Справа № 826/14607/17
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2019-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 березня 2019 року № 826/14607/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Маруліної Л.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомГоловного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області
доДочірнього підприємства "Аромат"
простягнення заборгованості у розмірі 33 179,44 грн. ,
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області ( далі також - позивач, ГУ ДФС в Івано-Франківській області) до Дочірнього підприємства "Аромат" (далі також - відповідач, ДП «Аромат») про стягнення заборгованості у розмірі 33 179,44 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.11.2017 року позовну заяву Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області залишено без руху, в якій встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви.

У встановлений термін позивачем виправлено недоліки позовної заяви та відповідно до Ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.12.2017 року судом прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 826/14607/17.

Вказаною Ухвалою встановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідачу надано термін для подання Відзиву на позовну заяву, а позивачу - для надання Відповіді на Відзив відповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що за відповідачем обліковується самостійно задекларовані суми зобов'язань з земельного податку з юридичних осіб в розмірі 26 805,83 грн., які скориговані частковою сплатою в розмірі 875,05 грн. та зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на загальну суму 6373,61 грн.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про відкриття провадження у справі, заперечень проти позовних вимог суду не надав, інших клопотань та заяв від ДП «Аромат» також до суду не надходило.

Згідно з частиною четвертою статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Згідно з частиною восьмою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Дослідивши матеріали справи, Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено, що ДП "Аромат" є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та орендної плати за земельну ділянку.

За відповідачем рахується заборгованість в розмірі 33 179,44 грн., з них: по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в загальній сумі 6 373,61 грн. та по земельному податку з юридичних осіб в загальній сумі 26 805,83 грн.

У зв'язку з несплатою вказаної заборгованості позивач звернувся із вказаним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п.41.1 статті 41 Податкового кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Відповідно до пп.14.1.175. п.14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі також - ПК України) податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно з п.п.16.1.4. п.16.1 статті 16 ПК України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п.46.1 статті 46 ПК України податкова декларація, розрахунок - це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Податкове зобов'язання визначене самостійно платником в податковій декларації в силу положень п.54.1 статті 54 ПК України не може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку і вважається узгодженим.

Відповідно до п.57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу вимог п.п.14.1.175 п.14.1 статті 14 ПК України сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання є податковим боргом.

Відповідно п. 59.1, п.59.4, п.59.5 статті 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення- рішення.

У разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

З метою погашення податкового боргу позивачем направлено на адресу відповідача Корінець податкової вимоги №277-17 від 10.07.2017 року, яку отримано останнім 17.07.2017 року.

Станом на час розгляду справи доказів про сплату відповідачем податкових зобов'язань не надано, як і не надано доказів щодо оскарження вищевказаної податкової вимоги.

Згідно з п.п.20.1.34 п.20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до п.95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно з п.95.2 статті 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Пунктом 95.3 статті 95 ПК України визначено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Як встановлено відповідно до наданих матеріалів справи та пояснень в позовній заяві, відповідач має податковий борг в розмірі 33 179 грн. 44 коп. :

- по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в загальній сумі 6373 грн.61 коп. згідно податкових декларацій від 17.02.2016 ( 0,01 грн., яку уточнено декларацією від 29.04.2016) та від 13.02.2017 ( в розмірі 6373,60 грн.)

- по земельному податку в розмірі 26 805 грн.83 коп., згідно з податковою декларацією від 09.02.2017, за січень - серпень 2017, яка була скоригована 875,05 грн.

Вказані суми підтверджуються наявними в матеріалах справи податковими деклараціями, витягами з карток особового рахунку відповідача, розрахунками позивача та довідкою позивача про суму заборгованості відповідача по вказаних податках.

Натомість від відповідача до суду не надходило Відзиву на позовну заяву, клопотань або інших заяв, також суду не надано докази погашення відповідачем наявного податкового боргу.

Отже, заборгованість, яка виникла у зв'язку з несплатою відповідачем задекларованих у вище вказаних податкових деклараціях є узгодженою, тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до положень частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки спір вирішений на користь суб'єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись положеннями статей 2, 5-11, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області до Дочірнього підприємства "Аромат" задовольнити повністю.

2. Стягнути з розрахункових рахунків Дочірнього підприємства "Аромат" () податковий борг в загальній сумі 33 179 (тридцять три тисячі сто сімдесят дев'ять гривень) 44 коп., а саме: зобов'язання з земельного податку з юридичних осіб в розмірі 26 805, 83 грн. та зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на загальну суму 6373,61 грн.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини п'ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: Головне управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області, 76018, м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 20, ;

Відповідач: Дочірнє підприємство "Аромат", 01010, м. Київ, вул. Івана Мазепи, 10, .

Суддя Л.О. Маруліна