Справа № 140/10/19
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року ЛуцькСправа № 140/10/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Костюкевича С.Ф.,

при секретарі судового засідання Шевчику Ю.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі ФОП ОСОБА_3 М.) звернулося з позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (далі ГУ ДФС у Волинській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 21.08.2018 року в частині за основним платежем в розмірі 315 785,15 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 157 892,58 грн., № від 21.08.2018 року в частині за основним платежем в розмірі 26 315,43 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 13 157,72 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ГУ ДФС у Волинській області проведено планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства. За результатами перевірки було складено акт №1341/13-06/НОМЕР_1 від 17.07.2018 року.

На підставі висновків акта перевірки ГУ ДФС у Волинській області прийняті податкові повідомлення-рішення № від 21.08.2018 року, № від 21.08.2018 року.

ФОП ОСОБА_3 не погоджується з висновками контролюючого органу, викладеними в акті перевірки та оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями в їх частині, оскільки вважає, що надані первинні документи розкривають зміст господарської операції, підтверджують рух активів позивача, зміни у власному капіталі підприємства та отримання ним реального результату в процесі господарської діяльності з контрагентом, реальної поставки товару

Позивач з врахуванням уточнень до позову просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 21.08.2018 року в частині за основним платежем в розмірі 315 785,15 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 157 892,58 грн., № від 21.08.2018 року в частині за основним платежем в розмірі 26 315,43 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 13 157,72 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, наведених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Пояснив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені не за нереальність операцій, а за не взяття до уваги ГУ ДФС частини платіжних доручень по перерахуванню коштів за кордон за придбані товари. При уточненні позовних вимог вимогу про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пені вважає передчасно заявленою та від її розгляду відмовився.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вважає, що ГУ ДФС правомірно було винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення, а відтак просила суд в позові відмовити повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення, враховуючи наступне.

Частина 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових, спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Судом встановлено, що підставі наказу №2019 від 11.05.2018 року ГУ ДФС у Волинській області проведено планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства. За результатами перевірки було складено акт №1341/13-06/НОМЕР_1 від 17.07.2018 року.

Контролюючим органом на підставі акту перевірки встановлено порушення п. 44.1 ст. 44, п. 177.2, пп. 177.4.1 пп. 177.4.4 пп. 177.4.3 п. 177.4 ст. 177 ПК України, у звязку з чим ГУ ДФС у Волинській області було прийняте податкове повідомлення-рішення № від 21.08.2018 року, яким нараховано основного платежу з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 728 380,02 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 364 190,01 грн. У звязку з встановленням заниження чистого оподатковуваного доходу за 2016 рік, контролюючим органом встановлено порушення, а саме п.п. 12.1.1 п. 162. 1 ст. 162, пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, пп. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164 ПК України та винесено податкове повідомлення-рішення № від 21.08.2018 року, яким донараховано військового збору в розмірі 60 698,34 грн. основного платежу та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 30 349,17 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При вирішенні даного публічно-правового спору суд враховує положення таких нормативно-правових актів.

Відповідно до пункту 164.1. статті 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Згідно з підпунктами 164.1.1, 164.1.2. пункту 164.1 статті 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом. Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Статтею 177 ПК України визначено порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до пунктів 177.1, 177.2, 177.5 статті 177 ПК України доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця. Фізичні особи-підприємці подають до органу державної податкової служби податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи.

Отже, визначальною ознакою понесених протягом календарного року витрат є їх зв'язок із господарською діяльністю фізичної особи-підприємця.

Згідно з пунктом 177.4 статті 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать, витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат; витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством; суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов'язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця; інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Аналізуючи вищевикладене, слід дійти висновку, що чистий оподатковуваний дохід фізичної особи-підприємця за звітний податковий період визначається як різниця між отриманим від провадження господарської діяльності в грошовій та не грошовій формі доходом та документально підтвердженими витратами, що пов'язані з її здійсненням.

При цьому, фізична особа-підприємець може віднести до складу витрат, витрати, що безпосередньо пов'язані з отримання доходів, перелік яких визначено пунктами 177.4.1-177.4.4 пункту 177.4 статті 177 ПК України за умови, що факт понесення таких витрат підтверджується документами первинного бухгалтерського обліку.

Згідно акту перевірки, контролюючим органом встановлено, що ФОП ОСОБА_3 було завищенно понесені витрати в порушення п. 177.2, пп.177.4.1 пп. 177.4.4 пп. 177.4.3 п. 177.4 ст. 177 ПК України, оскільки в перевіряємому періоді придбано та не оплачено товаро-матеріальні цінності та не представлено документів, що підтверджують оплату, а саме: банківські виписки, видаткові та прибуткові касові ордери, інщі платіжні документи.

Проте даний висновок є передчасним та не ґрунтується на приписах чинного податкового законодавства України виходячи з наступного.

За змістом пп. 177.4.4. п. 177.4 ПК України передбачено, що до переліку витрат, безпосередньо повязаних з отриманням доходів, належать інші витрати, до складу яких включаються витрати, що повязані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги звязку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, повязані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо повязаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Як зазначалося, фіскальним органом було встановлено порушення вищевикладених приписів податкового законодавства, проте акт перевірки жодним чином не містить суті та опису зазначених порушень п. 177.4 ст. 177 ПК України. Зі змісту акту перевірки не можливо встановити, яким чином та на підставі яких документальних доказів податковий орган дійшов подібних висновків. Також в акті перевірки відсутні посилання на конкретні первинні та податкові документи із зазначенням їх реквізитів та дат їх складання.

Положеннями 177.4.5 п.177.4 ст.177 ПК України також визначено, що не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не пов'язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати. Податковим органом не встановлено, віднесення до складу витрат та врахування їх при визначенні чистого оподатковуваного доходу, передбачених вищезазначеною нормою.

В той же час, чистий оподатковуваний дохід фізичної особи-підприємця за звітний податковий період визначався як різниця між отриманим від провадження господарської діяльності в грошовій формі доходом та документально підтвердженими витратами, що повязані з її здійсненням.

Згідно Додатку до ОСОБА_2 перевірки зазначено перелік товарно-матеріальних цінностей (позиція 6-16) по яким контролюючим органом встановлено завищення віднесених витрат у звязку з їх не підтвердженням. А саме:

Автонавантажувачі, в комплекті з вилковим захватом, оснащені телескопічним підіймальним обладнанням, самохідні, що можуть працювати на нерівній місцевості, бувші у використанні: телескопічний навантажувач JCB 535-95 бувший у використанні 1 шт. с.н. 1529758, 2011 р., вага 7920 кг; телескопічний навантажувач JCB 535-95, бувший у використанні 1 шт., с.н. 1529762 вага 7920 кг.

Як встановлено судом на перевірку було надано усі первинні документи, що підтверджують придбання даних товаро-матеріальних цінностей та їх подальшу реалізацію, та, як результат, отримання доходу.

Так, між ФОП ОСОБА_3 (покупець) та Forklift Group Sp. Z o.o. (постачальник) було укладено контракт № 30102015 від 30.10.2015 року. Згідно умов якого постачальник здійснює поставку товару покупцю відповідно до замовлення, яке укладається у формі Специфікації.

Відповідно до Специфікації № 10 від 21.12.2015 року до Контракту № 30102015 від 30.10.2015 року було поставлено наступний товар: телескопічний навантажувач JCB 535-95 бувший у використанні 1 шт. с.н. 1529758, 2011 р., вага 7920 кг; телескопічний навантажувач JCB 535-95, бувший у використанні 1 шт., с.н. 1529762 вага 7920 кг. на загальну вартість 65600 USD.

До матеріалів справи додано документи, які підтверджують подальше розмитнення даного товару та фактичне понесення витрат, а саме: контракт № 30102015 від 30.10.2015 року, специфікацію № 10 від 21.12.2015 року, вантажно-митну декларацію № 205070000/2016/000264, фактуру № EX/21/12/2015-019, банківські виписки та платіжні доручення за 2016 рік, які оглянуті судом.

Частина коробки передач, а саме шестерня зубчаста, арт. 459/12031 -2 шт.; клапани контролю маслогідравлічних силових трансмісій, арт. 25/937100 2 шт.; вироби з вулканізованої непористої мякої гуми, ремкоплект арт. 25/940102- 2 шт., ремкомплект арт. 25/914403 2 шт., ремкомплект арт. 25/980201 2 шт.; частини гальмівної системи, диски арт.998/11001- 2 шт.

Як встановлено судом на перевірку було надано усі первинні документи, що підтверджують придбання даних товарно-матеріальних цінностей та фактичне понесення витрат.

Між ФОП ОСОБА_3 (покупець) та Forklift Group Sp. Z o.o. (постачальник) було укладено контракт № 10092015 від 10.09.2015 року. Згідно умов якого постачальник здійснює поставку товару покупцю відповідно до замовлення, яке укладається у формі Специфікації.

Відповідно до Специфікації № 5 від 28.01.2016 року до Контракту № 10092015 від 10.09.2015 року було поставлено наступний товар: Частина коробки передач, а саме шестерня зубчаста, арт. 459/12031 -2 шт.; клапани контролю маслогідравлічних силових трансмісій, арт. 25/937100 2 шт.; вироби з вулканізованої непористої мякої гуми, ремкоплект арт. 25/940102- 2 шт., ремкомплект арт. 25/914403 2 шт., ремкомплект арт. 25/980201 2 шт.; частини гальмівної системи, диски арт.998/11001- 2 шт.

До матеріалів справи додано документи, які підтверджують подальше розмитнення даного товару, а саме: контракт № 10092015 від 10.09.2015 року, специфікацію № 5 від 28.01.2016 року, вантажно-митну декларацію № 205070000/2016/003124, фактуру № EX/28/11/2016-020, банківські виписки та платіжні доручення за 2016 рік.

Крім того, зроблений контролюючим органом розрахунок завищених витрат містить арифметичні помилки та подвоєння, що свідчить про невірність розрахунку сум донарахування по податку на доходи фізичних осіб та військового збору. Фіскальним органом помилково подвійно включено до розрахунку суми витрат по частинам коробки передач, а саме шестерня зубчаста, арт. 459/12031 -2 шт.; клапани контролю маслогідравлічних силових трансмісій, арт. 25/937100 2 шт.; вироби з вулканізованої непористої мякої гуми, ремкоплект арт. 25/940102- 2 шт., ремкомплект арт. 25/914403 2 шт., ремкомплект арт. 25/980201 2 шт.; частини гальмівної системи, диски арт.998/11001- 2 шт. Як наслідок, податковим органом двічі знято з витрат вартість одного і того ж реалізованого обєкта, що в подальшому призвело до невірного розрахунку та неправомірного визначення податкового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору. Вказану обставину представник відповідача визнала в судовому засіданні та підтвердила, що перевіряючим помилково двічі знято з витрат вартість одного і того ж реалізованого обєкта, що є наслідком збільшення грошового зобов`язання в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях.

Відповідно до частини першої статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно із підпунктом 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій (ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Відповідно до п.2.1 Розділу 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 р, № 88), первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Згідно з п.2.4 Розділу 2 даного Положення, первинні документи повинні мати такі обовязкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Правила податкового обліку податку на прибуток не встановлюють особливих вимог до первинних документів і облікових регістрів, що повинні використовуватися при вирахуванні даного податку, тому відповідними документами податкового обліку вважаються бухгалтерські документи і регістри обліку, складені належним чином.

При цьому за змістом ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення (ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п.2 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні, для надання їм юридичної сили і доказовості, мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З огляду на викладене, аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту.

Крім того, приписами ст.202 Цивільного кодексу України зазначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення прав та обов'язків. При цьому загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч.5 ст.203 цього Кодексу).

Отже одним із юридичних елементів дійсності правочину є його спрямування на реальне настання правових наслідків, що ним обумовлені. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Представник позивача в судовому засіданні підтвердив, що ними оскаржуються два податкових повідомлення-рішення саме в частині нарахування грошових зобовязань по взаємовідносинах з Польською фірмою Forklift Group Sp. Z o.o., що зазначені в пунктах 6-16 до таблиці, що міститься в додатку-витратах (на 1 аркуші) до письмового відзиву відповідача від 22.01.2019 року, де податковий орган під час проведення перевірки не взяв до уваги банківські виписки про перерахунок коштів за вказаними ВМД і виходячи із цих невзятих сум виписок нарахував ППР саме по контракту №30102015, хоча кошти за дані товари по контракту були перераховані вчасно про що подав відповідні банківські виписки.

В судовому засіданні представники відповідача вказали, що позивач оскаржує ППР в частині зазначення показників в пунктах 6-16 до таблиці додатку-витрат до відзиву. Погодились, що ДФС було помилково зроблено задвоєння сум витрат по пунктах 13-16 (зняття з витрат ТМЦ частини сум), підтвердили що фактично залишились три ВМД №205070000/2016/000264, №205070000/2016/003124, №20507000/2016/12740 по яких вважають, що немає проплат за отриманий товар.

Таким чином, як вбачається з акту перевірки та пояснень представників сторін в судовому засіданні контролюючий орган не враховує витрати з придбання ТМЦ загальною вартістю 1 754 361,93 грн. а саме:

ВМД №205070000/2016/000264 від 06.01.2016 року

ВМД №205070000/2016/003124 від 01.02.2016 року

ВМД №20507000/2016/12740 від 11.04.2016 року

Так, щодо ВМД ВМД№205070000/2016/000264 від 06.01.2016 року суд зазначає наступне.

Польська фірма Forklift Group Sp. Z o.o. поставила на адресу позивача товар - Автонавантажувачі JCB 535-95 в комплекті з вилковими захватами в кількості 2 одиниці. Дана поставка підтверджується наданими Позивачем контрактом №30102015 від 30.10.2015 року, який діє і на момент судового розгляду; фактурою ЕХ/21/12/2015-019 від 21.12.2015 року на суму 65000,00 доларів США. Термін оплати даної фактури встановлений до 01.04.2016 року. До матеріалів позову позивач надав платіжні доручення (S.W.I.F.T.), які свідчать про оплату товару по контракту №30102015 від 30.10.2015 року на рахунок Польської фірми Forklift Group Sp. Z o.o., а саме (22.01.2016 20000,00 дол. США; 03.02.2016 12260,00 дол. США; 05.02.2016 25100,00 дол. США; 08.02.2016 48703,00 дол. США; 17.02.2016 3231,27 дол. США).

По ВМД №205070000/2016/003124 від 01.02.2016 року:

Польська фірма Forklift Group Sp. Z o.o., поставила товар, а саме: запасні частини, що включають в себе соленоїди, ремкомплекти, шестерні набір дисків, тобто запасні частини, які використовуються під час здійснення ремонту автонавантажувачів, кількість запчастин поставлених по ВМД становить 12 одиниць. Дана поставка підтверджується наданими Позивачем контрактом №10092015 від 10.09.2015 який діє і на момент судового розгляду ; фактурою ЕХ/28/111/2016-020 від 28.01.2016 року на суму 2890,00 євро. Термін оплати даної фактури встановлений до 11.02.2016 року. До матеріалів позову позивач надав платіжні доручення (S.W.I.F.T.), які свідчать про оплату товару по контракту №10092015 від 10.09.2015 року на рахунок Польської фірми Forklift Group Sp. Z o.o., а саме (22.01.2016 15000,00 євро; 22.01.2016 24000,00 євро; 26.01.2016 30000,00 євро; 27.01.2016 70000,00 євро; 28.01.2016 25000,00 євро.

По даній ВМД контролюючим органом проведено здвоєння виключення сум з витрат по даній ВМД. Згідно Додатку №1 до ОСОБА_2 перевірки вбачається здвоєння вартостей, а саме пункт 7 здвоєний з пунктом 13; пункт 8 здвоєний з пунктом 14; пункт 9 здвоєний з пунктом 15; пункт 10 здвоєний з пунктом 16. Це призвело до виключення з сум витрат, які в на 80 748,61 грн. більші, ніж фактично понесені позивачем.

Даний факт визнано представником відповідача як в судовому засіданні та зазначено у додаткових поясненнях № 875/03-20-10-02-07 від 04.03.2019 року.

По ВМД №20507000/2016/12740 від 11.04.2016 року:

Польська фірма Forklift Group Sp. Z o.o., поставила товар, а саме: телескопічні навантажувачі та запасні частини, що включають в себе зуби, втулки, блоки управління та датчики, кількість запчастин поставлених по ВМД становить 57 одиниць. Звертаємо увагу Суду на той факт, що контролюючий орган знімає з витрат лише частково придбані товари по даній ВМД, а саме блок управління в кількості 1 шт., вартістю 890,00 євро (25920,63 грн), що лишається також не зрозумілим, оскільки товар був поставлений разом із іншими по одній ВМД та по одній фактурі ЕХ/07/04/2016-038 від 07.04.2016 року на загальну суму 42345,00 євро. Термін оплати даної фактури до 21.04.2016 року. До матеріалів позову позивач надав платіжні доручення (S.W.I.F.T.), які свідчать про оплату товару по контракту №10092015 від 10.09.2015 року на рахунок Польської фірми Forklift Group Sp. Z o.o., а саме 04.04.2016 44500,00 євро; 05.04.2016 85279,00 євро; 07.04.2016 10632,00 євро; 14.04.2016 10000,00 євро; 15.04.2016 20000,00 євро; 19.04.2016 16950,00 євро.

Враховуючи системний аналіз норм податкового законодавства та необхідність підтвердження не тільки витрат, але й отриманого доходу від провадження даної господарської діяльності при визначенні чистого оподаткованого доходу, слід зазначити, що усі зазначені контролюючим органом обєкти (ТМЦ) були реалізовані та по ним було отримано дохід, який в подальшому був оподаткований згідно вимог чинного податкового законодавства та порушень по якому контролюючим органом не встановлено.

Так, позиція 6 Додатку до ОСОБА_2, а саме: автонавантавач JCB 535-95 с.н.1529758, 2011 року виготовлення було реалізовано згідно видаткової накладної № 131600047 від 13.01.2016 року та договору № 624/Н від 12.01.2016 року та оплачено котрагентом 12.01.2016 року про що свідчать банківські виписки копії яких додано до матеріалів справи. Автонавантажувач JCB 535-95, с.н. 1529762, 2011 року виготовлення було реалізовано згідно видаткової накладної № 131600295 від 29.01.2016 року, на підставі укладеного договору № 633/Н від 18.01.2016 року та оплачено контрагентом 19.01.2016 року про що свідчать банківські виписки та первинні бухгалтерські документи копії яких додано до матеріалів справи. Позиція 7 та 13 Додатку до ОСОБА_2, а саме: Шестерня 459/10231 у кількості 2 шт., з яких одна була використана для ремонту згідно акту ремонтної служби № 131603136 від 03.06.2016 року до автонавантажувача телескопічного JCB 535-125, с.н. JCB5AJJGV71200637, 2007 року, який було реалізовано згідно видаткової накладної №131603119 від 20.07.2016 року та згідно договору № 675/Н 08.04.2016, а друга була використана для ремонту згідно акту ремонтної служби № 131603169 від 06.06.2016 року до автонавантажувача JCB 535-95 с.н. JCB5ABTGE91515241, який в подальшому було реалізовано згідно видаткової накладної №131602785 від 01.07.2016 року та договору № 728/Н від 29.06.2016 року про що свідчать банківські виписки та первинні бухгалтерські документи копії яких додано до матеріалів справи.

Позиція 8 та 14 Додатку до акту, а саме: Клапан контролю маслогідравлічних силових трансмісій (гідрозамок (соленоїд)) 25/937100 -2 шт., було використана для ремонту згідно акту ремонтної служби №131603136 від 03.06.2016 року до автонавантажувача телескопічного JCB 535-125, с.н. JCB5AJJGV71200637, 2007 року, який в подальшому було реалізовано згідно договору №675/Н від 08.04.2016 року про що свідчать банківські виписки та первинні бухгалтерські документи копії яких додано до матеріалів справи.

Позиція 9 та 15 Додатку до ОСОБА_2, а саме: Вироби з вулканізованої непористої мякої гуми (Ремкомплект) арт. 25/940102 -2 шт., було використана для ремонту згідно акту ремонтної служби №131603136 від 03.06.2016 року, №131603169 від 06.06.2016 року. Ремкомплект 25/914403 2шт., було використана для ремонту згідно акту ремонтної служби № АС 131603136 від 03.06.2016 року, № 131603169 від 06.06.2016 року. Ремкомплект 25/980201 - 2 шт., було використано для ремонту згідно акту ремонтної служби № 131603136 від 03.06.2016 року, № 131603169 від 06.06.2016 року, що підтверджується копіями відповідних актів списання та актів ремонтної служби.

Позиція 10 та 16 Додатку до ОСОБА_2, а саме: частини гальмівної системи (Набір дисків) 998/11001-2 шт., було використано для ремонту згідно акту ремонтної служби № 1.06.2016 року, №131603169 від 06.06.2016 року.

Позиція 12 Додатку до ОСОБА_2, а саме: Панелі з числовим керуванням (Блок управління) 320/09580R було використано для ремонту згідно акту ремонтної служби №131600241 від 11.05.2016 року, згідно договору № 402/Р-Н від 16.02.2016 року.

Відповідні первинні документи, не мають дефекту форми, змісту або походження, котрі в силу статей 198, 201 Податкового кодексу України, ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.

Крім того, листом від 14 грудня 2018 року № 1 постачальник Forklift Group Sp. Z o.o., який і здійснював безпосередньо продаж та поставку ТМЦ зазначив, що по фактурах №ЕХ/21/12/2015-019 від 21.12.2015 року, №ЕХ/28/11/2016-020 від 28.01.2016 року, №ЕХ/07/04/2016-038 від 04.07.2016 року СПД ОСОБА_3 провів розрахунки по вищевказаних фактурах а повному обсязі, Forklift Group Sp. Z o.o. претензій немає.

Слід також зазначити, що фіскальним органом та представником в судовому засіданні підтверджено подальшу реалізацію товару та отримання доходів і їх оподаткування. При цьому пояснити неврахування ревізором під час перевірки поданих представником позивача в судовому засіданні платіжних доручень про перерахунок коштів, представник відповідача не могла.

Також відносно тверджень представників відповідача щодо неповноти інформації у платіжних дорученнях S.W.I.F.T. слід зазначити, що обовязковими реквізитами для платіжного доручення є наступне: реквізити відправника, отримувача (банківські рахунки та назва), сума, валюта, та призначення. Оглянуті судом копії банківських платіжних доручень, містять всі ці обовязкові реквізити, тому твердження контролюючого органу про те, що дані документи не є підтвердженням оплати, є безпідставними, оскільки твердження не підкріпленні посиланнями на акт перевірки, в якому з посиланням на норми чинного законодавства стосовно ведення податкового та/або бухгалтерського обліку було б висвітлено, з яких мотивів контролюючим органом не взято даний платіжний документ до уваги .

Крім того, з листа №31 від 14.12.2018 року вбачається, що Forklift Group Sp. Z o.o. підтвердив, що по вищевказаним фактурам (поставка товару) ФОП ОСОБА_3 розрахувався в повному обсязі, претензій по оплаті фактур №ЕХ/21/12/2015-019 від 21.12.2015 року, №ЕХ/28/11/2016-020 від 28.01.2016 року та №ЕХ/07/04/2016-038 від 04.07.2016 року у Forklift Group Sp. Z o.o. немає.

Враховуючи вищевикладені обставини твердження відповідача про ненадання документів спростовуються поясненнями та наданими документами, які були надані в повному обсязі та оглянуті судом і дефектів форми чи змісту останні не мають.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, фактури, платіжні доручення тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Водночас, відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Як встановлено судом позивач мав взаємовідносини з контрагентами-постачальниками та факт виконання зазначених договірних зобов'язань підтверджується оглянутими та дослідженими судом первинними документами.

Однак, аналізуючи зміст первинних документів, слід дійти висновку, що позивач здійснював витрати на придбання ТМЦ для використання у провадженні своєї господарської діяльності, а тому вказані господарські операції відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій. При цьому доказів на підтвердження зворотного відповідачем до суду не надано.

Таким чином, позивачем підтверджено наявність господарської мети при придбанні вищевказаного товару, його подальше використання в господарській діяльності та належне оформлення первинних документів.

За таких підстав, суд вважає, що позивач правомірно сформував витрати за перевірений період по вказаних взаємовідносинах в частині по яких оскаржуються податкові повідомлення-рішення.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що викладені в акті перевірки висновки контролюючого органу щодо завищення позивачем за 2016 рік частини витрат не знайшли свого підтвердження в ході з'ясування обставин у справі по суті, відтак нарахування контролюючим органом за вказаними порушеннями грошових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності є необґрунтованими та безпідставними.

Таким чином, беручи до уваги досліджені в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про протиправність прийнятого ГУ ДФС України у Волинській області податкового повідомлення-рішення № від 21.08.2018 року в частині за основним платежем в розмірі 315 785,15 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 157 892,58 грн., в зв'язку з чим останнє підлягає скасуванню.

Щодо неправомірності винесення податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 21.08.2018 року, яким контролюючим органом донараховано військового збору, слід зазначити наступне.

З 1 січня 2015 року набрали чинності зміни, внесені Законом України від 28.12.2014 року № 71-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» до Податкового кодексу України, в частині оподаткування військовим збором доходів фізичних осіб-підприємців.

Так, відповідно до пункту 16-1. підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Відповідно до п.1.2 п.16-1 Підрозділу 10 Розділу ХХ Перехідних положень ПК України, обєктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу - загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Згідно з пунктом 177.2. статті 177 ПК України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Таким чином, військовий збір нараховується, утримується та перераховується із сум чистого доходу, який визначається виходячи із документально підтверджених витрат, пов'язаних з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця та отриманої виручки (оподатковуваного доходу).

Як вбачається з матеріалів ОСОБА_2 перевірки, підстави для збільшення зобовязань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору ґрунтуються на одних і тих же висновках про заниження позивачем у 2016 році чистого оподатковуваного доходу як бази оподаткування вказаними податками і зборами.

Крім того слід зазначити, що ревізорами не встановлено порушень позивача при формуванні показників доходу в перевірених податкових періодах, що вказано на сторінці 11-13 ОСОБА_2 перевірки.

В той же час, всупереч вищезазначеному, контролюючим органом нараховано штрафні (фінансові) санкції та винесено податкові повідомлення-рішення.

Оскільки судом визнано протиправним збільшення відповідачем частини суми чистого оподатковуваного доходу позивача за 2016 рік, неправомірним є також донарахування позивачу суми військового збору на вказану суму доходу, що тягне за собою відповідно визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 21.08.2018 року в частині за основним платежем в розмірі 26 315,43 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 13 157,72 грн.

Перевіряючи обґрунтованість та законність дій та рішень суб'єкта владних повноважень, суд враховує наведене нормативне регулювання та вимоги частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Системний аналіз наведених правових норм при застосуванні до правовідносин, що є предметом судового дослідження, вказує на те, що відповідач, який є субєктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення діяв без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), та без дотримання принципу верховенства права, що призвело до безпідставного збільшення податкового навантаження на підприємство.

Беручи до уваги обставини викладені вище, суд вважає, що відповідачем протиправно, всупереч вимогам чинного законодавства прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення № від 21.08.2018 року в частині за основним платежем в розмірі 315 785,15 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 157 892,58 грн., № від 21.08.2018 року в частині за основним платежем в розмірі 26 315,43 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 13 157,72 грн., які з огляду на їх безпідставність в цих частинах підлягають скасуванню.

Отже, беручи до уваги досліджені в судовому засіданні обставини та письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про безпідставність податкових повідомлень-рішень № від 21.08.2018 року в частині за основним платежем в розмірі 315 785,15 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 157 892,58 грн., № від 21.08.2018 року в частині за основним платежем в розмірі 26 315,43 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 13 157,72 грн., які слід визнати протиправними та скасувати в цих частинах.

Відповідно до частини першої та третьої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Волинській області на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 6 893,50 грн., сплачений позивачем відповідно до платіжних доручень від 22.12.2018 року №13156 та №13157.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України та на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області № від 21.08.2018 року з податку з доходів фізичних осіб в частині за основним платежем в розмірі 315 785,15 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 157 892,58 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області № від 21.08.2018 року з військового збору в частині за основним платежем в розмірі 26 315,43 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 13 157,72 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Волинській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 6 893,50 грн.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статями 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» цього Кодексу. Апеляційна скарга може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (45614, Волинська область, Луцький район, село Смолигів, вулиця Польова, будинок 6, ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_1).

Відповідач: Головне управління ДФС у Волинській області (43000, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 4, ідентифікаційний код юридичної особи 39400859).

ОСОБА_4 Костюкевич

Повне рішення суду складено 11.03.2019 року.