Справа № 420/23/19
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2019-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/23/19
УХВАЛА

07 березня 2019 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., при секретарі Кузьменко Е.Х., розглянувши у підготовчому судовому засіданні заяву представника позивача від 06.03.2019 року про забезпечення позовних вимог по справі №420/23/19 за адміністративним позовом Приморської районної адміністрації Одеської міської ради (вул..Канатна,134, м.Одеса, 65039) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_3), Бондаря Олексія Миколайовича (АДРЕСА_4) про скасування рішення державного реєстратора КП Новоселівської сільської ради "Регіональне бюро державної реєстрації" Бондаря О.М. №40024127 від 06.03.2018 року про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на квартиру АДРЕСА_1, зобов'язати ОСОБА_2 привести квартиру АДРЕСА_1 у відповідність до технічного паспорту від 20.05.2017 року б/н,-

ВСТАНОВИВ:

В провадження Одеського окружного адміністративного суду перебуває справа за адміністративним позовом Приморської районної адміністрації Одеської міської ради (вул..Канатна,134, м.Одеса, 65039) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_3), Бондаря Олексія Миколайовича (АДРЕСА_4) про скасування рішення державного реєстратора КП Новоселівської сільської ради "Регіональне бюро державної реєстрації" Бондаря О.М. №40024127 від 06.03.2018 року про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на квартиру АДРЕСА_1, зобов'язати ОСОБА_2 привести квартиру АДРЕСА_1 у відповідність до технічного паспорту від 20.05.2017 року б/н.

Під час підготовчого провадження по справі до суду надійшла заява представника позивача Приморської районної адміністрації ОМР від 06.03.2019 року вхідний №8234/19 про забезпечення позовних вимог шляхом заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема нотаріусам та іншим органам чи особам, які мають право виконувати функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не виключно, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, внесення змін до записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (інші реєстраційні дії) щодо квартири АДРЕСА_2, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: НОМЕР_1.

В обґрунтування заяви зазначено, що відповідач ОСОБА_2 може здійснити відчуження цього майна іншим особам, а це унеможливить виконання судового рішення в частині зобов'язання привести квартиру у первинний технічний стан.

У зв'язку з цим, на думку представника позивача, є необхідність винесення судом рішення про забезпечення адміністративного позову до ухвалення рішення у справі.

Вказана заява була розглянута в попередньому судовому засіданні 07.03.2019 року з викликом представників сторін. Представник позивача підтримала доводи заяви. Відповідачі були сповіщенні належним чином про день, час та місце слухання справи, але в судове засідання не прибули без поважних причин.

Оцінивши обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Конституційного Суду України у справі №3-рп/2003р від 30.01.2003 року визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Одним із головних принципів адміністративного судочинства, відповідно до ст.7 КАС України є принцип верховенства права. Відповідно до ст.3 Конституції України та ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

Однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, у тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 150 КАС України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Згідно частини 4 статті 150 КАС України подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Заходи забезпечення адміністративного позову вживаються у разі наявності таких обставин:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулась до суду, такими рішеннями, дією або бездіяльністю.

У кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, суд має встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відповідно до положень ст.151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку відповідачу вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким здійснюється стягнення.

Згідно пункту 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

З наданих до заяви та адміністративного позову матеріалів не вбачається того, що на теперішній час ОСОБА_2, як власник квартири, вчиняє або збирається вчинити дії з відчуження права власності на вказану квартиру на користь третіх осіб, або вчиняє інші дії, які спрямовані на змінення правового статусу цього майна, які підлягають реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Також представником позивача не наведено в заяві аргументів щодо неможливості виконання можливого рішення суду по цій справі у разі задоволення позовних вимог без застосування заходів попереднього судового захисту.

Тобто, з наданих до заяви доказів не вбачається порушення прав заявника чи наміру їх порушити з боку відповідача ОСОБА_2, тобто відсутня безпосередня безпека правам та інтересам заявника, до того ж, суд звертає увагу на те, що обмежити права власника майна, які гарантовані йому державою Україна положеннями Протоколу №1 до ст.1 Європейської Конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, ст.41 Конституції України, можна лише у виключних випадках, за наявності суспільної необхідності у вигляді необхідності здійснення державою контролю за майном для сплати податків, зборів та інших обов'язкових платежів.

Оскільки судом встановлено, що відсутні підстави для забезпечення позовних вимог, визначені ст.150 КАС України, в задоволенні заяви представника заявника від 06.03.2019 року слід відмовити повністю.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.150,151,154 КАС України суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника позивача від 06.03.2019 року про забезпечення позовних вимог по справі №420/23/19 - відмовити.

Повний текст ухвали суду виготовлений та підписаний суддею 12.03.2019 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду

шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня отримання повного тексту ухвали суду в порядку, визначеному п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя Єфіменко К.С.