Справа № 620/385/19
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2019-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2019 року Чернігів Справа № 620/385/19

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України, в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача в частині відмови в проведенні перерахунку щомісячного довідного грошового утримання за періоди: з 01.01.2018 по 31.07.2018, з 04.12.2018 по 31.12.2018 та з 01.01.2019 по 31.01.2019;

- зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання за періоди: з 01.01.2018 по 31.07.2018 за довідкою від 01.08.2018 №7-12/41, з 04.12.2018 по 31.12.2018 за довідкою від 11.12.2018 №7-12/100 та з 01.01.2019 по 31.01.2019 за довідкою від 14.01.2019 №7-12/15.

В обґрунтування свої позовних вимог позивач посилається на те, що відмовивши у здійсненні перерахунку з 01.01.2018, з 04.12.2018, з 01.01.2019 та провівши такий перерахунок довічного грошового утримання з серпня 2018 року, січня 2019 року та лютого 2019 року відповідач грубо порушив право позивачки на належне матеріальне та соціальне забезпечення як судді у відставці, гарантоване Конституцією України та Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.02.2019 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного письмового провадження без виклику сторін і встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов.

Представником відповідача, в межах встановленого судом строку, подано відзив на позов, в якому останній просить відмовити позивачці у задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість та наголошує, що оскільки Закон України від 15.05.2018 №2415 "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" набрав чинності лише 22.07.2018, перерахунок щомісячного грошового утримання позивачці слід здійснювати з 01.08.2018. Щодо перерахунку довічного грошового утримання з 04.12.2018 та з 01.01.2019 відповідач зазначив, що відповідно до п.4 розділу ІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці перерахунок проводиться з 1 числа місяця, наступного за місяцем, у яком змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою. На думку, відповідача його дії відповідають нормам чинного законодавства, зокрема Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а отже відсутні підстави для задоволення поданого позову. Одночасно просить розгляд справи провести за правилами загального позовного провадження.

Враховуючи наданий відповідачем відзив, суд зазначає, що вказана справа підпадає під визначення, наведене у п.3 ч.6 ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (КАСУ). Згідно ст.263 КАСУ суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи, зокрема, щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг. При цьому, згідно ч.3 ст.263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив. Враховуючи, що відповідачем в повній мірі викладені обставини та обґрунтування, які покладені в основу його позиції щодо відсутності підстав для задоволення позову у відзиві на позовну заяву, суд не вбачає необхідності у розгляді даної справи за правилами загального позовного провадження. Крім того, суд вважає клопотання Чернігівського ОУПФУ необґрунтованим, оскільки відповідачем жодним чином не зазначено підстав для виклику його в судове засідання.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

Позивачка є суддею у відставці та перебуває на обліку у Чернігівському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці через Пенсійний фонд України в особі відповідача.

В серпні 2018 року позивачка звернулася до відповідача з вимогою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2018, втім, відповідач відмовив їй у здійсненні перерахунку з 01.01.2018, посилаючись на те, що перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, згідно довідки про суддівську винагороду виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Чернігівській області від 01.08.2018 №7-12/41 підлягає з 01.08.2018, а не з 01.01.2018.

Також, 12.12.2018 та 15.01.2019 позивачка звернулась до Управління із заявою встановленого зразка про проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів". До заяви додала довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставні від 11.12.2018 №7-12/100, видану Апеляційним судом Чернігівської області, станом на 04.12.2018 та довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 14.01.2019 №7-12/15, видану Апеляційним судом Чернігівської області, станом на 01.01.2019. Посадовий оклад був зарахований виходячи з розрахунку величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

А оскільки, розмір посадового окладу було встановлено саме Законом України №2415, відповідач, вважаючи наступним місяцем після підвищення січень 2019 року та лютий 2019 року відповідно, здійснив перерахунок утримання саме з січня 2019 року та лютого 2019 року згідно наданих довідок.

Вказані обставини відповідачем не заперечується.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зважає на таке.

Обгрунтовуючи правомірність проведеного перерахунку відповідач зазначає про те, що відповідно до п.4 розділу ІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці перерахунок проводиться з 1 числа місяця, наступного за місяцем, у яком змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.

Оскільки Закон України від 15.05.2018 №2415 "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" набрав чинності лише 22.07.2018, рішення Конституційного суду України було прийнято 04.12.2018, а зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб згідно до Закону України "Про державний бюджет на 2019 рік" відбулось з 01.01.2019, перерахунок щомісячного грошового утримання позивачці слід здійснювати з 1 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінились розміри складових суддівської винагороди судді.

Суд не може погодитися з такою позицією, з огляду на те, що згідно із ст.142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

21.07.2018 в газеті "Голос України" (№133) опубліковано Закон України від 15.05.2018 №2415-VIII "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав". Вказаним Законом внесено зміни до Закону України від 06.12.2016 №1774 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", зокрема в абз.2 п.3 розділу ІІ слово та цифри "1600 гривень" замінено словами та цифрами "прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 01.01.2017". Отже, дію цього Закону поширено на правовідносини, що виникли до набрання чинності цим нормативно-правовим актом, а саме: починаючи з 01.01.2017.

Так, Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2017 встановлено у розмірі 1600 гривень. При цьому, відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2018 встановлено у розмірі 1762 гривні.

З огляду на зазначене, з 01.01.2018 посадовий оклад суддів встановлюється, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 1762 гривні, а тому саме з цієї дати зміна грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, є підставою для проведення перерахунку раніше призначеного щомісячного грошового утримання суддям у відставці.

На виконання даних норм матеріального закону Державна судова адміністрація України довела до відома голів судів та начальників територіальних управлінь ДСА України листом від 24.07.2018 №11-1336/18 інформацію, що з 01.01.2018 посадовий оклад суддів встановлюється, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 1762 гривні. Одночасно повідомила про необхідність внесення змін до штатних розписів установ, здійснити перерахунку суддівської винагороди з 01.01.2018 для обчислення щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, а також підготовки довідок про суддівську винагороду з 01.01.2018.

Сторонами не заперечується, що позивачка зверталась до відповідача із відповідною заявою, додавши довідку про розмір щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

Наведене, обумовлюється положеннями ст.47 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно якої при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів. При цьому, суд враховує ч.1 ст.58 Конституції України, якою передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Суд вважає, що в даному випадку, необхідність проведення перерахунку з 01.01.2018 обумовлена саме наведеними правовими нормами, оскільки дію Закону України від 15.05.2018 №2415-VIII "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" поширено на правовідносини, що виникли до набрання чинності цим нормативно-правовим актом, що знаходить своє відображення безпосередньо в абз.2 п.3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 №1774 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно відмовлено в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивачки з 01.01.2018.

Так, 04.12.2018 Конституційним судом прийнято рішення №11-р/2018, згідно якого визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч.3 ст.133 Закону України від 07.07.2010 №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України від 12.02.2015 №192-VIII "Про забезпечення права на справедливий суд". Це положення підлягає застосуванню у його первинній редакції, а саме: "Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 01.01.2011 - 6 мінімальних заробітних плат; з 01.01.2012 - 8 мінімальних заробітних плат; з 01.01.2013 - 10 мінімальних заробітних плат; з 01.01.2014 - 12 мінімальних заробітних плат; з 01.01.2015 - 15 мінімальних заробітних плат".

Також, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч.10 ст.133 Закону України від 07.07.2010 №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України від 12.02.2015 №192-VIII "Про забезпечення права на справедливий суд", за яким "суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу", для цілей застосування окремих положень Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" зі змінами.

В ч.3 резолютивної частини рішення також вказано, що положення ч.ч.3,10 ст.133 Закону України від 07.07.2010 №2453-VІ "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України від 12.02.2015 №192-VІII "Про забезпечення права на справедливий суд", які визнані неконституційними п.п.1, 2 резолютивної частини цього Рішення, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Конституційний суд України в даному рішенні відновив права на отримання посадового окладу у розмірі 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб з 01.01.2015, а також зазначив, що положення ч.3 ст.133 Закону №2453 в редакції Закону №192 звужує зміст та обсяг гарантій незалежності суддів у частині зменшення гарантованого розміру винагороди судді, створює загрозу для незалежності як судді, так і судової влади в цілому, а також передумови для впливу на суддю через розмір його матеріального забезпечення. Таким чином, положення ч.3 ст.133 Закону №2453 в редакції Закону №192 суперечить ч.ч.1,2 ст.26 Конституції України. Також вказав, що якщо позбавлення судді права на отримання доплат до посадового окладу може бути визнане доцільним та виправданим, зокрема, у випадку притягнення його до кримінальної чи дисциплінарної відповідальності, наслідком якого є відсторонення судді від посади чи від здійснення правосуддя, то позбавлення судді цього права, коли він не здійснює правосуддя через обставини, що не залежать від нього особисто або не обумовлені його поведінкою, як випливає зі змісту положення ч.10 ст.133 Закону №2453 у редакції Закону №192, є несправедливим, невиправданим та необґрунтованим.

Сторонами не заперечується, що позивачка зверталась до відповідача із відповідною заявою, додавши довідку про розмір щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці від 04.12.2018.

При цьому, суд враховує, що вказане рішення Конституційного Суду України є обов'язковим, остаточним та таким, що не може бути оскаржено. Положення, які визнані неконституційними п.п.1, 2 резолютивної частини цього Рішення, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Зазначене є підставою для проведення перерахунку раніше призначеного щомісячного грошового утримання суддям у відставці та має проводитися з 04.12.2018, оскільки в даному випадку, у відповідності до п.4 розділу ІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, не відбувається зміна розміру щомісячного грошового утримання суддям, а виключно відновлюються раніше порушені права.

Щодо проведення перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання за період з 01.01.2019 по 31.01.2019 за довідкою від 14.01.2019 №7-12/15, суд зазначає, що вказаний перерахунок обумовлено підвищенням суддівської винагороди через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб згідно Закону України від 23.11.2018 №2629 "Про державний бюджет на 2019 рік". При цьому, дію вказаного закону поширено на весь 2019 рік, в тому числі і на січень 2019 року, що свідчить про виникнення права на перерахунок довічного грошового утримання з 01.01.2019, а не з місяця, наступного за місяцем, у якому відбуваються зміни. Саме з 01.01.2019 встановлюється оновлений посадовий оклад судді, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і саме з цієї дати відбувається зміна грошового утримання. В свою чергу, прийняття Закону України "Про державний бюджет на 2019 рік" не може звужувати зміст та обсяг визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів.

Враховуючи все вищевикладене, позов ОСОБА_1 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії слід задовольнити повністю, визнати протиправними дії відповідача в частині відмови в проведенні перерахунку щомісячного довідного грошового утримання за періоди: з 01.01.2018 по 31.07.2018, з 04.12.2018 по 31.12.2018 та з 01.01.2019 по 31.01.2019 та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання за періоди: з 01.01.2018 по 31.07.2018 за довідкою від 01.08.2018 №7-12/41, з 04.12.2018 по 31.12.2018 за довідкою від 11.12.2018 №7-12/100 та з 01.01.2019 по 31.01.2019 за довідкою від 14.01.2019 №7-12/15.

Згідно ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тобто, судові витрати у розмірі 768,40 грн підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України.

Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в частині відмови в проведенні перерахунку щомісячного довідного грошового утримання ОСОБА_1 за періоди з 01.01.2018 по 31.07.2018, з 04.12.2018 по 31.12.2018 та з 01.01.2019 по 31.01.2019.

Зобов'язати Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання за періоди: з 01.01.2018 по 31.07.2018 за довідкою від 01.08.2018 №7-12/41, з 04.12.2018 по 31.12.2018 за довідкою від 11.12.2018 №7-12/100 та з 01.01.2019 по 31.01.2019 за довідкою від 14.01.2019 №7-12/15.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення згідно пп.15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач - ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

Відповідач - Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України (проспект Миру,44, м.Чернігів, 14005, ).

Повне рішення суду складено 11.03.2019.

Суддя Л.О. Житняк