Справа № 1340/4732/18
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1340/4732/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гулкевич І.З., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України м. Львова до Українсько-німецького спільного підприємства в формі Товариства з обмеженою відповідальністю Інтернешнл каттер манюфекчерер ГМБХ (ІСМ) про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування в частині пенсій, призначених на підставі п.п. а ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення за січень -вересень 2018 року в сумі 193 664,90 грн.

Посилається на те, що відповідно до Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування та Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Пенсійного фонду України 19.12.2003 року, витрати Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах згідно з п.2 Прикінцевих положень вищезазначеного Закону, підлягають відшкодуванню платником страхових внесків у повному обсязі. Відповідно до розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, загальна сума понесених позивачем витрат, які підлягають відшкодуванню за січень-вересень 2018 року, становить 193 664,90 грн. Оскільки ТОВ Інтернешнл каттер манюфекчерер ГМБХ (ІСМ) зазначеної суми у встановлений законодавством строк не відшкодувало, позивач звернувся до суду.

Відповідач подав відзив на адміністративний суд, в якому зазначив, що згідно з постановою Верховного суду України від 02.06.2015 р у справі №21-166а15, що право спрямовувати суми на погашення заборгованості в порядку календарної черговості її виникнення надано управлінню УПФУ лише щодо недоїмки, пені та фінансових санкцій. Водночас суми, які підлягають сплаті страхувальниками в рахунок відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, не є страховими внесками, недоїмкою, штрафними санкціями чи пенею. Отже позивачем було пропущено строк звернення до адміністративного суду про стягнення заборгованості сум пенсій, призначених відповідно до п.п. а ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення та п.2 Прикінцевих положень Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування. Відтак, просить залишити позовну заяву без розгляду за січень-липень 2018 року.

Представник позивача подав заперечення на відзив. В обгрунтування заперечень зазначив, шо відповідач як підприємство, працівники якого були зайняті на роботах, включених до Списку №1 та Списку №2, та вийшли на пенсію на пільгових умовах, зобовязаний сплачувати Пенсійному фонду витрати на виплату та доставку таким працівникам пільгової пенсії. Також зазначає, що 25.11.2015 колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного суду України у своїй постанові дійшла до висновку із позовом про стягнення заборгованості (недоїмки), яка виникла через несвоєчасне нарахування та/або сплату суми фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, до відносин щодо стягнення такої заборгованості (недоїмки) застосовуються положення частини пятнадцятої статті 106 Закону №1058-IV. Водночас строки звернення до суду із позовом про стягнення цієї заборгованості (недоїмки), передбачені статтею 99 КАС України, не застосовуються.

Відповідач подав заперечення. В обгрунтування заперечень зазначив, що відповідно до положення ч.15 ст. 106 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування передбачено, що строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується. Разом з тим Верховний суд у Постанові від 13.02.2018 р у справі №812/1347/17 зазначив, що суми, які підлягають сплаті страхувальниками в рахунок відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, не є страховими внесками, недоїмкою, штрафними санкціями чи пенею. Таким чином на думку відповідача, оскільки положення ч.15 ст. 106 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування передбачено незастосування строків давності виключено стосовно стягнення недоїмки, пені та штрафів, відповідно для стягнення відповідних сум застосовують загальні положення КАС України в частині визначення строку звернення до адміністративного суду.

Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, суд на підставі приписів ч. 3 ст. 194 та ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України здійснює розгляд справи в письмовому провадженні.

Згідно з ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування, платниками збору на обовязкове державне пенсійне страхування є субєкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх обєднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, обєднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи-субєкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Згідно з абз.4 п.1 ст.2 цього Закону, для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, обєктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів а, бз статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до вимог ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах (далі - список №2).

Згідно з п.2 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України Про пенсійне забезпечення. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Порядок відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, встановлено розділом 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року №21-1 (далі - Інструкція).

Відповідно до п.6.4 Інструкції, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Згідно з п.6.8 Інструкції, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Отже, обов'язок з відшкодування повністю витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, в частині пенсій, призначених у порядку ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення, покладений на підприємства.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.01.2018 року у справі №820/3678/15.

Товариство з обмеженою відповідальністю Інтернешнл каттер манюфекчерер ГМБХ (ІСМ) зареєстроване, як юридична особа, 15.02.1992 року (місцезнаходження: вул. Тураша,20, м. Дрогобич, 82100; ) та відповідно до наведених вище положень Закону є платником збору на обовязкове державне пенсійне страхування.

За період роботи на ТОВ Інтернешнл каттер манюфекчерер ГМБХ (ІСМ) право на пенсію на пільгових умовах на підставі п.п. а ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення та п.2 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування набули гр.гр .ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11.

На підставі вищезазначених норм законодавства позивач направив відповідачу на його зареєстроване місцезнаходження розрахунки фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів а ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення за січень-вересень 2018 року. Вказані розрахунки отримані ТОВ Інтернешнл каттер манюфекчерер ГМБХ (ІСМ) , свідченням чого є повідомлення про вручення поштових відправлень.

Суд не бере до уваги твердження відповідача про необхідність залишення позову без розгляду в частині вимог про стягнення заборгованості за період з січня по липень 2018 року, оскільки відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом України в постанові від 25.11.2015 у справі № 21-3122а15, в разі звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості (недоїмки), яка виникла через несвоєчасне нарахування та/або сплату суми фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, до відносин щодо стягнення такої заборгованості (недоїмки) застосовуються положення частини пятнадцятої статті 106 Закону № 1058-IV. Водночас строки звернення до суду із позовом про стягнення цієї заборгованості (недоїмки), передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, не застосовуються.

Відповідач на час розгляду справи не відшкодував управлінню ПФУ понесених ним витрат на зазначену вище суму.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються наявними у справі доказами, тому 193 664,90 грн підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до ч.2 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10,13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295, підп.15 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Інтернешнл каттер манюфекчерер ГМБХ (ІСМ) (місцезнаходження: вул Тураша,20, м. Дрогобич, 82100; ) на користь Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, 10, м.Львів, 79016; ) заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до п.п. а Закону України Про пенсійне забезпечення, за січень-вересень 2018 року в сумі 193 664,90 (сто девяносто три тисячі шістсот шістдесят чотири) гривні 90 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення виготовлено 14 березня 2019 року.

Суддя Гулкевич І.З.