Справа № 540/405/19
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2019-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

07 березня 2019 р. м. ХерсонСправа № 540/405/19

Суддя Херсонського окружного адміністративного суду Дубровна В.А., перевіривши виконання вимог статей 160-161 КАС України за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій т зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

01 березня 2019 року ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до суду з позовом до Азово-Чорноморського регіонального управління (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії Азово-Чорноморського регіонального управління щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01 липня 2015 р. по 22 серпня 2016 р.

- зобов'язати Азово-Чорноморського регіональне управління нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01 липня 2015 р. по 22 серпня 2016 р.

Відповідно до ст. 171 КАС України, в редакції Закону України №2147-VIII, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, серед іншого, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Ознайомившись з адміністративним позовом та доданими до нього документами, суддею встановлено наступне.

Відповідно до пункту 5 ч.1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи: позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Як вбачається зі змісту позовної, то позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01.07.2015 р. по 22.08.2016 р. та зобов'язати Азово-Чорноморського регіональне управління нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01.07.2015 р. по 22.08.2016 р.

Частинами 1, 3 ст. 122 КАС України, встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У свою чергу, частинами першою та другою статті 233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Отже, невиплата власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум і вимога звільненого працівника щодо їх виплати є трудовим спором між цими учасниками трудових правовідносин.

Враховуючи те, що спеціальним законом, а саме ст. 233 Кодексу законів про працю України визначено строк, протягом якого особа може звернутися до суду, тому при вирішенні даного трудового спору та визначення моменту, з якого починається обчислюватись даний строк, застосовується саме норми трудового законодавства, як норми спеціального закону.

Конституційний Суд України в рішенні від 15 жовтня 2013 року №9-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України вирішив, що в аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України слід розуміти так, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

При цьому, Конституційний Суд України у рішенні від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу вирішив, що в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статей 116, 117, 237-1 цього Кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Отже, для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 24.10.2018 р. у справі №806/1568/17.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що датою, з якої позивач мав би довідатися про порушення своїх трудових прав, є дата проведення остаточного з ним розрахунку.

Проте, суд зазначає, що з долучених до позовної заяви матеріалів неможливо встановити дату проведення остаточного з позивачем розрахунку при звільненні, що позбавляє суд можливості перевірити дотримання позивачем строку звернення до суду відповідно до ст. 233 КЗпП України.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. Протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, позивач повинен надати суду докази щодо дати проведення з ним остаточного розрахунку, відповідно до яких позивач дізнався про порушення його прав, або інші докази на підтвердження зазначених обставин, або заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з зазначенням доказів поважності причин його пропуску.

З огляду на зазначене, суд встановив, що позовна заява подана без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 2 статті 169 КАС України встановлено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, позовна заява відповідно до ч.1 ст. 169 КАС України підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу строку для усунення її недоліків, а саме:

- надати завірені належним чином докази, відповідно до яких позивач дізнався про порушення його прав, або заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з зазначенням доказів поважності причин його пропуску.

Керуючись ч. 1 ст. 169 КАС України, суд,

ухвалив:

Залишити позовну заяву без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали.

Після усунення недоліків позовної заяви документи до суду направляти із вказівкою на номер справи 540/405/19 та зазначенням прізвища судді, який прийняв ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

У разі невиконання цієї ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала окремо не оскаржується.

Суддя Дубровна В.А.