Справа № 823/355/17
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 березня 2019 року

Київ

справа №823/355/17

адміністративне провадження №К/9901/44611/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Гриціва М.І., судді Коваленко Н.В., розглянувши у письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «Колос Чигиринщини» до Державного реєстратора Чигиринського районного управління юстиції Черкаської області Цьопи Богдана Анатолійовича, Чигиринської районної державної адміністрації Черкаської області за участі третіх осіб - ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Нібулон» про визнання протиправним та скасування рішення за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Нібулон» на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 19 травня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2017 року Приватне підприємство «Колос Чигиринщин» (далі - ПП «Колос Чигиринщини», позивач) звернулося до суду з позовом до Державного реєстратора Чигиринського районного управління юстиції Черкаської області Цьопи Богдана Анатолійовича (далі - Державний реєстратор, відповідач), Чигиринської районної державної адміністрації Черкаської області (далі - Чигиринська РДА, відповідач), в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Чигиринського районного управління юстиції Черкаської області Цьопи Богдана Анатолійовича від 29 квітня 2016 року, індексний номер: 29479295.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що ПП «Колос Чигиринщини» користується земельною ділянкою площею 1,8557 га, кадастровий номер НОМЕР_1, на підставі договору оренди землі №320 від 20 грудня 2011 року, укладеного з фізичною особою ОСОБА_3, що зареєстрований у відділі Держкомзему Чигиринського району Черкаської області 20 квітня 2012 року. У лютому 2017 року позивач дізнався, що 11 квітня 2016 року між ОСОБА_3 та товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» укладено договір оренди цієї ж земельної ділянки. В подальшому, 28 квітня 2016 року державним реєстратором Черкаського міського управління юстиції прийнято рішення, індексний номер 14382026, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» право оренди на вищезазначену земельну ділянку.

Позивач зазначене рішення відповідача вважає протиправним, оскільки право оренди спірної земельної ділянки на момент прийняття оскаржуваного рішення вже було зареєстровано за ПП «Колос Чигиринщини» та на час проведення оскаржуваних реєстраційних дій, зареєстрований договір оренди землі № 320 від 20 грудня 2011 року, укладений між ОСОБА_3 та позивачем, є чинним, тому реєстрація договору оренди землі з новим орендарем є неможливою.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 19 травня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2016 року, позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що здійснення запиту для встановлення наявності або відсутності вже зареєстрованих речових прав, які виникли до 01 січня 2013 року на об'єкт нерухомого майна є не правом, а обов'язком державного реєстратора, а його невиконання тягне за собою визнання державної реєстрації протиправною.

Не погоджуючись з постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 19 травня 2016 року та ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2016 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, Товариство з обмеженою відповідальністю «Нібулон» звернулося з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, у якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга подана 28 серпня 2017 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі № 823/355/17, витребувано адміністративну справу та запропоновано сторонам надати заперечення на касаційну скаргу, однак розгляд справи цим судом не був закінчений.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 березня 2018 року для розгляду цієї справи визначено новий склад колегії суддів, а саме: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Гриціва М.І. та Коваленко Н.В.

Ухвалою Верховного Суду від 20 лютого 2019 року прийнято до свого провадження справу за позовом Приватного підприємства «Колос Чигиринщини» до Державного реєстратора Чигиринського районного управління юстиції Черкаської області Цьопи Богдана Анатолійовича, Чигиринської районної державної адміністрації Черкаської області за участі третіх осіб - ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Нібулон» про визнання протиправним та скасування рішення за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Нібулон» на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 19 травня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2017 року.

У касаційній скарзі скаржник вказує на те, що суди попередніх інстанцій не надали належної правової оцінки тому, що частиною першою статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV) передбачено вичерпний перелік підстав для відмови у державній реєстрації прав. З огляду на законодавчу заборону відмовляти в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав не передбачених Законом № 1952-IV, у державного реєстратора не було правових підстав для такої відмови.

Крім того, скаржником у касаційній скарзі зазначено, що даний спір має не публічний, а приватно-правовий характер, відтак, його вирішення не належить до юрисдикції адміністративних судів, а тому суди помилково розглянули даний спір в порядку адміністративного судочинства.

ТОВ «Колос Чигиринщини» подало заперечення на касаційну скаргу ТОВ «Нібулон», у якому зазначає, що посилання скаржника на те, що у реєстратора були відсутні правові підстави відмовити у здійсненні державної реєстрації є безпідставним. Крім того, договір оренди на сьогоднішній день є чинним, а тому, вважає, що рішення судів попередніх інстанцій про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 29479295 від 29 квітня 2016 року є законними та обґрунтованими і просить залишити їх без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до частини шостої статті 346 КАС України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду в усіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції.

Враховуючи, що учасник справи оскаржує рішення судів першої та апеляційної інстанцій, у тому числі з підстав порушення правил предметної юрисдикції, то за правилами частини шостої статті 346 КАС України є підстава для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що здійснення правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів, спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов'язків цивільного характеру. У цьому пункті закріплене «право на суд» разом із правом на доступ до суду складають єдине ціле (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» («Golder v. the United Kingdom») від 21 лютого 1975 року, заява № 4451/70, § 36). Проте ці права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутність вказаних прав (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Станєв проти Болгарії» («Stanev v. Bulgaria») від 17 січня 2012 року, заява № 36760/06, § 230).

Європейський суд з прав людини у пункті 44 Рішення від 25 лютого 1993 року у справі «Доббертен проти Франції» зазначив, що частина перша статті 6 Конвенції змушує держав-учасниць організувати їх судову систему в такий спосіб, щоб кожен з їх судів і трибуналів виконував функції, притаманні відповідній судовій установі (Dobbertin v. France № 88/1991/340/413).

Керуючись статтями 341, 345, 346, 347, 359 КАС України,

У Х В А Л И В:

Справу за позовом Приватного підприємства «Колос Чигиринщини» до Державного реєстратора Чигиринського районного управління юстиції Черкаської області Цьопи Богдана Анатолійовича, Чигиринської районної державної адміністрації Черкаської області за участі третіх осіб - ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Нібулон» про визнання протиправним та скасування рішення передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Я.О. Берназюк

Судді: М.І. Гриців

Н.В. Коваленко