Справа № 375/2323/18
Суддя: Ісаєнко Юлія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 375/2323/18 Суддя (судді) першої інстанції: Нечепоренко Л.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Ісаєнко Ю.А.,

суддів: Лічевецького І.О., Земляної Г.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 27.12.2018 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до начальника сектору реагування патрульної поліції № 4 Рокитнянського відділення поліції Миронівського відділу поліції ГУ НП в Київській області Шаравари Сергія Петровича про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до начальника сектору реагування патрульної поліції № 4 Рокитнянського відділення поліції Миронівського відділу поліції ГУ НП в Київській області Шаравари Сергія Петровича про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 02.12.18 серія ДПО18 № 930894 про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 27.12.2018 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, апелянтом подано апеляційну скаргу з підстав неповного з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, та порушення норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким: визнати протиправними дії начальника сектору реагування патрульної поліції № 4 Рокитнянського відділення поліції Миронівського відділу поліції ГУ НП в Київській області Шаравари Сергія Петровича щодо притягнення до адміністративної відповідальності, та скасувати відповідну постанову.

Доводи апелянта, зокрема, обґрунтовані тим, що суд першої інстанції невірно застосував положення нормативно-правових актів, які підлягали застосуванню до спірних правовідносин, а відповідачем не було дотримано порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Справа розглянута у порядку письмового провадження відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 02.12.2018 біля 21 год. 30 хв. відповідачем здійснювалось патрулювання в смт.Рокитне, їхав по вул.Ентузіастів в бік АЗС «КЛО». Перед перехрестям з вул. Незалежності виїхав автомобіль «VOLKSWAGEN - GOLF» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням позивача.

При цьому автомобіль під'їхав до перехрестя та проїхав без зупинки дорожній знак «Проїзд без зупинки заборонено».

В результаті викладеного, відповідачем було складено постанову по справі про адміністративне правопорушення від 02.12.18 серія ДПО18 № 930894, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 122 КпАП України. Вказана постанова була направлена позивачу засобами поштового зв'язку, позаяк отримувати її останній відмовився.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КпАП України, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно зі статтею 251 КпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Приписами ст.ст. 73 - 76 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Колегія суддів вказує на те, що в матеріалах справи міститься диск з відеозаписом, на якому вбачається факт допущення порушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КпАП України, та за яке позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності. Обставини вчинення вказаного порушення на відеозаписі співпадають з обставинами, які були описані сторонами, що свідчить про те, що воно допущено саме позивачем.

Так, як вказано судом першої інстанції, при перегляді за клопотанням відповідача відеозапису руху транспортних засобів на перехресті вулиць Незалежності та Ентузіастів в смт. Рокитне вбачається, що автомобіль позивача проїхав перехрестя без зупинки і розминувся зі службовим автомобілем поліції майже на перехресті.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В свою чергу, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, зазначений обов'язок виконано, та у встановленому порядку обґрунтовано правомірність своїх дій та рішень в межах даного спору.

Відтак, факт допущення позивачем порушення Правил дорожнього руху встановлено у встановленому порядку, а апелянтом не спростовано жодними доказами.

Враховуючи викладене, в межах даних правовідносин колегія суддів не вбачає протиправних дій та рішень відповідача, які б могли стати підставою для задоволення позову.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Стосовно інших посилань апеляційної скарги, то колегія суддів критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 27.12.2018 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Ю.А. Ісаєнко

Суддя Г.В. Земляна

Суддя І.О. Лічевецький