Справа № 826/6471/15
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

12 березня 2019 року

Київ

справа №826/6471/15

адміністративне провадження №К/9901/13235/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого Гриціва М.І.,

суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В.,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними матеріалами касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) «Комерційний банк «Український Фінансовий світ» (далі - Уповноважена особа; Банк відповідно) на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 червня 2015 року (суддя Кузьменко В.А.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2016 року (судді Губська Л.В., Ісаєнко Ю.А., Федотов І.В.) по справі № 826/6471/15 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), третя особа - Банк, про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, -

встановив:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати протиправним та скасувати запис про договір банківського вкладу (депозиту) «Планер» від 08 липня 2014 року № 45059 (далі - Договір банківського вкладу) в додатку № 1 до протоколу засідання комісії від 10 листопада 2014 року, погоджений протоколом засідання виконавчої дирекції Фонду від 18 листопада 2014 року № 237/14, прийнятий оформлений наказом від 18 листопада 2014 року № 6 «Про визнання нікчемними транзакцій та правочинів», викладеного в листах від 02 грудня 2014 року № 001/492 та від 26 січня 2015 року № 65/126-01-15; визнати протиправною та скасувати відмову Уповноваженої особи щодо включення позивачки до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду; визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи щодо пропущеного строку надання відповіді на заяву-заперечення позивачки відносно визнання правочинів нікчемними від 15 грудня 2014 року № 295; визнати протиправним та скасувати заперечення внести до реєстру акцептованих вимог кредиторську вимогу позивачки до Банку від 15 грудня 2014 року № 206 відповідачем 1Уповноваженою особою та погодження виконавчою дирекцією Фонду протоколом від 02 березня 2015 року № 055/15 щодо відмови акцептувати кредиторську вимогу позивачки за договором Договором банківського вкладувід 08 липня 2014 року №45059;

5) зобов'язати відповідача 1Уповноважену особу включити до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та надати додаткову інформацію відповідачу 2Фонду про заблоковану суму відшкодування позивача позивачки за Договором банківського вкладудоговором від 08 липня 2014 року №45059;

6) зобов'язати відповідача 2Фонд включити позивача позивачку до реєстру переказів вкладників на підставі переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду., додаткової інформації про позивача від відповідача 1 та індивідуального звернення від 03 лютого 2015 року за вкладом по договору від 08 липня 2014 року №45059 з Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Український фінансовий світ"

На обґрунтування своїх вимог

визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду про визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) від 27 червня 2014 року № 42802 (далі - Договір банківського вкладу), який уклали ОСОБА_3 та Банк, оформлене наказом від 18 листопада 2014 року № 6 (згідно з переліком); зобов'язати Уповноважену особу Фонду подати до Фонду додаткову інформацію щодо ОСОБА_3 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в Банку за рахунок Фонду; зобов'язати Фонд включити ОСОБА_3 до Загального реєстру вкладників Банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Банку за рахунок Фонду.

Вимоги обґрунтував тим, що рішення Уповноваженої особи Фонду щодо визнання нікчемним Договору банківського вкладу, оформлене наказом від 18 листопада 2014 року № 6, є безпідставним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства. покликаєтьсялася на брак законних підстав для відмови виплатити йому їй ггарантовану суму коштів за договором депозиту та для того, щоб не включити його її до реєстру вкладників.

Суди встановили, що 27 червня08 липня 2014 року ОСОБА_3ОСОБА_1 і Банк уклали договір банківського вкладу (депозиту) «Вигідний альянсПланер» № . На виконання підпункту 2.1.1 цього договору Банк відкрив позивачці рахунок.

Відповідно до квитанції від 27 червня09 липня 2014 року № TR.57102.17294.412370_4 на рахунок ОСОБА_3ОСОБА_1 у Банку були перераховані кошти в розмірі 11 00016 500 доларів США євро.

14 серпня 2014 року Правління Національного банку України (далі - НБУ) ухвалило постанову № 491 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» до категорії неплатоспроможних».

Цього ж дня, 14 серпня 2014 року, виконавча дирекція Фонду прийняла рішення № 69 «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Український фінансовий світ».

Правління НБУ постановою від 10 листопада 2014 року № 717 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» та виконавча дирекція Фонду рішенням від 13 листопада 2014 року № 119 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» і призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» відповідно відкликали банківську ліцензію Банку, розпочали процедуру його ліквідації та призначили уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Гончарова Сергія Івановича.

18 листопада 2014 року Уповноважена особа видала наказ № 6 «Про визнання нікчемними транзакцій та правочинів», відповідно до якого договори, зазначені у додатку, у тому числі і договір банківського вкладу (депозиту) від 27 червня 2014 року № 42802, укладений між Банком та позивачкою, визнала нікчемними на підставі пункту 6 частини другої статті 37, частин другої та третьої статті 38 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VІ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VІ). Це рішення основувала на тому, що за наслідками перевірки законності операцій Банку, у зв'язку з її зверненням до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення, виявила, що такі операції, серед них й Договір банківського вкладу, призвели до неплатоспроможності Банку, надання окремим кредиторам переваг перед іншими вкладниками та інше.

Зазначений наказ було погоджено рішенням виконавчої дирекції Фонду від 18 листопада 2014 року № 237/14.

17 грудня 201426 січня 2015 року Уповноважена особа Фонду листом № 001/133465/126-01-15 повідомила позивачаку про те, що правочини, Договір банківського вкладу, операції з внесення та перерахування грошових коштів на рахунку, відкритому на виконання вказаного договору, є нікчемними відповідно до статті 38 Закону № 4452-VІ та статті 228 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), у зв'язку з чим позивача позивачку не було включено до переліку та реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

Вважаючи, що в Уповноваженої особи Фонду були відсутні правові підстави для визнання Договору банківського вкладу нікчемним, і відповідачі протиправно не включили позивача позивачку до переліку і надалі до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Банку за рахунок Фонду, ОСОБА_3ОСОБА_1 звернувся звернулася до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Окружний адміністративний суд міста Києва постановою від 30 червня26 червня 2015 року позов задовольнив частково задоволенні позову відмовив. Зобов'язав Уповноважену особу Фонду включити ОСОБА_1 до переліку вкладників Банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду за Договором банківського вкладу від 08 липня 2014 року № 45059; зобов'язав Уповноважену особу Фонду надати Фонду додаткову інформацію щодо ОСОБА_1, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у Банку за рахунок Фонду, за Договором банківського вкладу від 08 липня 2014 року № 45059. У задоволенні решти позовних вимог відмовив. Вийшов за межі позовних вимог та визнав протиправним і скасувати наказ Уповноваженої особи Фонду від 18 листопада 2014 року № 6 «Про визнання нікчемними транзакцій та правочинів» в частині визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) «Планер» від 08 липня 2014 року № 45059, укладеного між ОСОБА_1 та Банком.

Київський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 01 лютого 2019 року це рішення залишив без змін.

Суди, коли ухвалювали такі рішення, виходили з того, що відповідачі не навели, а суд не встановив підстав для визнання нікчемним Договору банківського вкладу. Не надано також доказів, які б свідчили, що зазначений правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.

Уповноважена особа Фонду не погодилася із рішеннями суду першої та апеляційної інстанції і подала касаційну скаргу з вимогами про їх скасування та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вважає, що суди не дослідили повно, всебічно та об'єктивно докази у справі і хибно оцінили фактичні обставини справи. Наголошує, що позивачка вносила гроші, які їй не належали, а були передані від іншого великого вкладника банку. Таким чином останній мав на меті отримати всі вкладені кошти за рахунок Фонду, чим отримав перевагу перед іншими кредиторами банку.

У запереченнях на касаційну скаргу позивачка ОСОБА_1 просить залишити її без задоволення, а судові рішення без змін.

Верховний Суд переглянув судові рішення судів попередніх інстанцій у межах касаційної скарги, з'ясував повноту фактичних обставин, встановлених судами, та правильність застосування норм матеріального та процесуального права і дійшов висновку про таке.

Верховний Суд раніше сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 04 липня 2018 року (справа № 826/1476/15) виснував, що перелік передбачених частиною третьою статті 38 Закону № 4452-VI підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. Положення статті 228 ЦК не можуть бути застосовані комісією банку чи Уповноваженою особою Фонду при вирішенні питання про віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у частині третій статті 38 Закону № 4452-VI.

У цьому рішенні суд зазначив також, що поняття «подрібнення вкладів», «розбивка вкладів», вжиті у судових рішеннях, не є правовими. Фактично під «подрібненням» чи «розбивкою» розуміється перерахування коштів з рахунку однієї фізичної особи на рахунок іншої.

Якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державною виплат), то стаття 38 Закону 4452-VI не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі статті 228 ЦК. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивачки будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.

Згідно з положеннями статей 37, 38 Закону № 4452-VI Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають право здійснити перевірку таких правочинів стосовно їх нікчемності, прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторони правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.

При цьому при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої статті 215 ЦК та частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI) незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписала уповноважена особа Фонду як особа, що здійснює повноваження органу управління банку.

До того ж у постанові від 04 липня 2018 року (справа № 819/353/16) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що встановлена правова природа згаданого наказу унеможливлює здійснення судового розгляду щодо визнання його недійсним, а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування оскаржуваного наказу уповноваженої особи Фонду у частині визнання правочину за договором банківського вкладу (депозиту), укладеного між банком та позивачем, нікчемним, не можуть бути розглянуті в судовому порядку (у тому числі в господарських судах). За таких обставин, провадження у справі в цій частині підлягає закриттю на підставі пункт 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України у редакції до 15 грудня 2017 року (пункт 1 частини першої статті 238 цього Кодексу у редакції після 15 грудня 2017 року (далі - КАС).

Ці висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, ухвалені за результатами розгляду справ, фактичні обставини яких є певним чином подібними до фактичних обставин, встановлених у справі, що розглядається, - спір у справі, що розглядається, також стосується правомірності дій Уповноваженої особи Фонду, Фонду щодо відмови включити позивачку до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та правомірності наказу Уповноваженої особи Фонду про визнання правочину нікчемним, тому колегія суддів у вимірі фактичних обставин цієї справи вважає, що суд першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про протиправність відмови Уповноваженої особи подати до Фонду додаткову інформацію щодо позивачки, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, проте суди помилково розглянули справу в частині визнання протиправним та скасування наказу Уповноваженої особи про визнання нікчемним Договору банківського вкладу.

У справі, що розглядається, суди першої та апеляційної інстанцій, дослідивши всі докази, надали їм належну оцінку і дійшли висновку, що обставини щодо наявності визначених частиною третьою статті 38 Закону № 4452-VІ підстав нікчемності правочину, не знайшли свого підтвердження, а відповідачі належних та допустимих доказів щодо цього не надали.

Слід зазначити, що за змістом частин першої та другої статті 341 КАС (в редакції після 15 грудня 2017 року) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

За наведених обставин, рішення суду першої та апеляційної інстанцій в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Уповноваженої особи від 18 листопада 2014 року № 6 «Про визнання нікчемними трансакцій та правочинів» у частині визнання нікчемним Договору банківського вкладу підлягає скасуванню, а справа в цій частині - закриттю; у решті - залишенню без змін.

Керуючись статтями 238, 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

постановив:

Касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Комерційний банк «Український фінансовий світ» задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 червня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2016 року у частині визнання протиправним та скасування наказу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Гончарова Сергія Івановича від 18 листопада 2014 року № 6 «Про визнання нікчемними трансакцій та правочинів» у частині визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) «Планер» від 08 липня 2014 року № 45059, укладеного між ОСОБА_1 та публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Український Фінансовий Світ», скасувати, справу в цій частині - закрити.

У решті судові рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Гриців

Судді : Я.О. Берназюк

Н.В. Коваленко