Справа № 826/12872/18
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТММ - Будкомплект» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТММ - Будкомплект» до Відділу примусового виконання рішень Департаменту виконавчої служби Міністерства юстиції України, за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватна експертна служба» про визнання дій неправомірними, визнання недійсним звіту про оцінку майна, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТММ - Будкомплект» звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту виконавчої служби Міністерства юстиції України, за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватна експертна служба» про:

- визнання неправомірними дій державного виконавця по проведенню оцінки майна відповідно до звіту від 09 липня 2018 року про оцінку майна, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «ТММ - Будкомплект», а саме: майновий комплекс, загальною площею 8 526,3 кв.м, що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Жмеринська, будинок 22;

- визнання недійсним звіту про оцінку майна Товариства з обмеженою відповідальністю «ТММ - Будкомплект», складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Приватна експертна служба» в особі ОСОБА_5 від 09 липня 2018 року щодо майна: майновий комплекс, загальною площею 8 526,3 кв.м, що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Жмеринська, будинок 22.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 грудня 2018 року даний адміністративний позов - залишено без задоволення.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадим І.С. при вчиненні виконавчих дій щодо визначення вартості описаного та арештованого майна, зокрема, під час визначення суб'єкта оціночної діяльності, доручення останньому подати звіт про оцінку майна та повідомлення сторін виконавчого провадження про вартість майна, діяв в межах наданих йому повноважень, в порядок та спосіб, визначені діючим законодавством України. Також судом було зазначено, що звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов'язків, визначених законом і встановлених відповідним договором, він не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин, а лише підтверджує висновки та дії суб'єкта оціночної діяльності щодо реалізації практичної діяльності, тому не може бути оцінений судом.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, позивач сті звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі. При цьому посилається на те, що оцінювачем в порушення пунктів 50, 51 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» не проведено безпосереднього ознайомлення з об'єктом оцінки шляхом огляду та дослідження приміщень. Тобто, оцінювачем фактично не проведено оцінку майна, а звіт виконаний формально, узагальнено, без ретельного аналізу, у зв'язку з чим не є об'єктивним. Також, на думку апелянта, судом не враховано, що предметом оскарження у цій справі є не тільки звіт про оцінку майна, але й дії органу виконавчої служби по проведенню цієї оцінки. Сам по собі звіт про оцінку майна, можливо, і не створює для жодної сторони ніяких наслідків і є результатом діяльності суб'єкта господарювання - суб'єкта оціночної діяльності, однак, такий результат суб'єкта оціночної діяльності, покладений органом виконавчої служби як підстава для передачі майна на прилюдні торги, для реалізації з метою погашення заборгованості в порядку, передбаченому законом, що безпосередньо порушує права позивача.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження №55614508, 20 грудня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Д.О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі 7859, відповідно до якого запропоновано звернути стягнення на майновий комплекс, загальною площею 8526,3 квадратних метрів, який знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Жмеринська, 22 та який належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «ТММ - Будкомплект» на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», а за рахунок коштів, отриманих від реалізації майнового комплексу задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» виключно щодо заборгованості за тілом кредиту (без врахування заборгованості за відсотками) у розмірі 14 857 932 євро 43 євроценти, що станом на 13 листопада 2017 року становить еквівалент 459 147 256,92 грн.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадима І.С. від 23 січня 2018 року відкрито виконавче провадження № 55614508 щодо примусового виконання вказаного вище виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Осипенка Д.О. №7859 від 20 грудня 2017 року.

11 червня 2018 року постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадима І.С. вирішено описати та накласти арешт на майновий комплекс, загальною площею 8 526,3 квадратних метрів, який складається з: побутове приміщення двоповерхове, будівля виробнича багатоповерхова, будівлі головного корпусу, площею 7 569,80 кв.м, Й, Й1 - Й2; галерея побачі бетону, будівля спецтехпризначення, площею 37,00 кв.м, Л; склад цемента, площею 110,80 кв.м, М; будівля котельні двоповерхова, площею 451,00 кв.м, О; бетонний вузол, будівля спецтехпризначення, площею 213,40 кв.м, П; підсобне приміщення, площею 144,30 кв.м, Х, реєстраційний номер 00, місцезнаходження: місто Київ, вулиця Жмеринська, 22.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадима І.С. від 02 липня 2018 року в рамках виконавчого провадження №55614508 призначено суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватна експертна служба», якому доручено протягом 15 робочих днів з дня ознайомлення з постановою надати висновок (звіт) з питань ринкової вартості майна, а саме: майновий комплекс, загальною площею 8 526,3 квадратних метрів, який складається з: побутове приміщення двоповерхове, будівля виробнича багатоповерхова, будівлі головного корпусу, площею 7 569,80 кв.м, Й, Й1 - Й2; галерея побачі бетону, будівля спецтехпризначення, площею 37,00 кв.м, Л; склад цемента, площею 110,80 кв.м, М; будівля котельні двоповерхова, площею 451,00 кв.м, О; бетонний вузол, будівля спецтехпризначення, площею 213,40 кв.м, П; підсобне приміщення, площею 144,30 кв.м, Х, реєстраційний номер 00, місцезнаходження: місто Київ, вулиця Жмеринська, 22, а також останнього попереджено про кримінальну відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків під час здійснення виконавчого провадження, за надання завідомо неправдивого звіту з питань, що містяться в постанові.

У відповідності до наявної копії звіту про оцінку майна за результатами проведення незалежної оцінки майнового комплексу, загальною площею 8 526,30 кв.м, що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Жмеринська, 22 від 09 липня 2018 року, складеного оцінювачем ОСОБА_8 Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватна експертна служба», вартість майна, отримана в результаті оцінки, становить 25 080 666,67 грн без ПДВ.

У додатках до вказаного звіту містяться фотографії об'єкта оцінки, а також інформація про об'єкти порівняння, використані в рамках порівняльного підходу.

27 липня 2018 року за вих. №55614508/20.1/10 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадимом І.С. на адресу сторін виконавчого провадження №55614508 направлено повідомлення про оцінку арештованого майна.

Не погоджуючись з вказаними діями відповідача щодо визначення вартості майна та вважаючи свої права порушеними, позивач оскаржив його в судовому порядку.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII (далі по тексту - Закон України №1404-VIII, в редакції, станом на момент виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 ч.2 статті 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

У відповідності до ч.1, абз.1-3 ч.2 статті 56 Закону №1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Згідно ч.1 статті 20 цього Закону для з'ясування та роз'яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання.

Частиною 3 статті 57 Закону про виконавче провадження передбачено, що у разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання.

У відповідності до ч.5 статті 57 Закону №1404-VIII виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

З аналізу наведених норм права, а також встановлених обставин справи вбачається, що головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадим І.С. при вчиненні виконавчих дій щодо визначення вартості описаного та арештованого майна, зокрема, під час визначення суб'єкта оціночної діяльності, доручення останньому подати звіт про оцінку майна та повідомлення сторін виконавчого провадження про вартість майна, діяв в межах наданих йому повноважень, в порядок та спосіб, визначені діючим законодавством України.

Згідно пункту 56 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року №1440, звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен містити: опис об'єкта оцінки, який дає змогу його ідентифікувати; дату оцінки та дату завершення складення звіту, а у разі потреби - строк дії звіту та висновку про вартість майна відповідно до вимог законодавства; мету проведення оцінки та обґрунтування вибору відповідної бази оцінки; перелік нормативно-правових актів, відповідно до яких проводиться оцінка; перелік обмежень щодо застосування результатів оцінки; виклад усіх припущень, у межах яких проводилася оцінка; опис та аналіз зібраних і використаних вихідних даних та іншої інформації під час проведення оцінки; висновки щодо аналізу існуючого використання та найбільш ефективного використання об'єкта оцінки; виклад змісту застосованих методичних підходів, методів та оціночних процедур, а також відповідних розрахунків, за допомогою яких підготовлено висновок про вартість майна; письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об'єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об'єктивності оцінки майна і висновку про його вартість; висновок про вартість майна; додатки з копіями всіх вихідних даних, а також у разі потреби - інші інформаційні джерела, які роз'яснюють і підтверджують припущення та розрахунки.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на не проведення суб'єктом оціночної діяльності огляду майна під час виготовлення звіту про його вартість. Однак, як вірно встановлено судом першої інстанції, таке твердження позивача спростовуються доказами, які містяться в матеріалах справи, зокрема самим звітом про оцінку майна, що підтверджує факт здійснення огляду суб'єктом оціночної діяльності об'єкта оцінки (сторінки 27-31 Звіту).

Крім того, огляд об'єктів нерухомого майна проведено оцінювачем разом з представником стягувача, а до самого звіту про вартість майна додано фото такого нерухомого майна. Тому на думку суду твердження позивача про не проведення огляду об'єкта оцінки ґрунтуються виключно на його власних припущеннях та не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами.

Так, відповідно до ч. 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В той же час, посилаючись на не проведення оцінювачем огляду об'єкту оцінки, позивач зобов'язаний був надати належні, допустимі та достовірні докази, які б підтверджували вказаний факт. Однак, в ході розгляду справи і у суді першої інстанції і у суді апеляційної інстанції позивачем не було надано доказів, на підставі яких суд міг би встановити відповідні обставини.

Щодо позовних вимог в частині визнання недійсним звіту про оцінку майна Товариства з обмеженою відповідальністю «ТММ - Будкомплект», складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Приватна експертна служба» в особі ОСОБА_5 від 09 липня 2018 року щодо майна, а саме: майновий комплекс, загальною площею 8 526,3 кв.м, що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Жмеринська, будинок 22.

Відповідно до ч.3 статті 20 Закону №1404-VIII експерт або спеціаліст зобов'язаний надати письмовий висновок, а суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання - письмовий звіт з питань, що містяться в постанові, протягом 15 робочих днів з дня ознайомлення з постановою виконавця. Цей строк може бути продовжений до 30 робочих днів за погодженням з виконавцем.

Експерт або спеціаліст зобов'язаний надавати усні рекомендації щодо дій, які виконуються в його присутності.

Таким чином, письмовий звіт надається суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання в межах обсягу питань, що містяться в постанові.

При цьому, згідно приписів ч.5 статті 57 Закону №1404-VIII, у разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Тобто, як вірно зазначено судом першої інстанції, законодавець надав можливість оскарження до суду кожною із сторін результатів визначення вартості чи оцінки майна, але з норми Закону України «Про виконавче провадження» прямо не випливає порядку визначення як суб'єктного складу сторін у спорі про оскарження результатів визначення вартості чи оцінки майна, так і способу захисту цивільних прав та інтересів, що, в обох випадках, визначається самостійно суб'єктом оскарження.

За таких обставин, позивач не обмежений в наданих йому чинним законодавством процесуальних правах звернення до суду як за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у інший спосіб захисту своїх цивільних прав та інтересів, а також за інших, визначених, на його думку, підстав позову, мотивованих питаннями, пов'язаними з результатами визначення вартості чи оцінки майна.

Згідно ч. 4 статті 3 Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України» №2658-ІІІ (далі по тексту - Закон №2658-ІІІ) процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Підставою проведення оцінки майна є, зокрема, договір між суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання та замовником оцінки, який укладається в письмовій формі та може бути двостороннім або багатостороннім (ч.1 статті 10, ч.1 статті 11 Закону № 2658-III).

Відповідно до статті 33 Закону № 2658-III спори, пов'язані з оцінкою майна, майнових прав, вирішуються в судовому порядку.

Статтею 32 Закону 2658-III передбачена відповідальність оцінювачів та суб'єктів оціночної діяльності, частиною другою якої визначено, що оцінювачі та суб'єкти оціночної діяльності - суб'єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема, за недостовірність чи необ'єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону.

Відтак, чинним законодавством України передбачені підстави відповідальності суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання в разі неналежного виконання (зокрема, недостовірність чи необ'єктивність оцінки майна) ним своїх обов'язків.

Водночас звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності (ч.1 статті 12 Закону № 2658-III).

Аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що звіт по оцінку майна є документом, який фіксує дії суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов'язків, визначених законом і встановлених відповідним договором.

Тобто, звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності.

Наведене в сукупності свідчить про те, що встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов'язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів.

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 13 березня 2018 року у справа № 914/881/17.

В апеляційній скарзі позивач зазначив, що судом першої інстанції не було взято до уваги занижену вартість оціненого майна. На підтвердження цього апелянт посилається на надані ним списки аналогічної нерухомості та звіт про оцінку майна, який було подано до суду позивачем, в якому вказано дещо вищу вартість спірного майна.

Однак, вказані списки та звіт про оцінку, який було надано позивачем, самі по собі не можуть свідчити про заниження вартості майна у оскаржуваному звіті про оцінку.

Позивач не є оцінювачем, не має відповідної кваліфікації, що повинна підтверджуватись кваліфікаційним свідоцтвом оцінювача, не має достатньої підготовки та досвіду, щоб зазначати правильність чи хибність обрання оцінювачем того чи іншого підходу під час проведення незалежної оцінки майна.

Позивачем в суді першої інстанції не було використано свого права щодо подання доказів, на підставі яких суд міг би встановити заниження вартості майна у оскаржуваному звіті про оцінку (рецензію на звіт, висновок судового експерта тощо).

Окремо варто відзначити, що державний виконавець встановлює вартість об'єкту оцінки лише на підставі відповідного звіту. Державний виконавець не наділений повноваженнями оцінювати правильність методів, які були використані суб'єктом оціночної діяльності. Для оцінки правильності використаних методів необхідно володіти спеціальними знаннями у сфері оціночної діяльності.

Як зазначалося вище, при проведенні оцінки нерухомого майна оцінювач керується методами оцінки, які викладені у Національному стандарті №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України №1440 від 10 вересня 2003 року та Національним стандартом №2 «Оцінка нерухомого майна», який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України №1442 від 28 жовтня 2004 року.

При цьому, апелянт не ставить під сумнів правильність та порядок застосування методів оцінки, які було використано оцінювачем у спірному звіті, чим визнає їх правильність.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції правомірно не прийняв до уваги надану представником позивача копію звіту про незалежну оцінку нерухомого майна - виробничо-складського комплексу у складі будівель та споруд, який розташований за адресою: місто Київ, Святошинський район, вулиця Жмеринська, 22, який складеного ТОВ «МЮК «Соломон-Груп», відповідно до якого ринкова вартість нерухомого майна станом на 30 червня 2016 року становила 69 639 234,00 грн. без врахування ПДВ, з огляду на те, що вказаний Звіт про оцінку майна не був предметом розгляду державним виконавцем під час винесення постанови про призначення суб'єкта оціночної діяльності та визначення вартості описаного та арештованого майна, яке належить TOB «ТММ - Будкомплект», як і не був поданий суб'єкту оціночної діяльності для порівняння під час проведення такої оцінки майна в рамках виконавчого провадження №55614508.

Отже, доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не звернув увагу на заниження вартості майна в оскаржуваному звіті про оцінку, не заслуговують на увагу.

З урахуванням наведеного, судова колегія приходить до висновку, що, приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дотримався норм матеріального та процесуального права, що не спростовано доводами апеляційної скарги.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТММ - Будкомплект» - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Файдюк В.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.