Справа № 1540/3475/18
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2019 р.м. ОдесаСправа № 1540/3475/18

Категорія: 10.3.4 Головуючий в І інстанції: Білостоцький О.В.

Дата та місце ухвалення рішення: 20.11.2018 р. м. Одеса

Пятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача ОСОБА_1

судді Стас Л.В.

судді Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2018 року по справі за адміністративним позовом Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Приватного підприємства «Агровинтрейд» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року Одеське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до суду з позовом до Приватного підприємства «Агровинтрейд», в якому позивач просив: стягнути з відповідача суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць призначених для працевлаштування інвалідів у 2017 році у розмірі 23213,64 грн. та пені за порушення встановлених законодавством термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 1113,60 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про задоволення позову, наголошуючи на неповному зясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи та порушення норм матеріального права.

Відповідачем поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Також, у відзиві на апеляційну скаргу відповідачем було вказано, що останній бажає прийняти участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Поряд з цим, 11.03.2019 року від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, в якому відповідачем зазначено про те, що на даний час останній не бажає брати участі у судовому засіданні суду апеляційної інстанції та відповідач просив розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без участі ПП «Агровинтрейд».

Від позивача клопотань про розгляд справи за його участю не надходило.

На підставі наведеного, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України, колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження.

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем до Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів подано звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2017 рік форми № 10-ПІ, в якому зокрема зазначено, що середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу (осіб) - 11, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність (осіб) - 1, кількість інвалідів-штатних працівників, які повинні працювати на місцях, створених відповідно до вимог ст. 19 «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) - 1.

Разом з цим, Одеським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів було складено розрахунок суми адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів за 2017 звітний рік, в якому вказано про те, що середньооблікова кількість штатних працівників відповідача, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність (осіб) складає - 0, та визначено суму адміністративно-господарської санкції у розмірі 23213,64 грн.

Також, у звязку з несплатою відповідачем суми адміністративно-господарських санкцій в розмірі 23213,64 грн., Одеським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів нараховано пеню виходячи з 120 % річних облікової ставки Національного банку України, у розмірі 1113,60 грн.

Вирішуючи справу та відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що у 2017 році відповідачем було вжито усіх залежних від нього заходів для створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, а отже, виконані обов'язки, покладені на нього ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), а тому у позивача були відсутні правові підстави для нарахування адміністративно-господарських санкцій та пені.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції з огляду на викладене.

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.1991 року № 875-XII (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Згідно ч. 3 названої статті підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що забезпечення прав інвалідів на працевлаштування здійснюється або безпосереднім зверненням інваліда до підприємства, або зверненням інваліда до державної служби зайнятості з подальшим його направленням на підприємство, на якому є відповідні вакансії.

При цьому, на підприємство, установу чи організацію покладено обов'язок створення робочих місць та інформування про це органів зайнятості у встановленому законодавством порядку.

Як зазначає позивач, враховуючи, що протягом 2017 року на підприємстві відповідача працювало 1 особа з інвалідністю та період її роботи складає грудень 2017 року, відповідно середньооблікова кількість штатних працівників відповідача, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність (осіб) складає - 0.

Разом з цим, позивач вказує, що кількість інвалідів-штатних працівників, які повинні працювати на місцях, створених відповідно до вимог ст. 19 «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) - 1 особа.

Невиконання з боку відповідача нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів за 2017 звітний рік стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені.

Поряд з цим, як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, з 01.01.2017 року на підприємстві відповідача було створено одну посаду для осіб з інвалідністю, зокрема, посаду кухаря, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією наказу директора ПП «Агровинтрейд» № 36 від 30.12.2016 року «Про організацію виконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів».

Також, 03.01.2017 року відповідачем було подано звітність до Болградського районного центру зайнятості про попит на робочу силу (вакансії) форми № 3-ПН.

Крім того, як вірно зазначено судом першої інстанції, в матеріалах справи наявний лист Болградського районного центру зайнятості № 162/15/03 від 29.03.2018 року, яким підтверджується подання ПП «Агровинтрейд» 03.01.2017 року звіту форми № 3-ПН та підтвердження відповідачем інформації про дану вакансію протягом 2017 року.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем вживались заходи, передбачені законодавством, спрямовані на створення робочих місць для працевлаштування інвалідів та недопущення правопорушення у сфері господарювання.

При цьому, позивачем не надано доказів щодо порушення відповідачем зобов'язань, передбачених ч. 3 ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Посилання позивача, як в заявленому адміністративному позові, так і в поданій апеляційній скарзі, як на підставу для застосування до відповідача адміністративно-господарських санкцій, на недостатність подання відповідачем до центру зайнятості відповідних звітів для виконання останнім обовязку щодо виділення та створення робочих місць для працевлаштування інвалідів на підприємстві, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки обов'язок підприємства щодо створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком підбирати інвалідів для їх працевлаштування на створені робочі місця. Згідно зі статтею 18-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) пошук підходящої роботи для інваліда здійснює державна служба зайнятості.

Такий висновок апеляційного суду відповідає правовій позиції Верховного суду України щодо застосування спірних норм Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), зокрема, викладеною у постановах від 20.06.2011 року у справі № 21-60а11 та від 02.04.2013 року у справі № 21-95а13, а також Верховного Суду, яка викладена в постановах від 11.09.2018 року по справі № 812/1127/18, від 26.06.2018 у справі № 806/1368/17.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Одночасно колегія суддів вважає можливим зазначити, що за ознаками, визначеними пунктом 20 частини 1 статті 4 КАС України, дана справа віднесена до категорії справ незначної складності в розумінні частини 6 статті 12 КАС України.

Обставини, які є критерієм для віднесення справи до категорії таких, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у розумінні частин 3 та 4 статті 12 КАС України, а також випадки, які б виключали можливість застосування положень пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України, відсутні.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що постанова оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судове рішення складено у повному обсязі 14.03.2019 р.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька