107, м. Миргород, Полтавська область, 37600, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Миргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо припинення виплати пенсії за віком ОСОБА_1 з 01 вересня 2018 року.

Зобов'язати Миргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (вул. Гоголя, 107, м. Миргород, Полтавська область, 37600, ) відновити виплату пенсії ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з 01 вересня 2018 року.

Допустити рішення суду до негайного виконання у межах виплати суми пенсії за один місяць.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Б. Головко