Справа № 1340/5003/18
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/387/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання - Луців І.І.,

а також сторін (їх представників):

від відповідача - Брик І.С.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Державної судової адміністрації України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26.11.2018р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до господарського суду Львівської обл., третя особа без самостійних вимог на предмет спору Державна судова адміністрація України, про зарахування стажу державної служби для одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років і додаткової відпустки (суддя суду І інстанції: Брильовський Р.М., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 26.11.2018р., м.Львів, дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 26.11.2018р.),-

В С Т А Н О В И В:

25.10.2018р. позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила зобов'язати відповідача господарський суд Львівської обл. зарахувати до її стажу роботи судді, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, стаж державної служби за період з 08.01.2002р. по 29.12.2010р. згідно приписів ч.6 ст.44 Закону України «Про статус суддів» в редакції від 03.08.2010р., та п.п.2, 3 постанови КМ України № 283 від 03.05.1994р. «Про порядок обчислення стажу державної служби»; зобов'язати господарський суд Львівської обл. здійснити перерахунок відпустки та заробітної плати судді ОСОБА_2. з 30.12.2010р. та виплатити заробітну плату у повному обсязі з урахуванням усіх надбавок та інших виплат, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу (а.с.4-6).

Розгляд справи незначної складності проведено в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26.11.2018р. заявлений позов задоволено; зобов'язано господарський суд Львівської обл. зарахувати до стажу роботи судді ОСОБА_2., що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, стаж державної служби за період з 08.01.2002р. по 29.12.2010р. згідно з приписами ч.6 ст.44 Закону України «Про статус суддів» в редакції від 03.08.2010р., та п.п.2, 3 постанови КМ України № 283 від 03.05.1994р. «Про порядок обчислення стажу державної служби»; зобов'язано відповідача здійснити перерахунок відпустки та заробітної плати судді ОСОБА_2. з 30.12.2010р. та виплатити заробітну плату у повному обсязі з урахуванням усіх надбавок та інших виплат, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу; стягнути з господарського суду Львівської області на користь позивача судовий збір у розмірі 1472 грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань (а.с.54-56).

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржила третя особа Державна судова адміністрація /ДСА/ України, яка покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до невірного вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.65-68).

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що Закон України № 2453-VI від 07.07.2010р. «Про судоустрій і статус суддів» набув чинності з 30.07.2010р. і діяв на час призначення позивача на посаду судді (09.12.2010р.). Правовідносини щодо визначення стажу судді регулювалися правовими нормами ст.131 цього Закону і не передбачали можливості включення до такого стажу періоду роботи на державній службі взагалі.

Разом з тим, правові норми зазначеного Закону містили окремі особливості щодо визначення стажу судді. Відповідно до п.11 Розділу XIII «Перехідні положення» цього Закону судді, обрані чи призначенні на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

За приписами ч.6 ст.44 Закону України «Про статус суддів» для суддів загальної юрисдикції до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, крім часу роботи на посадах суддів, зараховується час роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників, а також інших працівників, яким законом передбачені такі пільги.

Вказана норма не передбачає підстав для врахування періоду роботи на посадах, вказаних позивачем в розглядуваному позові, як певний стаж державної служби до стажу роботи суддею.

Позивач призначена на посаду Указом Президента України від 09.12.2010р., тобто, після набрання чинності Законом України № 2453-VI від 07.07.2010р. «Про судоустрій і статус суддів», а тому відсутні підстави для перерахунку їй стажу роботи на посаді судді за нормами ст.ст.43 та 44 Закону України № 2862-XII від 15.12.1992р. «Про статус суддів» для встановлення права на доплату за вислугу років та права на додаткову щорічну відпустку.

Навпаки, нормами п.11 розділу «Перехідні положення» Закону України № 2453-VI від 07.07.2010р. «Про судоустрій і статус суддів» було встановлено додаткові гарантії недопущення звуження прав працюючих суддів, але не інших працівників, які працювали на умовах визначених іншими законодавством і не набули статусу судді на час набрання чинності Законом.

Таким чином, жодна правова норма вищеперерахованих Законів не передбачає можливості зарахування до стажу роботи суддів судів загальної юрисдикції періоду роботи на посадах, які зазначені позивачем.

Інші учасники справи не подали до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, представника відповідача на підтримання поданої скарги, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Приймаючи рішення по справі, суд першої інстанції виходив з того, що положення ч.6 ст.44 3акону України № 2862-XII від 15.12.1992р. «Про статус суддів», дія яких Законом України № 2453-VI від 07.07.2010р. «Про судоустрій і статус суддів» була продовжена до 01.01.2011р., поширювалася на суддів, які були призначені чи обрані до 01.01.2011р., через що позивач має право на зарахування до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, стажу державної служби.

Таким чином, позивач ОСОБА_2 має право на зарахування до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, стажу державної служби за період з 08.01.2002р. по 29.12.2010р.

Наведені висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права і фактичним обставинам справи, з наступних підстав.

Указом Президента України № 1083/2010 від 09.12.2010р. позивача ОСОБА_2 призначено на посаду судді господарського суду Львівської обл. (а.с.18-19).

Наказом господарського суду Львівської обл. № 346-к від 29.12.2010р. суддю ОСОБА_2. зараховано до штату господарського суду (а.с.28).

На момент призначення позивача на посаду судді вона мала стаж державної служби тривалістю 08 років 11 місяців 28 днів, що підтверджується відповідними записами трудової книжки (а.с.15-17).

Зокрема, наказом господарського суду Львівської обл. № 6-к від 08.01.2002р. «Про прийняття на роботу» позивач ОСОБА_2 прийнята на посаду спеціаліста І категорії (а.с.24).

Згідно наказу господарського суду Львівської обл. № 177-к від 18.12.2002р. «Про переведення» позивач ОСОБА_2 переведена на посаду провідного спеціаліста (а.с.2).

Відповідно до наказу господарського суду Львівської обл. № 149-к від 01.10.2004р. «Про переведення на іншу посаду працівників суду» позивач ОСОБА_2 переведена на посаду помічника судді (а.с.26-27).

Указом Президента України № 347/2017 від 02.11.2017р. «Про призначення суддів» позивач ОСОБА_2 призначена на посаду судді господарського суду Львівської обл. (а.с.32-33).

Із змісту наказу господарського суду Львівської обл. № 390-к від 03.11.2017р. «Про призначення на посаду судді» слідує, що позивача ОСОБА_2 слід вважати призначеною на посаду судді господарського суду Львівської обл. і такою, що приступила до виконання обов'язків судді 03.11.2017р.; встановлено позивачу щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 20 відсотків посадового окладу; стаж роботи ОСОБА_2, що дає право на щомісячну доплату за вислугу років, станом на 03.11.2017р. становить 06 років 10 місяців 4 дні (а.с.29).

22.10.2018р. позивач звернулась із заявою до господарського суду Львівської обл., в якій просила зарахувати до стажу роботи судді, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, стаж державної служби за період з 08.01.2002р. по 29.12.2010р. згідно з приписами ч.6 ст.44 Закону України «Про статус суддів», в редакції від 03.08.2010р., та п.п.2, 3 постанови КМ України № 283 від 03.05.1994р. «Про порядок обчислення стажу державної служби», здійснити перерахунок відпустки та заробітної плати з 30.12.2010р. та виплатити заробітну плату у повному обсязі з урахуванням усіх надбавок та інших виплат, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу (а.с.9).

Листом від 24.10.2018р. відповідачем відмовлено у зарахуванні стажу державної служби до стажу роботи судді, а також перерахунку відпустки та заробітної плати через неврегульованість вказаного питання чинним законодавством (а.с.8).

Розглядувані правовідносини регулюються приписами Законів України № 2862-XII від 15.12.1992р. «Про статус суддів» та № 2453-VI від 07.07.2010р. «Про судоустрій і статус суддів».

Зокрема, відповідно до ч.6 ст.44 Закону України № 2862-XII від 15.12.1992р. «Про статус суддів» для суддів судів загальної юрисдикції до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, крім часу роботи на посадах суддів, зараховується час роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників, а також інших працівників, яким законом передбачені такі ж пільги.

07.02.2010р. Верховною радою України прийнято Закон України «Про судоустрій і статус суддів», який визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Вказаний Закон набрав чинності з 30.07.2010р., при цьому Закон України № 2862-XII від 15.12.1992р. «Про статус суддів» втратив чинність, крім ст.ст.43, 44, що втратили чинність з 01.11.2011р.

У Прикінцевих положеннях Закону України «Про судоустрій і статус суддів» наголошувалося на тому, що цей Закон набирає чинності з дня його опублікування, окрім ст.ст.129 та 130 цього Закону, які вводитимуться в дію 01.01.2011р.

Статтею 129 Закону України № 2453-VI від 07.07.2010р. «Про судоустрій і статус суддів» визначено суддівську винагороду, відповідно до ст.130 цього Закону визначалися умови та порядок надання оплачуваних щорічної та додаткової відпусток.

Таким чином, до 01.01.2011р. питання суддівської винагороди та відпустки суддів регулювалися приписами ст.44 Закону України № 2862-XII від 15.12.1992р. «Про статус суддів».

Закон України № 2453-VI від 07.07.2010р. «Про судоустрій і статус суддів» визначає єдиний підхід щодо визначення стажу роботи судді для всіх питань, де він застосовується, при цьому ст.131 цього Закону визначає порядок обчислення стажу роботи судді.

Згідно з цією статтею до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України;

2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Пунктом 2 Розділу XII «Прикінцеві положення» Закону України № 2453-VI від 07.07.2010р. «Про судоустрій і статус суддів» визнано такими, що втратили чинність, зокрема, Закон України «Про статус суддів», крім ст.ст.43 та 44, які втрачають чинність з 01.01.2011р.

Згідно з п.11 Розділу XIIІ «Перехідні положення» цього Закону судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Пунктом 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затв. постановою КМ України № 283 від 03.05.1994р., встановлено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв'язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.

Оскільки приписами п.2 Розділу XII «Прикінцеві положення» Закону України № 2453-VI від 07.07.2010р. «Про судоустрій і статус суддів» продовжено дію ст.44 Закону України № 2862-XII від 15.12.1992р. «Про статус суддів», наведена норма була чинною станом на час призначення ОСОБА_2 на посаду судді господарського суду Львівської обл. (09.12.2010р.), тому позивачу при зарахуванні на посаду судді мало бути зараховано 08 років 11 місяців та 28 днів до стажу роботи на посаду судді.

Таким чином, спірні правовідносини щодо визначення стажу роботи ОСОБА_2, який надає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, мають оцінюватися через призму норм ч.6 ст.44 Закону України № 2862-XII від 15.12.1992р. «Про статус суддів», ст.131, п.2 Розділу XII «Прикінцеві положення», п.11 Розділу XIII «Перехідні положення» Закону України № 2453-VI від 07.07.2010р. «Про судоустрій і статус суддів».

Водночас, у п.11 Розділу XIII «Перехідні положення» Закону України № 2453-VI від 07.07.2010р. «Про судоустрій і статус суддів» не йдеться про суддів, які були призначені чи обрані на посаду судді після набрання чинності саме цим Законом.

Приймаючи пп.1 п.2 Розділу XII та пункт 11 Розділу XIII Закону України № 2453-VI від 07.07.2010р. «Про судоустрій і статус суддів», законодавець не розмежував зарахування стажу для суддів, які призначені або обрані на посаду судді до набрання чинності цим Законом, та суддям, які були призначені на посаду після набрання чинності цим Законом, а лише уточнив для останніх період, протягом якого вони мають право на зарахування стажу відповідно до Закону України № 2862-XII від 15.12.1992р. «Про статус суддів».

За наведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що положення ч.6 ст.44 3акон України № 2862-XII від 15.12.1992р. «Про статус суддів», дія яких Законом України № 2453-VI від 07.07.2010р. «Про судоустрій і статус суддів» була продовжена до 01.01.2011р., поширювалася на суддів, які були призначені чи обрані до 01.01.2011р., через що позивач вправі сподіватися на зарахування до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, стажу державної служби.

Таким чином, позивач ОСОБА_2 має право на зарахування до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, стажу державної служби за період з 08.01.2002р. по 29.12.2010р.

При вирішенні наведеного спору колегія суддів враховує правову позицію, висловлену Верховним Судом по аналогічній категорії справ, зокрема, в постанові Касаційного адміністративного суду від 17.10.2018р. у справі № 806/2963/17, яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов'язковою під час вирішення наведеного спору.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини справи, виходячи з вищевказаних положень нормативно-правових актів, колегія суддів вважає заявлений позов підставним та обґрунтованим, через що останній підлягає до задоволення, із вищевказаних мотивів.

Також в порядку ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід покласти на апелянта ДСА України.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної судової адміністрації України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26.11.2018р. в адміністративній справі № 1340/5003/18 залишити без задоволення, а вказане рішення суду - без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Державну судову адміністрацію України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку лише у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. З. Улицький
С. М. Кузьмич
Дата складення повного судового рішення: 13.03.2019р.