Справа № 802/1104/18-а
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2019-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1104/18-а Головуючий у 1-й інстанції: Дончик Віталій Володимирович

Суддя-доповідач: Капустинський М.М.

07 березня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Моніча Б.С. Охрімчук І.Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Ткач В.В.,

позивача, представників сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2018 року (повний текст рішення виготовлено 30.09.2018 року у м.Вінниця) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вінницького об"єднаного міського військового комісаріату, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
16 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідач-1), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідач-2), Міністерства оборони України просив:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_1 , що полягає у не проведенні спеціального розслідування та не складанні акту проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) та акту про нещасний випадок (зникнення, смерть) згідно «Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України», що затверджена Наказом Міністра оборони України № 36 від 06.02.2001 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за №169/5360 за фактом отримання тяжкої травми військовозобов`язаним позивачем, що був призваний на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що призвела до настання інвалідності III групи;

- зобов`язати Міністерство оборони України здійснити виплату позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року на підставі Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

На обґрунтовання заявлених вимоги, позивач зазначав, що відповідач-1 та відповідач-2 не виконали вимог Наказу №236, а саме не призначили та не провели спеціальне розслідування нещасного випадку, що мав наслідком настання тяжкої травми під час навчальних зборів із військовозобов`язаними, що призвані для проходження цих зборів, та відповідно не склали акт спеціального розслідування за наслідками цього розслідування, чим допустили протиправну бездіяльність. У зв`язку з чим, позивач не може реалізувати свої права та гарантії, що визначені законодавством України для військовослужбовців та членів їх сімей, а також військовозобов`язаних, що призвані на учбові збори у випадках отримання травми (поранення, каліцтва, інвалідності), оскільки не може надати на розгляд Міністерства оборони України документи для виплати йому одноразової грошової допомоги.

18.06.2018 року до суду надійшла заява позивача (вх.№24679) про залишення позовної заяви, в частині позовних вимог до Міністерства оборони України, без розгляду.

Крім того, 18.06.2018 року позивачем подано до суду заяву (вх.№24676) про збільшення позовних вимог, у якій останній просив:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_1 , що полягає у не проведенні спеціального розслідування обставин нещасного випадку, що мав місце 28.10.2016 року із ним - військовозобов`язаним рядовим запасу, під час проведення навчальних зборів та не складанні акту за формою НВ-2 за результатами проведення спеціального розслідування нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) та на нього, як на потерпілого, акту про нещасний випадок (зникнення, смерть) за формою НВ-3 згідно «Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України», що затверджена Наказом Міністра оборони України №36 від 06.02.2001 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 р. за №169/5360;

- зобов`язати Вінницький об`єднаний міський військовий комісаріат та Вінницький обласний військовий комісаріат провести спеціальне розслідування обставин нещасного випадку, що мав місце 28.10.2016 року із позивачем - військовозобов`язаним рядовим запасу, під час проведення навчальних зборів, що має ознаки такого, що потягнув тяжкі наслідки та за результатами проведення спеціального розслідування нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) скласти акт за формою НВ -2 та на позивача, як на потерпілого акт про нещасний випадок (зникнення, смерть) за формою НВ-3 згідно «Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України», що затверджена Наказом Міністра оборони України № 36 від 06.02.2001 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 р. за №169/5360.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 20.06.2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 , в частині позовних вимог до Міністерства оборони України про зобов`язання виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму, на підставі Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", залишено без розгляду.

Рішенням цього ж суду від 19 вересня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 та Вінницького обласного військового комісаріату щодо недотримання положень Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, що затверджена Наказом Міністра оборони України №36 від 06.02.2001 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за №169/5360 під час нещасного випадку 28.10.2016 року із військовозобов`язаним ОСОБА_1 .

Зобов`язано Вінницький обласний військовий комісаріат призначити та провести спеціальне розслідування обставин нещасного випадку, що мав місце 28.10.2016 року із військовозобов`язаним рядовим запасу ОСОБА_1 у відповідності до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністра оборони України №36 від 06.02.2001 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за №169/5360.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) сплачений при зверненні до суду судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 , ) та Вінницького обласного військового комісаріату ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) - солідарно, в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням ІНФОРМАЦІЯ_4 подано до суду апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просили скасувати зазначене рішення та прийняти нове - про відмову в задоволенні позову. В обгрунтування зазначили, що підстав для призначення військовим комісаром спеціального розслідування не було оскільки до нього не надходило повідомлення за формою НВ-1 згідно з додатком 2 "Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України". Разом з тим, після отримання відповідної інформації про травму позивача від Вінницького зонального відділу Військової служби правопорядку, наказом військового комісара від 10.08.2017 року №391 зобов`язано Вінницького міського комісара провести відповідне спеціальне розслідування. Тому, бездіяльність обласного комісаріату в спірних правовідносинах відсутня, а позов є необґрунтованим.

На рішення суду першої інстанції подано скаргу і Вінницьким об"єднаним міським військовим комісаріатом.

Ухвалою суду від 28.02.2019 року Відповідачу-1 у відкритті апеляційного провадження відмовлено за пропуском строку.

Від позивача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу Відповідача-2, в якому той просить - в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Встановлено, що 28 жовтня 2016 року у Вінницькому об`єднаному міському військовому комісаріаті, згідно плану на II півріччя 2016 року, затвердженому військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_1 , проводилися практичні заняття із підрозділами територіальної оборони ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Повісткою Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач - рядовий запасу ОСОБА_1 , викликаний до ІНФОРМАЦІЯ_5 на 9:00 год. 28.10.2016 року за адресою АДРЕСА_2 , як військовозобов`язаний для участі у вказаних практичних заняттях.

В ході практичних занять, при відпрацюванні спеціальних вправ, під час сходження з апарелі БТР-80, позивачем отримано травму, у зв`язку з чим позивач каретою швидкої медичної допомоги був доставлений та госпіталізований у Вінницькому обласному клінічному госпіталі ветеранів війни.

Згідно із відміткою ІНФОРМАЦІЯ_5 у повістці, позивач вибув 28.10.2016 року об 11.40 год. після отримання травми.

Позивач знаходився на лікуванні у Вінницькому обласному клінічному госпіталі ветеранів війни з 28.10.2016 року по 14.11.2016 року, з приводу закритого багато уламкового через, підвиросткового перелому лівої верхньогомілкової кістки зі зміщенням відламків. Травматичне пошкодження латерального меніску лівого колінного суглобу.

З отриманої відповіді з Вінницького обласного клінічного госпіталю ветеранів війни, слідує, що травма отримана ОСОБА_1 , відповідно Класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості, відноситься до важких травм (закриті та відкриті переломи довгих кісток кінцівок).

Наказом Військового комісара Вінницького ОМВК від 25.07.2017 року №98, затверджено Акт проведення службового розслідування по факту травмування військовозобов`язаного рядового запасу ОСОБА_1 під час проведення планових занять з загонами територіальної оборони Вінницького ОМВК 28.10.2016 року.

Згідно висновку вказаного Акту, особовий склад Вінницького об`єднаного міського військового комісаріату діяв у відповідності до вимог керівних документів. Травму нижньої кінцівки ноги ОСОБА_1 отримав з власної необережності.

Відповідно до Довідки Департаменту охорони здоров`я Вінницької ОДА до Акту огляду медико-соціальної експертної комісії Серії 12 ААА № 594094, 18.07.2017 року за результатами огляду медико-соціальної експертної комісії, позивачу встановлено третю групу інвалідності. Причина інвалідності - загальне захворювання.

В зв`язку з вищевказаними обставинами ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про здійснення виплати йому одноразової грошової допомоги, додавши до заяви, серед іншого, довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності.

Листом від 26.10.2017 року № 12/8207 Відповідач-2 повідомив ОСОБА_1 , що надані позивачем копії документів не відповідають вимогам, п.6 ч.2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» та пунктам 10, 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. №975, що унеможливлює направлення їх до Департаменту фінансів Міністерства оборони України для розгляду і прийняття рішення.

Маючи на меті отримати одноразову грошову допомогу, позивач, не погоджуючись з бездіяльністю відповідачів 1,2, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог та надаючи правову оцінку прийнятому судом першої інстанції рішенню, колегія суддів зазначає таке.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни регулює Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі - Закон).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.3 Закону, його дія поширюється на військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і членів їх сімей.

Згідно з ч.1 ст.16 Закону одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Пунктом 5 ч.2 вказаної статті визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.

В силу положень п.6 ч.2 ст.16 Закону одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві.

Згідно ч.9 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії:

- допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць;

- призовники - особи, приписані до призовних дільниць;

- військовослужбовці - особи, які проходять військову службу;

- військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;

- резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час.

До категорії військовослужбовців прирівнюються іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону проходять військову службу у Збройних Силах України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що ОСОБА_2 відноситься до категорії громадян військовозобов`язаних-осіб, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави, та на нього поширюється дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», щодо військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і членів їх сімей.

Статтею 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено початок і закінчення проходження військової служби, а також час та місце виконання обов`язків військової служби.

Згідно п.3 ч.3 ст.24 вказаного Закону, військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Судами встановлено, що позивач - рядовий запасу, на підставі повістки Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 , прибув до Вінницького ОМВК на 9.00 28.10.2016 року, за адресою АДРЕСА_2 , як військовозобов`язаний для участі у практичних заняттях із підрозділами територіальної оборони Вінницького ОМВК. Згідно із відміткою Вінницького ОМВК у повістці, позивач вибув 28.10.2016 року об 11.40 год., після отримання травми.

Таким чином, суд першої інстанції вірно виходив з того, що зміст повістки спростовує посилання представника Відповідача-1 про добровільність та власну ініціативу позивача щодо його участі як військовозобов`язаного у практичних заняттях, оскільки сам факт направлення повістки свідчить про ініціювання участі саме Вінницьким ОМВК, в той час як зазначення в ній про можливу відповідальність у разі неявки у визначений день, час та місце - знівельовує ознаки добровільності.

Наказом Міністерства оборони України від 06.02.2001 року №36 затверджено «Інструкцію про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, зареєстровану в Міністерстві юстиції України 23.02.2001 року за №169/5360 (далі Інструкція).

Вказана Інструкція визначає порядок розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України (в тому числі з відрядженими зі Збройних Сил України військовослужбовцями), військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовці), отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті під час виконання обов`язків військової служби та аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини).

Тобто, положення даної Інструкції розповсюджується на правовідносини, що мали місце 28.10.2018 року за участю ОСОБА_1 , як військовозобов`язаного резервіста призваного на навчальні збори, під час отриманні ним травми.

Згідно положень пункту 2 розділу ІІ Інструкції, у разі настання нещасного випадку безпосередній командир (начальник) або керівник робіт зобов`язаний:

- терміново організувати надання домедичної допомоги, а по можливості - невідкладної (екстреної) медичної допомоги потерпілому військовослужбовцю, забезпечити за необхідності його доставку до військового або найближчого лікувального закладу;

- негайно повідомити про нещасний випадок командира військової частини;

- зберегти до прибуття комісії з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку місце події та устаткування, яке там знаходилось, у такому стані, у якому вони перебували на момент настання нещасного випадку (якщо це не загрожує життю чи здоров`ю інших військовослужбовців і не призведе до більш тяжких наслідків), а також вжити заходів щодо недопущення подібних нещасних випадків.

При цьому, військовий лікувальний заклад, у який доставлений або звернувся потерпілий військовослужбовець, повинен протягом доби з використанням засобів зв`язку та на паперовому носії надати екстрене повідомлення про звернення потерпілого від нещасного випадку згідно з додатком 1 до цієї Інструкції (далі - екстрене повідомлення) з посиланням на нещасний випадок:

- командиру військової частини, де проходить службу потерпілий;

- до відповідного військового органу, що здійснює державний нагляд або контроль у сфері, з якою пов`язаний нещасний випадок (за безпечним веденням робіт військовослужбовцями, пожежний, безпеки дорожнього руху тощо);

- до регіонального санітарно-епідеміологічного підрозділу служби превентивної медицини Міністерства оборони України у разі настання нещасного випадку внаслідок гострого професійного захворювання (отруєння).

Військовий лікувальний заклад обов`язково проводить необхідні дослідження і складає протокол про наявність в організмі потерпілого військовослужбовця алкоголю, який надається на запит командира військової частини до утворення комісії з проведення розслідування нещасного випадку або голові комісії після її утворення протягом однієї доби з моменту отримання запиту (п. 4 розділу ІІ Інструкції).

Пунктом 5 розділу ІІ Інструкції передбачено, що командир військової частини, який отримав повідомлення про нещасний випадок, у свою чергу зобов`язаний негайно через засоби зв`язку повідомити про нещасний випадок (зникнення, смерть) старшого командира (начальника) та протягом доби надати йому письмове повідомлення за формою НВ-1 згідно з додатком 2 до цієї Інструкції (далі - повідомлення за формою НВ-1), а також протягом доби призначити комісію з розслідування нещасного випадку чисельністю не менш як три особи у складі голови комісії (яким є один із його заступників) та членів - командира батальйону (дивізіону, ескадрильї тощо), до складу якого входить підрозділ, де стався нещасний випадок, та залежно від того, з чим пов`язаний нещасний випадок, - фахівців профільних служб (озброєння, тилу, пожежної, автомобільної, інженерної, медичної тощо).

При цьому п.6 вказаного Класифікатора, встановлено, що медичний висновок про ступінь тяжкості виробничої травми дають на запит роботодавця та/або голови комісії з розслідування нещасного випадку на виробництві лікарсько-експертні комісії (ЛЕК) лікувально-профілактичного закладу, де здійснюється лікування особи, що постраждала, в строк до 1 доби з моменту надходження запиту.

Згідно положень п.п.7,8 Інструкції, нещасні випадки зі смертельним наслідком або внаслідок яких військовослужбовцем отримані тяжкі травми, групові нещасні випадки та випадки зникнення або смерті військовослужбовців підлягають спеціальному розслідуванню та розслідуються з урахуванням вимог розділу III цієї Інструкції.

Так як отримана ОСОБА_1 травма відноситься до тяжких то розслідування повинно було бути проведене з урахуванням положень ІІІ Інструкції.

Пункт 8 Розділу ІІ Інструкції вказує, що комісія з розслідування нещасного випадку проводить розслідування протягом п`яти діб з моменту її утворення.

Комісія з розслідування нещасного випадку зобов`язана:

- обстежити місце нещасного випадку, опитати свідків і осіб, які причетні до події, та одержати письмові пояснення потерпілого, якщо це можливо;

- з`ясувати обставини та причини, що призвели до нещасного випадку, установити осіб, які допустили порушення вимог нормативно-правових актів (законів, військових статутів, положень, правил, інструкцій, настанов тощо), а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам;

- скласти акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) за формою НВ-2 згідно з додатком 3 до цієї Інструкції (далі - акт за формою НВ-2) та акт про нещасний випадок (зникнення, смерть) під час виконання обов`язків військової служби за формою НВ-3 згідно з додатком 4 до цієї Інструкції (далі - акт за формою НВ-3) у разі, якщо нещасний випадок (смерть) визнаний комісією з розслідування таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, і надати їх командиру військової частини на затвердження. Акти підписуються головою комісії та її членами. У разі незгоди зі змістом акта член комісії підписує його з відміткою про наявність окремої думки, яку викладає письмово і додає до акта за формою НВ-2, як його невід`ємну частину.

До акта додаються письмові пояснення свідків, потерпілого, а за потреби також схеми, фотографії, витяги з експлуатаційної документації та інші документи, що характеризують місце події (устаткування, машини, апаратура, територія, будівля тощо), медичний висновок щодо діагнозу потерпілого, наявності в його організмі алкоголю, отруйних чи наркотичних речовин.

При цьому згідно п.2 розділу ІІІ Інструкції, про груповий нещасний випадок, нещасний випадок зі смертельним наслідком, нещасний випадок, що спричинив тяжкі травми, випадок зникнення військовослужбовця або його смерті під час виконання обов`язків військової служби командир військової частини зобов`язаний негайно доповісти через засоби зв`язку та протягом трьох годин надати письмове повідомлення за формою НВ-1:

- безпосередньому командиру (начальнику) за підпорядкованістю;

- до військової прокуратури за місцем, де стався нещасний випадок, зникнення або смерть;

- до Служби правопорядку;

- до відповідного військового органу, що здійснює державний нагляд або контроль у сфері, з якою пов`язаний нещасний випадок (за безпечним веденням робіт військовослужбовцями, пожежний, безпеки дорожнього руху, санітарно-епідеміологічний тощо).

З урахуванням встановлених судом обставин, суд першої інстанції дійшов правомірнорго висновку, що в порушення наведених положень Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, Відповідачами 1 та 2 не дотримано зазначених положень під час нещасного випадку 28.10.2016 року із військовозобов`язаним ОСОБА_1 .

Так, Відповідачем-1, не було повідомлено за формою НВ-1 безпосереднього командира (начальника) за підпорядкованістю, в даному випадку Відповідача-2 про нещасний випадок; не направлено запит до військового лікувального закладу для отримання протоколу про наявність в організмі потерпілого військовослужбовця алкоголю та медичного висновку про ступінь тяжкості, в наслідок чого, Відповідачем-2 не було призначено службове розслідування та не створено відповідну комісію по факту отримання травми, у визначені строки.

Така бездіяльність відповідачів є протиправною та є наслідком того, що за фактом отримання позивачем травми не було складено Акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) за формою НВ-2 згідно з додатком 3 до Інструкції та Акт про нещасний випадок (зникнення, смерть) під час виконання обов`язків військової служби за формою НВ-3 згідно з додатком 4 до Інструкції.

Посилання Відповідача-1 про відсутність підстав для проведення службового розслідування в порядку визначено Інструкцією в зв`язку із відсутність скарг та претензій зі сторони ОСОБА_1 є безпідставним, оскільки норми цієї Інструкції визначають обов`язок командирів військових частин по кожному нещасного випадку провести службове розслідування та не ставлять в залежність цього обов`язку із волевиявленням потерпілого.

Не виправдовує бездіяльність Відповідача-2 щодо не призначення спеціальної перевірки та обставина, що ним не було отримано повідомлення за формою НВ-1, оскільки про факт нещасного випадку, достеменно та офіційно останній був проінформований з матеріалів перевірки Вінницького зонального відділу військової служби правопорядку. Вказана перевірка також підтвердила недотримання відповідачами положень Інструкції в частині не призначення службового розслідування.

Крім того, Відповідач-2, видавши наказ №391 від 10.08.2018 року, на виконання вимоги Вінницького зонального відділу військової служби правопорядку, про призначення службового розслідування та зобов`язання військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_5 провести службове розслідування, в супереч пункту 5 вказаного Наказу, контролю за його виконанням не здійснив. Службове розслідування в порядку визначеному Інструкцією не проведено, що стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачами допущено протиправну бездіяльність щодо недотримання положень Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, що затверджена Наказом Міністра оборони України № 36 від 06.02.2001 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за №169/5360 під час нещасного випадку 28.10.2016 року із військовозобов`язаним ОСОБА_1 та правомірно зобов"язав Вінницький обласний військовий комісаріат призначити та провести спеціальне розслідування обставин нещасного випадку, що мав місце 28.10.2016 року із військовозобов`язаним рядовим запасу ОСОБА_1 у відповідності до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністра оборони України №36 від 06.02.2001 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за №169/5360.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідачами, як суб`єктами владних повноважень не доведено законності вчинення ними дій по факту з"ясування обставин нещасного випадку, який мав місце з рядовим запасу ОСОБА_1 ..

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ст.90 КАС України).

З урахуванням наведеного, оскаржуване судове рішення є законним і обгрунтованим, доводи апеляційної скарги його висновків не спростовують.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 13 березня 2019 року.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Моніч Б.С. Охрімчук І.Г.