Справа № 554/8463/18
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2019-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 р.Справа № 554/8463/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калитки О. М.,

Суддів: Кононенко З.О. , Мельнікової Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 04.12.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Січиокно Т.О., місце складання м. Полтава, повний текст складено 10.12.18 року по справі № 554/8463/18

за позовом ОСОБА_1

до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області

про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області, в якому просив суд визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області від 16.10.2018 №28 про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що вважає оскаржуване рішення передчасним та незаконним, оскільки воно було прийнято на підставі постанови про накладення адміністративного стягнення, яка не набрала законної сили; також було порушено його право на перекладача, так як він не володіє українською мовою, йому не було роз'яснено по суті прийнятого рішення та порушено право на захист при притягненні до адміністративної відповідальності.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 04.12.2018 року у справі № 554/8463/18 залишено без задоволення адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження.

Позивач не погодився із рішенням суду та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, вказував, що під час прийняття рішення відповідачем порушено презумпцію невинуватості, просив суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно ч. 4 ст. 229 у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 є громадянином Республіки Азербайджан.

Згідно даних паспортного документу громадянина Республіки Азербайджан НОМЕР_1, виданому 04.06.2017 терміном дії до 03.06.2017, ОСОБА_1 в'їхав на територію України 29.08.2017 та виїхав з її території 24.11.2017, в подальшому в цей день через КПП «Гоптівка» повторно в'їхав 24.11.2017. (а.с. 15-16)

16.10.2018 начальником відділу організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення УДМС України в Полтавській області Леоненком О.В. прийнято рішення №28, яке затверджено начальником Управління ДМС України в Полтавській області Якименком М.О., про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 та зобов'язано його покинути територію Україні у строк до 06.11.2018 року, зі змісту якого встановлено, що 16.10.2018 було виявлено факт перебування в Україні громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1, який по паспортному документу громадянина цієї країни прибув до України 24.11.2017 року через КПП «Готівка» та порушив термін перебування в України, встановлений п.п.2 п.2 продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на її території, а саме не виїхав за межі України у встановлений строк, перевищив термін тимчасового перебування та ухиляється від виїзду. (а.с. 6-8)

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що стосовно позивача обґрунтовано та правомірно прийнято рішення примусове повернення до країни походження із зобов'язанням покинути територію України не пізніше 06.11.2018.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов'язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Відповідно до пп. 2 п. 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 р. № 150 (далі - Порядок), іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території: не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в'їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в'їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземцю або особі без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, може бути продовжено строк перебування (за наявності законних підстав).

Пунктом 8 Порядку встановлено, що заяви про продовження строку перебування на території України подаються іноземцями та особами без громадянства і приймаючою стороною не раніше ніж за десять та не пізніше ніж за три робочі дні до закінчення такого строку до територіальних органів або підрозділів ДМС за місцем проживання.

Матеріалами справи встановлено, що позивач із заявами про продовження строку перебування на території України, визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, до відповідних органів не звертався.

Таким чином, позивачем порушено законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме перевищено строк перебування на території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

При цьому, щодо доводів апеляційної скарги про те, що рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни від 16.10.2018 №28 прийнято на підставі постанови про накладення адміністративного стягнення від 16.10.2018, яка не набрала законної сили, колегія суддів вказує, що відповідно до п. 4 розділу І Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрацією Державної прикордонної служби України, Службою безпеки України 23.04.2012 № 353/271/150 (далі - Інструкція), іноземці можуть бути примусово повернуті до країни походження чи третьої країни на підставі рішення органу ДМС або органу охорони державного кордону, або органу СБУ про примусове повернення чи примусово видворені на підставі винесеної за позовом цих органів/підрозділів постанови адміністративного суду про примусове видворення.

Згідно пп. 1 п. 5 розділу І Інструкції підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців до країни походження або третьої країни є, зокрема, дії, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

Отже, підставою для прийняття рішення про примусове повернення в даному випадку є не факт притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 203 КУпАП, а встановлення факту порушення іноземцем строку перебування на території України.

При цьому, доказів оскарження та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення ПН МПТ №064513 від 16.10.2018 позивачем до суду не надано.

Щодо доводів апеляційної скарги про оголошення рішення без перекладача, колегія суддів вказує наступне.

Згідно п. 2 розділу ІІ Інструкції рішення про примусове повернення оголошується іноземцю протягом 72 годин з дати його ухвалення, за винятком випадків, коли місцезнаходження іноземця не встановлено, в присутності перекладача та/або законного представника (на вимогу особи) під підпис та обліковується посадовою особою органу ДМС, органу охорони державного кордону та органу СБУ, яка уповноважена складати документи для примусового повернення, у журналі обліку прийнятих рішень про примусове повернення та видворення з України іноземців та осіб без громадянства.

Матеріалами справи підтверджено, що із змістом оскаржуваного рішення ОСОБА_1 ознайомився 16.10.2018 та у послугах перекладача не потребує, про що свідчить особистий підпис позивача.(а.с. 39)

Крім того, в письмових поясненнях, написаних власноручно позивачем на російській мові, вказано про обставини в'їзду на територію України, строку перебування та причини порушення цього строку внаслідок незнання закону. (а.с.43)

Враховуючи наведене, колегія суддів зазначає, що відповідачем дотримано порядок прийняття рішення про примусове повернення у відповідності до Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справ

Враховуючи викладене, колегія суддів, приходить до висновку, що рішення Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області від 16.10.2018 №28 про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 є законним та обґрунтованим, прийнятим на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством України, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для справи, а отже судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому підстави для скасування рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 04.12.2018 року у справі № 554/8463/18 відсутні.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 04.12.2018 року по справі № 554/8463/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)О.М. Калитка
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко Л.В. Мельнікова
Повний текст постанови складено 11.03.2019 року.