Справа № 620/3552/18
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3552/18 Суддя (судді) першої інстанції: Скалозуб Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Лебедєвої Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Чернігівської обласної медико-соціальної експертної комісії №1 комунального медичного закладу «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Чернігівської обласної ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Чернігівської обласної медико-соціальної експертної комісії № 1 Комунального медичного закладу «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Чернігівської обласної ради (надалі також - Чернігівська обласна МСЕК № 1) про визнання дій неправомірними щодо прийняття рішення від 11 вересня 2018 року про відсутність підстав для встановлення інвалідності, а також зобов'язання вирішити питання про визнання ОСОБА_3 інвалідом ІІІ групи з дитинства з 11 вересня 2018 року безстроково.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та інші наявні у справі докази, колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 05.08.2010 (безстроково) та копією вкладки № 717600 С від 24.10.2016 з терміном дії до жовтня 2017 року (а.с. 15).

З огляду на матеріали справи вперше Чернігівською обласною МСЕК №1 був оглянутий 12.05.2010 та визнаний особою з інвалідністю III (третьої) групи з дитинства з ураженням опорно-рухового апарату до 01.06.2011. Інвалідність встановлена на період навчання, що підтверджується актом огляду МСЕК № 779 від 13.05.2010 (а.с. 39-41).

14.07.2010 Чернігівською обласною МСЕК № 1 позивачу було змінено причину інвалідності на захворювання, пов'язане з наслідками аварії на ЧАЕС, встановлена III (третя) група інвалідності терміном до 01.08.2013, на період навчання на підставі експертного висновку Чернігівської обласної спеціалізованої ЛКК для дорослих по встановленню причинного зв'язку хвороб, інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС № 85 від 10.07.2010, що підтверджується копією акту Чернігівської обласної МСЕК № 1156 від 14.07.2010 та копією експертного висновку Чернігівської обласної спеціалізованої ЛКК № 85 від 10.07.2010 (а.с. 42-44, 14).

04.09.2013 ОСОБА_3 був визнаний особою з інвалідністю III (третьої) групи, захворювання пов'язане з наслідками аварії на ЧАЕС, з дитинства до 01.10.2016 на період навчання та працевлаштування, що підтверджується копією акту МСЕК № 1240 від 04.09.2013 (а.с. 45-47).

При черговому огляді ОСОБА_3 встановлена III (третя) група інвалідності до 01.10.2017 на період раціонального працевлаштування, відповідно до копії акту МСЕК № 988 від 14.09.2016 (а.с. 48-50).

У зв'язку з незгодою з актом МСЕК № 988 від 14.09.2016, на підставі заяви матері хворого, ОСОБА_3 був оглянутий на Експертній раді ОЦ MCE 03.10.2016 та відповідно до копії акту МСЕК № 207 від 03.10.2016 рішення обласної МСЕК №1 не змінено (а.с. 51-53).

Відповідно до копії акту МСЕК № 1248 від 07.11.2018 при черговому переогляді 07.11.2017 Чернігівською обласною МСЕК № 1, ОСОБА_3 особою з інвалідністю не визнаний (а.с. 54-56).

На погоджуючись із вказаним рішенням обласної МСЕК №1, ОСОБА_3 був оглянутий Центральною МСЕК МОЗ України, за результатами якого рішення Чернігівської обласної МСЕК № 1 не змінено, особою з інвалідністю позивача не визнано (копія акту № 415 від 13.12.2017, а.с. 57-59).

За направленням Чернігівської міської лікарні № 2 від 09 липня 2018 pоку (JIKK), ОСОБА_3 оглянутий обласною МСЕК № 1 та особою з інвалідністю не визнаний згідно нормативних документів MCE, про що свідчить копія акту огляду МСЕК № 899 від 11.09.2018 (а.с. 60-62).

Крім того, відповідно до наявних в матеріалах справи копій листів від 29.11.2017 № 631/11 та від 19.12.2017 № 670/12 вбачається, що на засіданні ЦМСЕК МОЗ України розглянуто медико-експертну справу та оглянуто громадянина ОСОБА_3 з питання встановлення групи інвалідності і повідомлено, що комісія дійшла висновку, що виявлені функціональні порушення з боку опорно - рухового апарату в легкому ступені обмежують життєдіяльність хворого і згідно чинного законодавства не дають підстав для встановлення групи інвалідності (наказ МОЗ України № 561 від 05.09.2011р., постанова Кабінету Міністрів України від 03.12.2009р. № 1317). Рішення обласної МСЕК залишено без змін (а.с. 64, 65).

Вважаючи дії відповідача протиправними та такими, що порушують права особи, ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що за результатами обстежень позивача та дослідження медичної документації відповідачем було встановлено та підтверджено рішенням Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ, що виявлені функціональні порушення ОСОБА_3 не дають змоги встановити йому інвалідність, а відтак відповідач дійшов висновку про відсутність підстав для визнання позивача інвалідом саме за результатами медичного обстеження позивача та на підставі медичної документації. Розглядаючи питання про встановлення групи інвалідності позивачу, відповідачем не порушено порядку розгляду цього питання, а тому оскаржуване рішення відповідає положенням Інструкції про встановлення груп інвалідності, Положенню про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, тобто прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» медико-соціальна експертиза - це визначення на основі комплексного обстеження усіх систем організму конкретної особи міри втрати здоров'я, ступеня обмеження її життєдіяльності, викликаного стійким розладом функцій організму, групи інвалідності, причини і часу її настання, а також рекомендацій щодо можливих для особи за станом здоров'я видів трудової діяльності та умов праці, потреби у сторонньому догляді, відповідних видів санаторно-курортного лікування і соціального захисту для найповнішого відновлення усіх функцій життєдіяльності особи.

Статті 3 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) інвалідність, як міра втрати здоров'я, визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи Міністерства охорони здоров'я України.

Процедура проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, інвалідам з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації визначена Положенням про медико-соціальну експертизу, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317 (далі - Положення про МСЕК № 1317).

Пунктом 3 Положення про МСЕК № 1317 встановлено, що медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

За змістом пункту 4 Положення Про МСЕК № 1317 Міністерство охорони здоров'я (далі - МОЗ) утворює Центральну медико-соціальну експертну комісію МОЗ, яку очолює головний лікар.

Приписами пункту 10 вказаного Положення обумовлено, що залежно від ступеня, виду захворювання та групи інвалідності утворюються комісії загального та спеціалізованого профілів. До складу комісії входить не менше трьох лікарів за спеціальностями, перелік яких затверджується МОЗ з урахуванням профілю комісії, а також спеціаліст з реабілітації, лікар-психолог або психолог.

З пункту 26 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, особі, що визнана інвалідом, залежно від ступеня розладу функцій органів і систем організму та обмеження її життєдіяльності встановлюється I, II чи III група інвалідності.

Пунктом 27 вказаного Положення визначено, що підставою для встановлення III групи інвалідності є стійкі, помірної важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, наслідками травм або вродженими вадами, що призвели до помірно вираженого обмеження життєдіяльності особи, в тому числі її працездатності, але потребують соціальної допомоги і соціального захисту.

Інваліди III групи з помірним обмеженням життєдіяльності можуть навчатися та провадити різні види трудової діяльності за умови забезпечення у разі потреби засобами компенсації фізичних дефектів чи порушених функцій організму, здійснення реабілітаційних заходів.

Згідно з пунктом 1.10 Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 05 вересня 2011 року № 561, при огляді у МСЕК проводяться: вивчення документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи; опитування хворого; об'єктивне обстеження та оцінка стану всіх систем організму, необхідних лабораторних, функціональних та інших методів дослідження усіма членами комісії.

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що рішення МСЕК приймається після повного медичного обстеження особи і проведення необхідних досліджень лікувально-профілактичним закладом охорони здоров'я, на підставі медичної документації, яка обов'язково включає направлення на МСЕК, та за результатами об'єктивного обстеження особи членами комісії.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та аналізуючи вказані правові норми, суд апеляційної інстанції дійшоввисновку, що процедура проведення медико-соціальної експертизи позивача дотримана відповідачем в повній мірі, а тому рішення про невизнання позивача інвалідом від 11.09.2018 року прийняте відповідачем на підставі, в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, та є правомірним.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в своїй постанові від 26.09.2018 року у справі №817/820/16.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, згідно якої, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесено до компетенції цього органу.

Згідно з Закону України, «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні», до компетенції медико-соціальної експертизи відноситься комплексного обстеження усіх систем організму конкретної особи міри втрати здоров'я, ступеня обмеження її життєдіяльності, викликаного стійким розладом функцій організму, групи інвалідності, причини і часу її настання, а також рекомендацій щодо можливих для особи за станом здоров'я видів трудової діяльності та умов праці, потреби у сторонньому догляді, відповідних видів санаторно-курортного лікування і соціального захисту для найповнішого відновлення усіх функцій життєдіяльності особи.

Відтак, суди не вправі втручатися в діяльність державних органів, що застосовують надані їм у межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження в будь-якій формі своїх дій з іншими суб'єктами. Втручання в дискреційні повноваження суб'єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Розглядаючи питання про встановлення групи інвалідності позивачу, відповідачем не порушено порядку розгляду цього питання, а тому оскаржувані рішення відповідають положенням Інструкції про встановлення груп інвалідності, Положенню про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, тобто прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма