Справа № 640/45/19
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/45/19 Суддя (судді) першої інстанції: Шейко Т.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Губської О.А.,

Беспалова О.О.,

за участю

секретаря судового засідання Коломійцевої А.О.,

представника відповідача Глущенко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 січня 2019 року (суддя Шейко Т.І.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Київської міської державної адміністрації про визнання протиправними нормативно-правових актів, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київської міської державної адміністрації, в якому просила:

- визнати невідповідними Конституції, незаконними та нечинними з моменту прийняття:

- розпорядження Київської міської державної адміністрації №700 від 26 квітня 2018 року «Про встановлення тарифів на теплову енергія, виробництво теплової енергії, транспортування теплової енергії, постачання теплової енергії, послуги з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води комунальному підприємству виконавчого органу Київради (київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»;

- розпорядження Київської міської державної адміністрації №1294 від 23 липня 2018 року «Про встановлення тарифів на теплову енергія, виробництво теплової енергії, транспортування теплової енергії, постачання теплової енергії, послуги з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води комунальному підприємству виконавчого органу Київради (київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»;

- розпорядження Київської міської державної адміністрації №2340 від 22 грудня 2018 року «Про встановлення тарифів на теплову енергія, виробництво теплової енергії, транспортування теплової енергії, постачання теплової енергії, послуги з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води комунальному підприємству виконавчого органу Київради (київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 січня 2019 року позовну заяву ОСОБА_4 залишено без руху.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 січня 2019 року позовну заяву повернуто позивачу.

Не погоджуючись з ухвалою суду про повернення позову, позивачем подано апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права, в якій просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 січня 2019 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у статтях 160, 161 КАС України не міститься вимог надавати при вчиненні адміністративного позову копії сторінок паспорту та ідентифікаційного коду особи, яка його подає, не міститься таких вимог і в ухвалі Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 січня 2019 року, таким чином в оскаржуваній ухвалі безпідставно поставлено у залежність повернення позовної заяви від не усунення недоліків, які не зазначено в ухвалі про залишення позову без руху. Також вказано, що безпідставними на стадії вирішення питання про відкриття провадження є твердження ухвали, що в уточненій позовній заяві позивач посилається на порушення оскаржуваними нормативно-правовими актами прав третьої особи, проте не зазначає, які права та інтереси саме позивача порушені.

Від відповідача відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з частиною 2 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Згідно до п. 1 ч.4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Статтею 160 КАС України передбачено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

В позовній заяві зазначаються:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв'язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти;

3) зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб'єкта владних повноважень;

4) зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов'язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача;

10) у справах щодо оскарження нормативно-правових актів - відомості про застосування оскаржуваного нормативно-правового акта до позивача або належність позивача до суб'єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт;

11) власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Якщо позовна заява подається представником, то у ній додатково зазначаються відомості, визначені у пункті 2 частини п'ятої цієї статті стосовно представника.

У разі пред'явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

Якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Відповідно до статті 161 КАС України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Суб'єкт владних повноважень при поданні адміністративного позову зобов'язаний додати до позовної заяви доказ надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення іншим учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси, копії позовної заяви та доданих до неї документів. До позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). У разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, участь у судовому засіданні щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, звільнення (відстрочення, розстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів, про забезпечення надання безоплатної правничої допомоги, якщо відповідний орган відмовив у її наданні, тощо. У разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов'язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску. До заяви про визнання індивідуального акта протиправним чи адміністративного договору недійсним додається також оригінал або копія оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребування.

Так, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 січня 2019 року позовну заяву ОСОБА_4 залишено без руху, оскільки в позовній заяві не зазначено виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; не зазначено доказів, що підтверджують вказані обставини; позивачем не вказано, як саме оскаржувані нормативно-правові акти порушують права, свободи та інтереси позивача; позивачем не зазначено власне письмове підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; позивачем до позовної заяви не додано екземпляр позовної заяви з додатками для відповідача; позивачем не додано жодного доказу в підтвердження власної позиції.

Позивач 23.01.2019, тобто у встановлений судом першої інстанції строк, подав заяву про усунення недоліків, до якої додано уточнену позовну заяву та матеріали, якими позивач обґрунтовує свій позов.

Однак, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 січня 2019 року позовну заяву повернуто позивачу, оскільки позивачем не виконано повністю вимог ухвали від 09 січня 2019 року, якою позовну заяву залишено без руху, а саме:

- позивачем не надано копії паспорту, ідентифікаційного коду, у зв'язку з чим суд позбавлений можливості ідентифікувати особу, яка звертається до суду;

- в уточненій позовній заяві позивач посилається на порушення оскаржуваними нормативно-правовими актами прав ОСОБА_5, проте не зазначає, які права та інтереси саме ОСОБА_4 порушені.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Щодо тверджень суду першої інстанції про те, що позивачем не надано копії паспорту, ідентифікаційного коду, у зв'язку з чим суд позбавлений можливості ідентифікувати особу, яка звертається до суду, колегія суддів зазначає, що в ухвалі від 09 січня 2019 року не зазначено про такий недолік позовної заяви і що його необхідно усунути, таким чином в оскаржуваній ухвалі безпідставно поставлено у залежність повернення позовної заяви від неусунення недоліків, які не зазначено в ухвалі про залишення позову без руху.

Також, суд апеляційної інстанції наголошує, що у статтях 160, 161 КАС України не міститься вимог надавати при зверненні до суду з адміністративним позовом копії сторінок паспорту та ідентифікаційного коду особи, яка його подає.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 Кодексу адміністративного судочинства України здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

Для визначення статусу осіб, які беруть участь у справі, важливою є категорія адміністративної процесуальної правосуб'єктності.

Адміністративна процесуальна правосуб'єктність поєднує в собі здатність особи мати процесуальні права та обов'язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) і здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність).

Втім, Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено обов'язку надання доказів на підтвердження адміністративної процесуальної дієздатності особи.

Тобто, неподання позивачем доказів на підтвердження його адміністративної процесуальної дієздатності в даному випадку, не може розглядатись як недолік позовної заяви і бути перешкодою для реалізації особою конституційного права доступу до правосуддя.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в матеріалах справи міститься посвідчення серії НОМЕР_1 від 19.11.2014 інваліда війни І групи, видане ОСОБА_4, посвідчення серії НОМЕР_1 від 10.02.2005 інваліда другої групи, видане ОСОБА_4

Щодо висновків суду першої інстанції про те, що в уточненій позовній заяві позивач посилається на порушення оскаржуваними нормативно-правовими актами прав ОСОБА_5, проте не зазначає, які права та інтереси саме ОСОБА_4 порушені, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 9 ч. 5 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, в позовній заяві зазначаються, зокрема, у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Судом першої інстанції зазначено, що в порушення зазначених вимог Кодексу адміністративного судочинства України, у позовній заяві таке обґрунтування не зазначено.

Втім, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, адже з позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що зареєстрованим місцем проживання позивача є АДРЕСА_1, що в свою чергу може свідчити про те, що розпорядження Київської міської державної адміністрації, якими встановлено тарифи на теплову енергія, виробництво теплової енергії, транспортування теплової енергії, постачання теплової енергії, послуги з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води комунальному підприємству виконавчого органу Київради (київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» можуть порушувати права, свободи, інтереси позивача.

В адміністративному позові було зазначено чим саме, на думку позивача, оскаржуване рішення порушує його права, свободи та інтереси. Також, до позовної заяви були додані рахунки на сплату послуг за адресою проживання позивача і третьої особи (АДРЕСА_1) (докази споживання послуг), а також листування з виконавцем КП «Київтеплоенерго», яке третя особа одночасно вела як від себе особисто, та і за дорученням позивача.

Аналіз змісту позовної заяви, поданої на усунення визначених в ухвалі недоліків, на переконання судової колегії, дає підстави для висновку, що в останній міститься обґрунтування порушення оскаржуваним рішенням прав та інтересів позивача.

Тобто, на переконання суду апеляційної інстанції, позивачем було наведено обґрунтування порушення оскаржуваним рішенням прав та інтересів останнього, а перевірка ж викладених у позовній заяві фактичних обставин, надання їм оцінки з посиланням на докази, тощо, не може здійснюватися судом на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі а має бути встановлена під час розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Частинами першою, другою статті 8 Кодексу передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

У практиці Європейського Суду з прав людини, зокрема, в справі «Делькур проти Бельгії» висловлена позиція, що в демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

Колегія суддів також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні від 04.12.1995 по справі «Беллет проти Франції», в якому Суд зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Таким чином, хоча право доступу до суду і не є абсолютним, це право не повинно обмежуватись таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець.

Зважаючи на викладене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про повернення позовної заяви, оскільки висновки суду першої інстанції є помилковими та порушують право особи на судовий захист.

Відтак, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Відповідно до пунктів 1, 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала - скасуванню з направленням до суду першої інстанції, оскільки ухвала про повернення позовної заяви постановлена за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про відкриття провадження.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 січня 2019 року скасувати, а справу направити до Окружного адміністративного суду міста Києва для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 13 березня 2019 року.

Головуючий суддя В.Ю.Ключкович

Судді О.А. Губська

О.О. Беспалов