Справа № 320/5673/18
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/5673/18 Суддя (судді) першої інстанції: Панова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Земляної Г.В., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2018 року у справі за заявою Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пікаділлі» про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків,

ВСТАНОВИВ

Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області звернулося до суду із заявою в якому просило підтвердити обґрунтованість адміністративного арешту майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Пікаділлі» накладеного рішенням заступником начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 24.10.2018 року.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2018 року відмовлено у відкритті провадження за заявою Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пікаділлі» про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, оскільки наявний спір про право між сторонами.

В апеляційній скарзі Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, просить скасувати вказане судове рішення та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Зокрема, скаржник зазначає, що судом першої інстанції зроблено передчасні висновки щодо існування спору про право між позивачем та відповідачем, оскільки під спором про право необхідно розуміти оскарження до суду рішення про застосування адміністративного арешту.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що підставою для звернення податкового органу з даною заявою визначено факт відмови Товариства з обмеженою відповідальністю «Пікаділлі» у допуску до проведення фактичної перевірки за наказом Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 22.10.2018 №2234 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Пікаділлі» з 22.10.2018 тривалістю 5 робочих днів щодо питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ПП «Фрутлайн Плюс» за період з 01.12.2015 по 31.12.2015».

На підставі зазначеного, заступником начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області Гришко Р.Ю. прийнято рішення від 24.10.2018 про застосування умовного адміністративного арешту майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Пікаділлі».

Предметом даної заяви є підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків на підставі даного рішення.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 283 КАС України провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви таких органів щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі № 320/5629/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пікаділлі» до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування наказу ГУ ДФС у Київській області від 22.10.2018 №2234 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Пікаділлі» з 22.10.2018 тривалістю 5 робочих днів щодо питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ПП «Фрутлайн Плюс» за період з 01.12.2015 по 31.12.2015».

Пунктом 2 частини 4 статті 283 КАС України визначено, що суд ухвалою відмовляє у відкритті провадження за заявою, якщо із поданих до суду матеріалів вбачається спір про право.

Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області посилається на постанову Верховного Суду від 28 серпня 2018 року у справі №804/19780/14, в якій зокрема зазначено, що помилковою є позиція відносно того, що скарга на дії посадових осіб податкового органу щодо проведення перевірки в порядку досудового (адміністративного) оскарження має розумітись як спір про право. Оскарження наказу про проведення перевірки, дій податкового органу щодо її проведення є по суті запереченням обставин, що зумовили звернення податкового органу з відповідним поданням, не є спором про право.

Проте, у зазначеній справі оскаржувався наказ про проведення перевірки в порядку досудового (адміністративного) оскарження, а у даній справі відкрито провадження в адміністративній справі за позовною заявою про визнання протиправним та скасування наказу про проведення документальної позапланової виїзної перевірки, тобто оскарження відбулось в судовому порядку, а тому має розумітись як спір про право.

Більш того, як зазначено в постанові Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі №820/3469/17, зокрема, спір про право наявний у разі, коли платник податків висловлює незгоду з рішенням контролюючого органу, що було підставою для виникнення обставин для внесення відповідного подання.

Стаття ст. 283 КАС України не містить переліку будь-яких критеріїв такої незгоди як підстави для висновку про існування спору про право. Отже, у кожному конкретному випадку в залежності від змісту правовідносин суд повинен оцінити форму вираження відповідної незгоди учасника провадження на предмет існування спору. Така незгода має втілюватись у вчиненні учасником процесу об'єктивно необхідних дій для відновлення порушеного права.

Оскарження відповідачем наказу про проведення документальної перевірки є способом захисту, спрямованим на відновлення порушеного права, зумовленого наслідками такого контрольного заходу.

У даній справі звернення до суду із заявою щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту витікає з правовідносин, які виникли у зв'язку з недопуском до проведення перевірки на підставі вищезазначеного наказу.

Відтак, незгода платника із проведенням перевірки (оскарження в судовому порядку наказу про проведення документальної перевірки) підтверджує існування спору про право в цих правовідносинах.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі.

Що стосується клопотання позивача про закриття провадження у справі у зв'язку з ліквідацією ТОВ «Пікаділлі», то судова колегія не вбачає підстав для його задоволення з огляду на те, що провадження відкрито не було.

Відповідно до п. 1. ч. 1 ст. 315, ч. 1 ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Керуючись статтями 312, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2018 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя Г.В.Земляна