Справа № 0840/3371/18
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 лютого 2019 року м. Дніпросправа № 0840/3371/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Чорнов Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційні скарги Господарського суду Запорізької області, Державної судової адміністрації України

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2018 року (головуючий суддя Стрельнікова Н.В.)

у справі № 0840/3371/18

за позовом ОСОБА_1

до Господарського суду Запорізької області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Державна судова адміністрація України,

про стягнення заробітної плати

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив стягнути з Господарського суду Запорізької області на користь позивача належну йому заробітну плату у вигляді надбавки за вислугу років за періоди з 01.01.2007 по 31.12.2007 (включно) та з 01.06.2008 по 31.12.2011 (включно) в розмірі 23936,53 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на день звільнення позивача з посади судді йому не виплачена заробітна плата в повному обсязі відповідно до вимог Закону України «Про статус суддів». Вважає, дії відповідача щодо нарахування надбавки за вислугу років не від розміру загальної суми щомісячної заробітної плати, а від розміру посадового окладу та відповідно виплати заробітної плати у період з 01.01.2007 до 31.12.2007 та з 01.06.2008 до 31.12.2011 протиправними та такими, що порушують конституційні права позивача.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13.11.2018 адміністративний позов задоволено.

Суд встановив, що позивач має право на надбавку за вислугу років, яка обчислюється від загальної суми щомісячної заробітної плати відповідно до ч.4 ст.44 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 №2862-ХІІ. Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірності нарахування ОСОБА_1 надбавки за вислугу років не від загальної суми щомісячної заробітної плати, а від розміру посадового окладу.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач - Господарський суд Запорізької області подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду як таке, що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову. Відповідач зазначає, що у спірний період водночас діяли закони та нормативно-правові акти з питань оплати праці суддів; нарахування та виплата надбавки саме з посадового окладу відповідно до ч.4 статті 44 Закону України №2862-ХІІ «Про статус суддів» проводилась в межах повноважень місцевого господарського суду стосовно оплати праці суддів відповідно до затвердженого фонду заробітної плати та в межах кошторису у системному зв'язку та у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005р. №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» (зі змінами та доповненнями), Бюджетного кодексу України, Закону України від 07.02.2002 №3018-111 «Про судоустрій України», Законів про Державний бюджет України, Закону від 24.03.1995 №108/95-ВР «Про оплату праці».

Вищезазначеною постановою затверджені схеми посадових окладів суддів спеціалізованих місцевих судів виходячи із кратності до мінімальної заробітної плати 332 гривні (додаток 5) і в подальшому при підвищенні мінімальної заробітної плати їх перерахунок не провадиться.

Розміри посадових окладів залежать від груп міст. Згідно постанови КМУ від 21.07.2005 №614 «Деякі питання віднесення областей та міст до груп за оплатою праці», Запорізьку область за оплатою праці віднесено до групи «поза групою» (коефіцієнт 9). Тобто, посадовий оклад судді згідно додатку 5 становить 2988,00 грн. (332грн.х 9). Саме з такого визначення розміру посадового окладу судді здійснювалось обчислення заробітної плати у спірний період; з посадового окладу у розмірі 2988,00 грн., який вказаний у наданих позивачем розрахунково-платіжних відомостях, ОСОБА_1 нараховувалася і виплачувалася щомісячна надбавка за вислугу років з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас.

Також у постанові КМУ від 03.09.2005 №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» (зі змінами та доповненнями), у додатку 7, визначені розміри надбавок до посадових окладів суддів за кваліфікаційні класи, де вказано, що суддям виплачується надбавка за вислугу років у відсотках від посадового окладу з урахуванням надбавки за кваліфікаційний клас. Водночас, статтею 105 Закону України від 19.12.2006 №489-У «Про державний бюджет України на 2007 рік» установлено, що умови оплати праці працівників підприємств, установ та організацій, що фінансуються чи дотуються з бюджету, затверджуються виключно Кабінетом Міністрів України. Отже оплата праці суддів має здійснюватися відповідно до постанов Кабінету Міністрів України стосовно умов оплати праці у бюджетній сфері, які є обов'язковими до виконання.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про оплату праці» №108/95-ВР схема посадових окладів працівників установ, що фінансуються з бюджету, формується на основі мінімального розміру посадового окладу, встановленого Кабінетом Міністрів України. Зміни розміру мінімальної заробітної плати іншими законами України та нормативно-правовими актами є чинними виключно після внесення змін до закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

У Розділі II статті 8 цього Закону передбачено, що держава здійснює регулювання оплати праці працівників установ, що фінансуються з бюджету шляхом встановлення розміру мінімальної заробітної плати, умови розміру оплати праці яких визначаються Кабінетом Міністрів України.

Після 07.07.2010 згідно із Законом від 07.07.2010 №2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів» умови розміру оплати праці суддів визначаються законом. Мінімальна заробітна плата, як визначено в Законі №108/95-ВР, є державною соціальною гарантією, обов'язковою на всій території України для підприємств усіх форм власності за будь-якою системою оплати праці. При цьому, відповідно до статті 3 Закону до мінімальної заробітної плати не включаються доплати, надбавки, заохочувальні та компенсаційні виплати» (Закон від 18.11.2004 №2190-ІV «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» набрав чинності з 01 січня 2006 року).

Вказані доводи також підтверджують, що до прийняття Закону України від 07.07.2010 №2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів» розмір оплати праці суддів формувався на основі мінімального розміру посадового окладу, встановленого Кабінетом Міністрів України, тобто із розрахунку мінімальної заробітної плати 332 грн., а не щомісячної заробітної плати.

Крім того, при ухваленні рішення судом першої інстанції не прийнято до уваги, що у спірний період питання оплати праці суддів (стосовно стажу роботу на посаді судді, надбавки за вислугу років, розміру надбавок до посадових окладів суддів за кваліфікаційні класи, преміювання тощо) було врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» (зі змінами та доповненнями).

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.12.2010 №1097 «Про внесення змін до актів Кабінету Міністрів України з питань діяльності судів та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України» внесено зміни до актів Кабінету Міністрів України з питань діяльності судів та визнано такими, що втратили чинність, акти Кабінету Міністрів України. Ця постанова набрала чинності з 1 січня 2011 року, крім абзацу третього пункту 1, пункту 5 змін, що вносяться до актів Кабінету Міністрів України з питань діяльності судів, пунктів 7-9, 11-15, 17, 19, 20, 22 24 переліку актів Кабінету Міністрів України, що втратили чинність, які набирають чинності одночасно із статтями 129 і 130 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-УІ щодо суддівської винагороди та допомоги на оздоровлення.

Тобто, постанова Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» (зі змінами та доповненнями) діяла у спірний період та втратила чинність 01.01.2012.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - Державна судова адміністрація України подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду як таке, що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю. ДСА України посилається на те, що розміри посадових окладів, премій встановлювалися Кабінетом Міністрів України, а розміри надбавок за кваліфікаційні класи суддів та інших надбавок у різні періоди визначалися указами Президента України та (або) постановами Кабінету Міністрів України. Стверджує, що у спірний період часу діяли норми, що передбачали нарахування та виплату надбавки з посадового окладу.

Представник відповідача - Господарського суду Запорізької області в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник третьої особи ДСА України в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання означена особа повідомлена судом належним чином.

Третьою особою також подано суду відзив на апеляційну скаргу, в якому наведене правове обґрунтування правильності нарахування суддям надбавки за вислугу років від посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи у спірні періоди.

Зокрема, розміри посадових окладів, премій встановлювались Кабінетом Міністрів України, розміри надбавок за кваліфікаційні класи суддів та інші надбавки у різі періоди визначались указами Президента України та (або) постановами Кабінету Міністрів України.

Після 22.05.2008 дати винесення рішення Конституційним Судом України № 10-рп/2008 Закон України № 2862-ХІІ і постанова Кабінету Міністрів країни № 865 по-різному врегульовували питання виплати суддям надбавки за вислугу років. Проте, як зазначено третьою особою, на момент виникнення спірних правовідносин законодавство України не містило визначення поняття «загальна сума щомісячного заробітку».

При цьому відповідно до ст.13 Закону України «Про оплату праці» №108/95-ВР оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів у межах бюджетних асигнувань та інших позабюджетних доходів.

Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Посилаючись на положення Бюджетного кодексу України, третьою особою зазначено, що розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та провадять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами.

Нецільовим використанням бюджетних коштів є їх витрачання на цілі, що не відповідають бюджетним асигнуванням (розпису бюджету, кошторису, плану використання бюджетних коштів).

Надбавка за вислугу років виплачувалась позивачеві саме в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами на відповідний рік.

Позивач в судовому засіданні проти задоволення апеляційних скарг заперечує, вважає винесене судом першої інстанції рішення законним та обґрунтованим, просить апеляційні скарги залишити без задоволення.

Позивач подав відзиви на апеляційні скарги, в яких вказує на помилковість позиції відповідача та третьої особи, неправильне застосування норм права, що регулюють питання виплати суддівської винагороди у визначені позивачем періоди, надання переваг підзаконним нормативним актам, а не Закону України від 15.12.1992 № 2862-ХІІ, який має вищу юридичну силу.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, Указом Президента України від 16.11.2004 №1419/2004 ОСОБА_1 призначено строком на п'ять років на посаду судді Господарського суду Запорізької області.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09.09.2010 №2512-VI ОСОБА_1 обрано на посаду судді Господарського суду Запорізької області безстроково.

Постановою Верховної Ради України від 04.02.2016 №997-VІІІ відповідно до п.9 ч. 5 ст. 126 Конституції ОСОБА_1 звільнено з посади судді Господарського суду Запорізької області у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Наказом голови Господарського суду Запорізької області від 17.02.2016 №4к відповідно до ст.38 Кодексу законів про працю України, ст. 120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» позивача відраховано зі складу суду у зв'язку з виходом у відставку.

10.07.2018 позивач подав до Господарського суду Запорізької області письмовий запит на отримання публічної інформації (а.с. 20-21).

На письмовий запит позивача до Господарського суду ОСОБА_1 отримано відповідь голови Господарського суду Запорізької області від 24.07.2018 №009463, з якої позивачу стало відомо, що згідно розрахунково-платіжних відомостей за період з 01.01.2007 по 31.12.2007 судді ОСОБА_1 нараховувалася та виплачувалася щомісячна доплата за вислугу років у таких розмірах: з 01.01.2007 по 18.06.2007 -20%, з 19.06.2007 по 31.12.2007 - 25% від посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас; з 15.04.2005 по 05.06.2008 позивачу встановлений 4 кваліфікаційний клас у сумі 300 грн. з урахуванням якого по 31.12.2011 нараховувалася та виплачувалася щомісячна доплата за вислугу років (посадовий оклад становив 2988 грн.); з 22.05.2008 по 31.12.2007 та з 01.06.2008 по 31.12.2011 щомісячна доплата за вислугу років у розмірі 25% нараховувалася та виплачувалася від посадового окладу 2988 грн. з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас 325 грн.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, а саме: з нарахуванням та виплатою надбавки за вислугу років виходячи з розміру посадового окладу, а не з загальної суми щомісячного заробітку, як це передбачено ч.4 ст. 44 Закону України «Про статус суддів», вважаючи, що відповідачем на день звільнення позивача з посади судді не виплачена заробітна плата в повному обсязі за період з 01.01.2007 по 31.12.2007 та з 01.06.2008 по 31.12.2011 у сумі 23936 грн. 53 коп., позивач звернувся до суду із цим позовом.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд, переглядаючи судове рішення у відповідності до вимог ст.308 КАС України, погоджується з судом першої інстанції.

Спірним є питання порядку нарахування та виплати позивачеві надбавки за вислугу років за періоди з 01.01.2007 по 31.12.2007 (включно) та з 01.06.2008 по 31.12.2011 (включно).

Щодо розрахунку визначеної позивачем суми недоплати, яка виникла внаслідок не проведення нарахування та виплати надбавки за вислугу років за вказані періоди у відповідності до ч.4 ст.44 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-ХІІ, - 23936,53 грн., від відповідача заперечень не надійшло, спір в цій частині між сторонами відсутній.

Згідно ч.1 ст.44 Закону № 2862-ХІІ заробітна плата суддів складається з посадового окладу,

премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок.

За правилами ч.4 ст.44 Закону № 2862-ХІІ, в редакції Закону України № 4015-XII від 24.02.1994, суддям виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах: при стажі роботи понад 3 роки - 10 відсотків, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи.

Отже за приписами наведеної норми щомісячна надбавка за вислугу років виплачується суддям у відсотках від загальної суми щомісячного заробітку, тобто від загальної суми заробітку, який складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи та інших надбавок.

Статтею 113 Закону України від 20.12.2005 № 3235-IV «Про Державний бюджет України на 2006 рік» установлено, що у 2006 році суддям виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах, передбачених частиною четвертою статті 44 Закону України «Про статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N 8, ст. 56; 1994р., N 26, ст. 203) від посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи.

Вказаний Закон в частині виплати суддям щомісячної надбавки за вислугу років не визнавався, тому у 2006 році щомісячна надбавка за вислугу років суддям мала виплачуватися у відсотках від посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» обмеження або інші правила щодо нарахування надбавки за вислугу років суддям не встановлено, отже суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що з 1 січня 2007 року надбавка за вислугу років мала нараховуватися відповідно до ч.4 ст.44 Закону № 2862-ХІІ на загальну суму щомісячного заробітку судді, а не лише на посадовий оклад та кваліфікаційний клас.

Втім, як встановлено судом, не спростовано сторонами, третьою особою, відповідно до розрахункових листів заробітної плати позивача в період з 01.01.2007 по 31.12.2007 заробітна плата за вказаний період нарахована виходячи із наступних складових: посадовий оклад - 2988 грн.; кваліфікаційний клас 300 грн., вислуга років судді - 20% від суми посадового кладу з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас; та у відповідному розмірі - премія щомісячна, премія до свят, індексація доходу.

Тобто, у вказаний період роботи з 01.01.2007 по 31.12.2007 надбавка за вислугу років позивачеві нараховувалася у відсотках (20%) від розміру посадового окладу (2988 грн.) з урахуванням надбавки за кваліфікаційний клас (300 грн.).

Підпунктом "б" підпункту 2 пункту 61 розділу II Закону України від 28.12.2007 № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до абзацу другого частини четвертої статті 44 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-ХІІ, а саме: слова "загальної суми щомісячного заробітку" замінено словами "посадового окладу".

Таким чином, з 01.01.2008 змінено порядок нарахування надбавки за вислугу років та встановлено, що вказана надбавка розраховується у тих же відсотках, проте, не від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи, а від посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2008 № 19 (набрала чинності з 01.03.2008) внесено зміни по постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів»,

Зазначену постанову від 03.09.2005 № 865, що діяла до 01.01.2012, доповнено п. 2-2, яким передбачено, що суддям щомісяця виплачується надбавка за вислугу років у відсотках від посадового окладу з урахуванням надбавки за кваліфікаційний клас в таких розмірах: при стажі роботи понад три роки - 10 відсотків, понад п'ять років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10-рп/2008 положення пп. «б» пп. 2 п. 61 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» визнані неконституційними з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Таким чином, з 22.05.2008 внесену Законом № 107-VI від 28.12.2007 зміну до абз.2 ч.4 ст.44 Закону № 2862-ХІІ визнано неконституційною, тобто з 01.01.2008 по 22.05.2008 надбавка за вислугу років суддям мала виплачуватись у відсотках від посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи, а з 22.05.2008 - в порядку, визначеному ч.4 ст.44 Закону № 2862-ХІІ в редакції Закону № 4015-XII від 24.02.1994, а саме: у відсотках від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи.

Приймаючи до уваги, що Законами про Державний бюджет України на 2009, 2010, 2011 роки дія ч.4 ст.44 Закону № 2862-ХІІ в частині нарахування надбавки за вислугу років не обмежувалась, в період, починаючи з 22.05.2008 по 31.12.2011 включно щомісячна надбавка за вислугу років мала нараховуватись на загальну суму щомісячного заробітку судді.

Такий же висновок щодо застосування норм права у спірних правовідносинах міститься і в постанові Верховного Суду від 18.12.2018 у справі № 816/301/16, який враховується судом відповідно до ч.5 ст.242 КАС України.

В спірному випадку згідно розрахункових листів заробітної плати позивача за період з 22.05.2008 по 31.12.2011 заробітна плата за вказаний період нарахована виходячи з наступних складових: посадовий оклад -2988 грн., кваліфікаційний клас - 325 грн., вислуга років судді - 25% від суми посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас; надбавка за інтенсивність суддям (грудень 2009 року та з вересня 2010 року щомісячно) до 50% від суми посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас; та у відповідних розмірах - премія щомісячна, премія до свят, індексація доходу.

Отже, надбавка за вислугу років за період роботи позивача з 22.05.2008 по 31.12.2011 нараховувалася відповідачем у відсотках (25%) від посадового окладу (2988 грн.) з урахуванням надбавки за кваліфікаційний клас (325 грн.).

Стосовно доводів відповідача та третьої особи про застосування до спірних правовідносин, зокрема, постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», якою по-іншому врегульовано питання виплати суддям надбавки за вислугу років, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що виходячи із визначених у частині третій статті 7 КАС загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні бази обчислення суддям набавки за вислугу років після 22 травня 2008 року - дати винесення Конституційним Судом України Рішення № 10-рп/2008 - слід застосовувати положення Закону № 2862-ХІІ, який має вищу юридичну силу, а не підзаконний нормативний акт - постанову Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865.

Також апеляційний суд вважає помилковим посилання відповідача та третьої особи в обґрунтування своїх доводів на положення інших нормативно-правових актів, що регулюють питання оплати праці у бюджетній сфері.

По-перше, спірним в межах даної справи є визначення бази обчислення суддям надбавки за вислугу років, а не умови розміру оплати праці суддів.

Крім того, відповідно до п.14 ч.1 ст.92 Конституції України статус суддів визначається виключно Конституцією України та законами України, якими гарантовано незалежність і недоторканість суддів (ч.1 ст. 126 Конституції України).

Згідно зі статтею 130 Конституції України в редакції, діяла на час спірних правовідносин, держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів.

Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-ХІІ гарантії незалежності судді, включаючи заходи його правового захисту, матеріального і соціального забезпечення, передбачені цим Законом, поширюються на всіх суддів України і не

можуть бути скасовані чи знижені іншими нормативними актами України і Автономної Республіки Крим.

Як зазначено в Рішенні Конституційного Суду N 8-рп/2005 від 11.10.2005 щодо офіційного тлумачення положення ч.3 ст.11 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-ХІІ, особливий порядок фінансування судів і діяльності суддів є однією з конституційних гарантій їх незалежності і спрямований на забезпечення належних умов для здійснення незалежного правосуддя.

З приводу твердження третьої особи, що чинне на момент виникнення спірних відносин законодавство України не містило поняття «загальна сума щомісячного заробітку», апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказана обставина не може бути підставою для не врахування при визначенні суми надбавки за вислугу років інших виплат та надбавок, зокрема, щомісячних премій, премій до свят та інших надбавок, оскільки стаття 44 Закону України «Про статус суддів» №2862-XII, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, визначала, що заробітна плата суддів складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про неправомірність нарахування позивачеві надбавки за вислугу років не від розміру загальної суми щомісячної заробітної плати, а від розміру посадового окладу та, відповідно, виплати заробітної плати в неповному розмірі, внаслідок чого за визначений позивачем період з 01.01.2007 до 31.12.2007 та з 01.06.2008 до 31.12.2011 виникла заборгованість з виплати заробітної плати у вигляді надбавки за вислугу років в розмірі 23936,53 грн.

Наведені в апеляційних скаргах доводи висновків суду першої інстанції не спростовують.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні, у зв'язку з чим апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Господарського суду Запорізької області, Державної судової адміністрації України залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2018 року у справі № 0840/3371/18 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко