Справа № 202/8239/18
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

14 березня 2019 р. Справа № 202/8239/18

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Рябчук О.С., розглянувши матеріали позовної заявиГромадської організації «Дніпропетровська незалежна Правозахисна Громадська організація»до Держави Україна в особі судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Бєльченко Лариси Анатоліївни, Держави України в особі керівника апарату Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1, Держави України в особі секретаря судового засідання Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_2 про визнання бездіяльності незаконною та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.01.2019 року передано за підсудністю до Дніпропетровського окружного адміністративного суду справу №202/8239/18 за позовом Громадської організації «Дніпропетровська незалежна Правозахисна Громадська організація»до Держави Україна в особі суддіІндустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3, Держави України в особі керівника апарату Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1, Держави України в особі секретаря судового засідання Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_2 про визнання бездіяльності незаконною та зобовязання вчинити певні дії.

12 березня 2019 року справа №202/8239/18 надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду та за результатом автоматичного розподілу справ передана судді Рябчук О.С.

Згідно з частиною 2 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у адміністративній справі, суд виходить з наступного.

З позовної заяви вбачається, що позивачем - Громадською організацією «Дніпропетровська незалежна Правозахисна Громадська організація», оспорюютьсяпроцесуальні дії (бездіяльність) секретаря судового засідання, керівника апарату суду та слідчого судді під час провадження у справі №202/3677/18 (1-кс/202/9360/2018).

При цьому, позивачем заявлені наступні позовні вимоги:

1.Визнати незаконною бездіяльність секретаря судового засідання Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_2 вчастині порушення вимог НаказуДержавної судової адміністрації України від 17.12.2013 № 173 «Про затвердження Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ» щодо форми, порядку повідомлення учасників справи про дату і час розгляду справи № 202/3677/18 (1-кс/202/9360/2018);

2. Зобов'язати керівника апарату Індустріального районного суду м.Дніпропетровська притягнути до адміністративної відповідальності секретаря судового засідання Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_2 за недбале виконання посадових обовязків;

3. Визнати незаконною бездіяльність керівника апарату Індустріального районного суду м. Дніпропетровська щодо не забезпечення організаційно (в частині повідомлення всіх учасників про дату і час розгляду судової справи) при розгляді Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська справи № 202/3677/18 (1-кс/202/9360/2018), у передбаченому процесуальним законом порядку;

4. Визнати незаконною бездіяльність судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Бєльченко Лариси Анатоліївни щодо порушення вимог абзацу 2 пункту 7.11. в частині недотримання обов'язку скріплення електронним цифровим підписом суддікопії повістки про виклик у судове засідання 18 грудня 2018 року по справі № 202/3677/18 (І-кс/202/9360/2018) законослухняного громадянина України ОСОБА_4;

5. Зобов'язати, на підставі частини 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, суддю Бєльченко Л.А., керівника апарату Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, секретаря судового засідання Індустріальною районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_2 1.0. - кожного окремо - публічно вибачитись перед законослухняним громадянином України ОСОБА_4 за порушення йогоправ, свобод і законних інтересів щодо обмеження його права на доступ до правосуддя при розгляді справи № 202/3677/18 (1-кс/202/9360/2018).

Дослідивши матеріали позову, суд вважає, що спір між сторонами не має ознак справи адміністративної юрисдикції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 55 Конституції України держава кожному гарантує право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно із п.1 ч.1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у звязку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до п.7 ч.1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України субєкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

При цьому, визначальною ознакою є справи адміністративної юрисдикції є здійснення однією зі сторін (субєктом владних повноважень) по відношенню до іншої публічно-владні управлінські функції.

Згідно до рішення Конституційного суду від 23.05.2001 р. N 6-рп/2001 відповідно до частини першої статті 124 Конституції Україниправосуддя в Україні здійснюється виключно судами. При здійсненні правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону (частина перша статті 129 Конституції України). Виключно законами України визначаються судоустрій і судочинство. Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідним процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення питань підвідомчості судам спорів, порушення і відкриття справ, підготовки їх до розгляду, судовий розгляд справ у першій інстанції, в касаційному і наглядовому порядку та прийняття по них судових рішень належать до сфери правосуддя іможуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавстваУкраїни.

В постанові Верховного Суду України від 24 квітня 2012 року №21-989во10 зазначено наступне.

Законність процесуальних актів, дій чи бездіяльності, вчинених при здійсненні процесуальних повноважень, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

Намагання здійснити контроль за процесуальною діяльністю поза межами відповідного процесуального регулювання є протиправним втручанням у діяльність особи, наділеної вустановленому порядку процесуальними правами, та є посяганням на її процесуальну незалежність.

Процесуальні рішення, дії чи бездіяльність осіб, які їх вчиняють, перевіряються за нормами того процесу, в межах якого вони вчиняються.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до наведених норм права публічно-правовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення субєктом владних повноважень своїх публічно-владних управлінських функцій.

Втім, дії секретаря судового засідання щодо належності повідомлення учасників справи № 202/3677/18 (1-кс/202/9360/2018) про дату і час розгляду справи не є управлінським діями в розумінні ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, а є процесуальними діями.

У порядку адміністративного судочинства можуть бути оскаржені акти, дії або бездіяльність посадових і службових осіб судів, що належать до сфери управлінської діяльності.

Але ж в даному випадку, спірні правовідносини перебувають за межами такої діяльності.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги 1) про визнання незаконною бездіяльністьсекретаря судового засідання Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_2 вчастині порушення вимог НаказуДержавної судової адміністрації України від 17.12.2013 № 173 «Про затвердження Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ» щодо форми, порядку повідомлення учасників справи про дату і час розгляду справи № 202/3677/18 (1-кс/202/9360/2018) не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Щодо позовної вимоги 2) про зобов'язання керівника апарату Індустріального районного суду м. Дніпропетровська притягнути до адміністративної відповідальності секретаря судового засідання Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_2 за недбале виконання посадових обовязків, суд зазначає наступне.

Юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Порядок і підстави притягнення до адміністративної відповідальності і накладення адміністративних стягнень врегульовано Кодексом України про адміністративні правопорушення, розділом ІІІ якого визначено перелік органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, розмежовано їх компетенцію.

Щодо інших позовних вимог, суд зазначає, що вони є похідними від позовної вимоги 1).

Також, суд вважає доцільним зауважити позивачу, що судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є субєктами владних повноважень і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у звязку з розглядом судових справ.

Такий висновок відтворений у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №6 «Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів».

Судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється, а однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

У звязку із викладеним, розгляд судом позовних вимог, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких є, по суті, оскарження процесуальних дій та судових рішень судді (суду), повязаних із розглядом справи (від стадії відкриття провадження у справі до розгляду по суті, перегляду судових рішень у передбачених процесуальним законом порядках і їх виконання), нормами Кодексу адміністративного судочинства України та законами України не передбачено.

Також, у Висновку № 3 (2002) Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що предявляються їм у звязку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду у визначенні чи застосуванні закону, здійснені оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.

Враховуючи викладене, а також той факт, що із змісту позовних вимог позивача чітко вбачається, що їх предметом є виключно процесуальні дії відповідачів під час провадження № 202/3677/18 (1-кс/202/9360/2018), суд вважає доцільним відмовити у відкритті провадження у адміністративній справі у відповідності до п.1 ч.1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 19, 170, 248, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Громадської організації «Дніпропетровська незалежна Правозахисна Громадська організація» до Держави Україна в особі судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Бєльченко Лариси Анатоліївни, Держави України в особі керівника апарату Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1, Держави України в особі секретаря судового засідання Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_2 про визнання бездіяльності незаконною та зобовязання вчинити певні дії.

Копія ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надсилається особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами не пізніше наступного дня після її постановлення.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набуває законної сили у відповідності до вимог ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_5