Справа № 805/4451/18-а
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2019-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 березня 2019 року

Київ

справа №805/4451/18-а

адміністративне провадження №К/9901/5014/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Хохуляка В.В.,

суддів - Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на ухвалу Першого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2019 у справі №805/4451/18-а за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про скасування рішення про застосування штрафних санкцій,

в с т а н о в и в:

фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулась до адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про скасування рішення про застосування штрафних санкцій.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21.08.2018 позовні вимоги - задоволено.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2019 Головному управлінню Державної фіскальної служби у Донецькій області у відкритті апеляційного провадження на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21.08.2018 у справі №805/4451/18-а відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції Головне управління Державної фіскальної служби у Донецькій області 18.02.2019 звернулось з касаційною скаргою до Верхового Суду та заявою про поновлення строку касаційного оскарження з обґрунтуванням поважності пропуску такого строку.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою судом з'ясовані такі обставини.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21.08.2018 адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про скасування рішення про застосування штрафних санкцій задоволено.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, в межах встановленого законом строку, подала апеляційну скаргу у справі №805/4451/18-а.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 22.10.2018 відповідачу відмовлено у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору, а апеляційну скаргу було залишено без руху з мотивів її невідповідності вимогам пункту 1 частини п'ятої статті 296 КАС України (ненадання документа про сплату судового збору).

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2018, керуючись пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України згідно якої, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк - повернуто заявнику.

З даної ухвали вбачається, що згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, копію ухвали суду апеляційної інстанції від 22.10.2018 про залишення апеляційної скарги без руху отримано заявником 30.10.2018, однак станом на 26.11.2018 (з урахуванням довідки про відсутність даних в реєстрі підтверджень оплат із Казначейства про зарахування судового збору) апелянтом не було усунуто недоліки апеляційної скарги.

Головне управління Державної фіскальної служби у Донецькій області 12.12.2018 повторно звернулось до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою у справі №805/4451/18-а без сплати судового збору у встановленому законом розмірі та з пропуском встановленого КАС України процесуального стоку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування підстав для поновлення строку заявник зазначав, що Головне управління Державної фіскальної служби у Донецькій області утримується виключно за рахунок державного бюджету, несплата судового збору під час подання первісної апеляційної скарги є об'єктивною причиною. Також, апелянт зауважив, що неодноразово звертався до Державної фіскальної служби України з листами щодо вирішення питання про збільшення фінансування зі сплати судового збору

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2018 апеляційну скаргу відповідача було залишено без руху з мотивів її невідповідності вимогам частини третьої статті 298 та пункту 1 частини п'ятої, частини шостої статті 296 КАС України та надано апелянту десятиденний строк, протягом якого він мав надати заяву про поновлення строку апеляційного оскарження із зазначенням обґрунтованих підстав для такого поновлення та документ про сплату судового збору у встановленому законом розмірі.

На виконання вимог ухвали Першого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2018 про залишення апеляційної скарги без руху відповідачем на адресу суду апеляційної інстанції було направлено клопотання про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги щодо сплати судового збору, в якому заявник вказує, що для такої сплати необхідний додатковий час. Однак обґрунтованої заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження заявником додано не було.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2019 Головному управлінню Державної фіскальної служби у Донецькій області у відкритті апеляційного провадження на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21.08.2018 у справі №805/4451/18-а відмовлено.

Верховний Суд дійшов висновку, що правильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права при постановленні ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження є очевидним, розумні сумніви щодо їх застосування чи тлумачення відсутні.

Згідно з частиною третьою статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи наведене, за результатами оцінки зазначених у надісланій на виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, заяві про поновлення строку апеляційного оскарження підстав суддя-доповідач може визнати їх поважними та відкрити апеляційне провадження або визнати такі підстави неповажними, у зв'язку з чим відмовити у відкритті касаційного провадження на підставі частини третьою статті 298 КАС України.

Як зазначено вище, суд апеляційної інстанції ухвалою від 17.12.2018 надавав податковому органу достатній строк для усунення недоліків вдруге поданої апеляційної скарги щодо надання клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження з наведенням причин поважності пропуску такого строку та сплати судового збору у встановленому законом розмірі. Однак заявником не було надано суду клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, у зв'язку з чим у відкритті апеляційного провадження було відмовлено, що відповідає правильному застосуванню КАС України.

Доводи касаційної скарги щодо встановлення судом апеляційної інстанції неправомірних обмежень у реалізації відповідачем права на апеляційне оскарження судового рішення не спростовують вищенаведених висновків про очевидне правильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту шостого частини п'ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов'язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

З огляду на те, що Головним управлінням Державної фіскальної служби у Донецькій області не наведено належних підстав та не надано відповідних доказів для поновлення строку на апеляційне оскарження, зокрема, не виконано вимоги ухвали від 17.12.2018 в частині надання обґрунтованої заяви про поновлення строку апеляційного оскарження з доданням належних доказів, що унеможливили своєчасне вчинення процесуальної дії зі звернення до суду апеляційної інстанції зі скаргою у строк визначений законом, суд дійшов вірного висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 333 КАС України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини першої, пунктом 2 частини другої статті 333 КАС України, -

у х в а л и в:

Відмовити Головному управлінню Державної фіскальної служби у Донецькій області у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на ухвалу Першого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2019 у справі №805/4451/18-а за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про скасування рішення про застосування штрафних санкцій.

Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

..............................

В.В. Хохуляк

Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна

Судді Верховного Суду