Справа № 120/4252/18-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

27 лютого 2019 р. Справа № 120/4252/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дмитришеної Руслани Миколаївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Федчук Т.Ю.

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Жердєва О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 (АДРЕСА_2)

до: Головного управління ДФС у Вінницькій області (21100, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7)

про: визнання протиравним та скасування податкових повідомлень - рішень

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень - рішень.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що Головним управлінням ДФС у Вінницькій області прийнято податкові повідомлення-рішення від 20.06.2018 №0-0203 на суму 15652,39 грн. та №0-0203 на суму 394,57 грн., якими визначено ОСОБА_1 суму податкового зобов'язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Не погодившись із податковим повідомленням - рішенням №0-0203 від 20.06.2018 позивачем подано скаргу до Державної фіскальної служби України (далі - ДФС України) про перегляд визначеної суми податку на нерухоме майно. За наслідками розгляду скарги останнім прийнято рішення про результати розгляду скарги №16585/я/99-99-11-02-01-14 від 25.10.2018, згідно з яким податкове повідомлення - рішення залишено без змін, збільшено грошове зобов'язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на суму 410,80 грн., а скаргу позивача залишено без змін.

Позивач зазначила, що спірна ситуація зі сплатою податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, по вищевказаному будинку виникла ще за звітний 2016 рік, у зв'язку з цим позивач звернулась з листом до Комунального підприємства «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» про надання роз'яснення на підставі матеріалів інвентаризаційної справи щодо площі житлового будинку без урахування площі господарських та інших нежитлових будівель.

Згідно довідки Комунального підприємства «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» загальна площа житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, складає 386,3 кв. м., в тому числі житлова площа 129,4 кв.м., а площа допоміжних приміщень - 256,9 кв.м. Копія зазначеної довідки надана ГУ ДФС у Вінницькій області. Однак, податковим органом така довідка до уваги взята не була.

Додатково зазначено, що жодних перепланувань, реконструкцій чи перебудов у будинку не здійснювалося взагалі, про що свідчать, схематичний та поверховий плани житлового будинку, що є складовими технічного паспорту у попередній редакції за 2013 рік та технічного паспорту від 14.08.2017 року.

Відтак, позивач звернулась до суду із адміністративним позовом, в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Вінницькій області форми «Ф» від 20.06.2018 за №0-0203 в сумі 15652,39 грн., від 20.06.2018 за №0-0203 в сумі 394,57 грн., від 05.11.2018 за № 0-0203 в сумі 410,80 грн. про визначення ОСОБА_1 суму податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки.

Ухвалою суду від 26.11.2018 відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

На виконання вимог ухвали суду, з урахуванням положень КАС України, 14.12.2018 стороною відповідача подано до суду відзив щодо заявлених позивачем позовних вимог, з якого слідує, що відповідач заперечує проти задоволення адміністративного позову з огляду на наступне.

За даними інформаційних баз Головного управління ДФС у Вінницькій області у власності позивача обліковується:

1) житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 610,3 кв.м. (до 14.08.2017), після 14.08.2017 - житловою площею 129,4 кв.м. та загальною площею 386,3 кв.м.

2) квартира, за адресою: АДРЕСА_3, загальною площею 36,4 кв.м., житловою площею 18,9 м. кв.,

3) машиномісце за АДРЕСА_4, загальною площею 18,1 кв.м. (зареєстровано 14.02.2017 року згідно із Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Рєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта.)

4) квартира, за адресою: АДРЕСА_5, загальною площею 75,4 кв.м., житловою площею 25,5 м. кв.( припинено 14.11.2017 року згідно з даними Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Рєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта).

Фізичній особі - ОСОБА_1 за допомогою програмного забезпечення АІС «Податковий блок» системи «Облік платежів» режиму «Плата за нерухомість» в автоматичному режимі були сформовані наступні податкові повідомлення-рішення: №0-0203 від 20.06.2018 в сумі 394,57 грн. за об'єкт житлової нерухомості - житловий будинок загальною площею 386,3 кв.м.; податкове повідомлення-рішення №0-0203 від 20.06.2018 в сумі 15652,39 грн., за об'єкт житлової нерухомості - житловий будинок загальною площею 610,3 кв.м.

ГУ ДФС у Вінницькій області проведено розрахунок по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та винесено позивачу податкове повідомлення-рішення № 0-0203 від 20.06.2018 про визначення суми податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017 рік на суму 15652,39 гривень.

Сума податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, обчислена за житловий будинок з врахуванням підпункту абз. 2 п.п. 266.4.2. п. 266.4. ст. 266 та абз. ґ) п.п. 266.7.1. п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України - без застосування пільги в розмірі 120м. кв. в зв'язку із перевищенням площі об'єкта оподаткування - житлового будинку (площа об'єкта оподаткування 610.3 кв.м.) п'ятикратного розміру неоподаткованої площі, затвердженої рішенням органу місцевого самоврядування, що становить 5*120 кв.м. = 600 кв.м. та із врахуванням збільшення суми податку на 25000 грн., оскільки площа об'єкта оподаткування перевищує встановлений для будинків розмір 500 м.кв.

З урахуванням того, що з 14.08.2017 загальна площа житлового будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_2, становить 386, 3 кв.м., а право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 75,4 кв.м., житловою площею 25,5 .м. кв. припинено 14.11.2017 згідно з даними Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Рєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта ОСОБА_1 за допомогою програмного забезпечення АІС "Податковий блок", системи "Облік платежів" режиму "Плата за нерухомість", в автоматичному режимі було сформовано податкове повідомлення - рішення № 0-0203 від 20.06.2018р. в сумі 394,57 грн. за об'єкт житлової нерухомості - житловий будинок загальною площею 386.3 кв.м.

Державною фіскальною службою України було розглянуто скаргу фізичної особи ОСОБА_1 від 20.08.2018 б/н, вх. ДФС №9308/ФОП від 27.08.2018, на податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Вінницькій області від 20.06.2018 №0-0203.

Під час розгляду скарги встановлено, що контролюючим органом при визначені суми податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не проведено розрахунок податку на нерухоме майно на житловий будинок на загальну площу 386.3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2. Тому, враховуючи вищевикладене, керуючись главою 4 Податкового кодексу України, Державна фіскальна служба України залишила без змін податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Вінницькій області від 20.06.2018 №0-0203 та збільшила грошове зобов'язання на суму 410.80 грн. по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначене у податковому повідомленні-рішенні від 20.06.2018 №0- 0203.

На виконання рішення ДФС України від 25.10.2018 року № 16585/я/99-99-11-02-01-14 про результати розгляду скарги фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1), останній згідно рішення про результати розгляду скарги донараховано за 2017 рік в ручному режимі податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 410,80грн., що відображено в податковому повідомленні-рішенні за №0-0203 від 05.11.2018 року. Дане рішення направлено фізичній особі ОСОБА_1 листом з повідомленням про вручення, яке отримано нею особисто 09.11.2018 року.

Отже, вказує відповідач, податкові повідомлення-рішення №0-0203 від 20.06.2018, №0-0203 від 20.06.2018 та №0-0203 від 05.11.2018 форми «Ф» є правомірними, відтак не підлягають скасуванню.

28.12.2018 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, де зазначено, що останнім сплачено податок у сумі 394,57 грн. згідно податкового повідомлення-рішення від 20.06.2018 року №0-0203. Сплата підтверджується платіжним дорученням №44 від 28.08.2018. Проте, після розгляду скарги ДФС України протиправно зобов'язала Головне управління ДФС у Вінницькій області донарахувати та пред'явити податкове повідомлення-рішення на суму 410,80 грн. Крім того, позивач надала на адресу суду постанову Верховного Суду від 05.11.2018 року у справі №802/2052/17-а. У даній справі позивачем є ОСОБА_1 до ГУ ДФС у Вінницькій області, предметом оскарження було податкове повідомлення-рішення, яким донараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельного, за попередній звітний податковий період.

Позивач звертала увагу, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові вказав, що предметом доказування у цій ситуації є встановлення факту належності позивачу на праві власності об"єкту житлової нерухомості, а саме житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2.

Ухвалою суду від 30.01.2019 закрито провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві та усних поясненнях, наданих під час судового розгляду справи.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував та просив суд у їх задоволенні відмовити повністю з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву.

Окремо зазначив, що Головним управління винесено податкове повідомлення-рішення №0-0203 від 05.11.2018 на підставі рішення ДФС України, що є імперативною нормою.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з"ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Згідно технічного паспорту на одноквартирний (садибний) житловий будинок від 22.05.2013 у власності ОСОБА_1 перебував житловий будинок загальною площею 610,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2

Вказана обставина підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.07.2013.

14.08.2017 позивачем було замовлено проведення технічної інвентаризації будинку, за наслідками якої виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок, в якому зазначено, що загальна площа будинку складає 386,3 кв.м., з якого житлова площа становить 129,4 кв.м.

Крім того, з оглянутої судом довідки КП «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» від 28 серпня 2018 року № 70, видно, що загальна площа житлового будинку зменшилася внаслідок вилучення площі приміщень, які виконують функцію господарського призначення, та знаходяться в господарських будівлях літ. «П1» насосна (підвал), літ. «П2», гараж (підвал), споруда літ. «в/п» вхід в підвал, літ. «в/п1», вхід в підвал, так загальна площа будинку складає 386,3 кв.м., в тому числі житлових приміщень становить 129,4 кв.м., площа допоміжних приміщень 256,9 кв.м.

Право власності позивача підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31.08.2018, згідно якого ОСОБА_1 є власником житлового будинку загальна площа якого становить 386,3 кв.м., в тому числі площа житлових приміщень 129,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2

20.06.2017 Головним управлінням ДФС у Вінницькій області винесено податкові повідомлення-рішення від 20.06.2018 №0-0203 в сумі 15652,39 грн. та №0-0203 в сумі 394,57 грн.

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням від 20.06.2018 №0-0203, позивачем оскаржено його в адміністративному порядку до ДФС України. До скарги позивач додала копію технічного паспорту житлового будинку з господарськими будівлями.

Рішенням ДФС України від 25 жовтня 2018 року № 16585/я/99-99-11-02-01-14 скаргу позивача залишено без задоволення та зобов'язано Головне управління ДФС у Вінницькій області винести окреме податкове повідомлення - рішення з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

На виконання вказаного рішення Головним управлінням ДФС у Вінницькій області винесене податкове повідомлення-рішення від 05.11.2018 № 0-0203 в сумі 410,80 грн.

Не погодившись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, вважаючи, що її права порушені, позивач звернулася з адміністративним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об'єктом оподаткування податком є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України).

З аналізу наведеної норми видно, що саме об'єктом оподаткування податком є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості.

Згідно з підпунктами 14.1.129 та 14.1.1291 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України об'єкти житлової нерухомості - це будівлі, віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду, дачні та садові будинки, а об'єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені законодавством до житлового фонду.

Житловий будинок - будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Житлові будинки поділяються на житлові будинки садибного типу та житлові будинки квартирного типу різної поверховості. Житловий будинок садибного типу - житловий будинок, розташований на окремій земельній ділянці, який складається із житлових та допоміжних (нежитлових) приміщень.

Згідно з підпунктом 266.3.1 пункту 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (підпункт 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України).

За правилами підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України (в редакції, чинній у 2016 році) ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує три відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно приписів абзацу «ґ» підпункту 266.7.1 пункту 267 Податкового кодексу України обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку: за наявності у власності платника податку об'єкта (об'єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів «а»-«г» цього підпункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об'єкт житлової нерухомості (його частку).

Зі змісту вказаних норм законодавства вбачається, що житловий будинок садибного типу може бути об'єктом оподаткування за правилами абзацу "ґ" підпункту 266.7.1 пункту 267 Податкового кодексу України у випадку, якщо його загальна площа перевищує 500 квадратних метрів. При цьому, для порядку обчислення суми податку з таких об'єктів оподаткування береться загальна площа такого будинку, тобто сумарна.

Судом встановлено, що згідно технічного паспорту на однокімнатний (садибний) житловий будинок № 1 по вулиці Шевченка в смт. Стрижавці від 14.08.2017, загальна житлова площа будинку складає 386,3 кв.м., в тому числі площа житлових приміщень - 129,4 кв.м., площа допоміжних приміщень - 256,9 кв.м.

При цьому, жодних перепланувань, реконструкцій чи перебудов будинку не здійснювалося, про що свідчать схематичний та поверховий план житлового будинку, що є складовими технічного паспорту на однокімнатний (садибний) житловий будинок від 22.05.2013. Враховуючи те, що загальна житлова площа будинку позивача не перевищує 500 квадратних метри, відтак сума податку на нерухоме майно не повинна збільшуватись на 25000 грн.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Вінницькій області від 20.06.2018 №0-0203 в сумі 15652,39 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд критично оцінює посилання відповідача у відзиві на постанову Верховного Суду у справі №802/1757/16-а від 03.04.2018 як на подібні правовідносини з огляду не те, що висновки у вказаному рішенні, не є правовою позицією стосовно аналогічних правовідносин, а є висновком в конкретній справі.

На противагу, суд бере до уваги посилання позивача на постанову Верховного Суду від 05.11.2018, оскільки, висновки у вказаній справі стосуються того самого об'єкту та платника, лише за попередній період.

Щодо податкового повідомлення-рішення №0-0203 від 05.11.2018, яке винесене на підставі розгляду скарги позивача, суд зазначає, що вказане нарахування є повторним, оскільки позивачем сплачено суму податкового зобов'язання, визначену в податковому повідомленні-рішенні №0-0203, що підтверджується наданим платіжним дорученням №44 від 28.08.2018.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведені обставини справи, суд дійшов висновку щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 20.06.2018 на суму 15652,39 грн. та від 05.11.2018 на суму 410,80 грн.

На противагу вказаним вище висновкам, суд не вбачає підстав для скасування податкового повідомлення-рішення №0-0203 на суму 394,57 грн., оскільки податок нараховано правомірно відповідно на загальну житлову площу будинку, належного на праві власності позивача, яка складає 386,3 кв.м., в тому числі площа житлових приміщень - 129,4 кв.м., площа допоміжних приміщень - 256,9 кв.м.

При цьому, дана сума визнається позивачем, та на день розгляду спору самостійно сплачена останньою до бюджету, що підтверджується наданим платіжним дорученням №44 від 28.08.2018.

За наведеного вище, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення ГУ ДФС у Вінницькій області № 0-0203 від 20.06.2018 на суму 15652,39 грн. та № 0-0203 від 05.11.2018 на суму 410,80 грн.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Вінницькій області сплачений при зверненні до суду судовий збір згідно з платіжним дорученням за № 49 від 16.11.2018 відповідно до частини задоволених вимог в розмірі 687,20 грн. (шістсот вісімдесят сім гривень 20 коп.)

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити: ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1); Головне управління ДФС у Вінницькій області (21100, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7, )

Повний текст рішення суду складено: 11.03.2019

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна