Справа № 2040/6630/18
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2019 р. № 2040/6630/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Спірідонова М.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (61000, АДРЕСА_1) до Державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 (61024, м. Харків, вул. Студентська, 5/6) про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 24.05.2018 року винесену державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2

В обґрунтування позову зазначено, що державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 24.05.2018 року було винесено постанову про накладення штрафу на ОСОБА_1, на користь держави в розмірі 1700,00 грн., у зв'язку з не виконанням вимог виконавчого документа без поважних причин. Позивач з зазначеною постановою не погоджується, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 05.02.2019 року відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив.

Представником відповідача 27.02.2019 року надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, та зазначає, що постанова про накладення штрафу на ОСОБА_1, на користь держави в розмірі 1700,00 грн., у зв'язку з не виконанням вимог виконавчого документа без поважних причин є законною та такою, що винесена в межах чинного законодавства України, а тому не підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вищезазначені приписи Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 19.03.2018 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56003969 з примусового виконання виконавчого листа №640/6732/16-ц від 05.03.2018р., виданого Київським районним судом м. Харкова щодо зобовязання ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, провести демонтаж самочинного будівництва на горищі будинку, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Алчевських (Артема), буд. 9/11, з приведенням зазначеного горища в попередній стан.

Копії постанови № 56003969 від 19.03.2018р. направлено сторонам виконавчого провадження для відома та для виконання, за вих. №8650 від 19.03.2018 року рекомендованою кореспонденцією.

Також судом встановлено, що 16.04.2018 року державним виконавцем Владимир Я.В було винесено акт, відповідно до якого встановлено, що виходом державного виконавця за адресою м. Харків, вул. Алчевських, буд. 9/11 встановлено, що рішення суду не виконано, а саме боржником не проведений демонтаж самочинного будівництва на горищі будинку, з приведенням його в попередній стан. Встановити причини невиконання рішення суду відповідачу не виявилось можливим у звязку з відсутністю боржника.

Державним виконавцем 24.05.2018 року на підставі ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про накладення штрафу на боржника ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_1, в розмірі 1700,00 грн., та зобовязано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. Також боржника попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду. Постанова, направлено для виконання боржнику.

З акту державного виконавця від 08.06.2018 року вбачається, що державним виконавцем встановлено повторне невиконання ОСОБА_3 рішення суду

Державним виконавцем 08.06.2018 року на підставі ч. 2 статті 75 Закону України "Про виконавче провадження" у звязку з повторним невиконанням рішення суду без поважних причин, винесена постанова про накладення штрафу на боржника в розмірі 3400,00 грн., яку направлено для виконання боржнику.

Державним виконавцем, керуючись ч. 3 ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження" 15.06.2018 року винесена постанова про закінчення виконавчого провадження №56003969 та на підставі п.11 ч.1 ст. 39 вказаного Закону, направлено її до відома сторонам виконавчого провадження та направлено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення до Київського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Представником позивача 15.06.2018 року подано скаргу начальнику Київського ВДВС міста Харкова ГТУЮ Харківської області на постанову про накладення штрафу від 24.05.2018 року. 26.06.2018 року представником позивача було отримано лист № 21460 від 23.06.2018 року за підписом начальника Київського ВДВС міста Харкова ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_4 в якому повідомлялось, що скарга представника боржника на постанову державного виконавця про накладення штрафу не може бути розглянута в порядку ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Щодо вимог позивача про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 24.05.2018 року з підстав того, що у постанові про відкриття виконавчого провадження № 56003969 від 19.03.2018 р. державним виконавцем не було зобовязано саме ОСОБА_1 виконати рішення суду та протягом встановленого строку - 10 (десяти) робочих днів, а тому державний виконавець не мав права виносити постанову від 24.05.2018 року про накладення штрафу, суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами статті 2 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження здійснюється на засадах справедливості, неупередженості та об'єктивності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 2 червня 2016 року, підлягають примусовому виконанню рішення, зокрема, на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною 6 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Частиною 2 ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п.6 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства Юстиції України 02.04.2012 № 512/5 під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

В пункті 7 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства Юстиції України 02.04.2012 № 512/5, встановлено, що постанова як окремий документ містить такі обов'язкові реквізити:

номер виконавчого провадження;

вступну частину із зазначенням:

назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення;

найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність;

назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа);

за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об'єднання виконавчих проваджень у зведене;

мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову;

резолютивну частину із зазначенням:

прийнятого виконавцем рішення;

строку і порядку оскарження постанови.

Суд, дослідивши постанову про відкриття виконавчого провадження від 19.03.2018р. № 56003969, встановив, що її зміст відповідає обовязковим вимогам складання, які встановленні в п. 7 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства Юстиції України 02.04.2012 № 512/5.

Крім того, в мотивувальній частині вказаної постанови наявне посилання на норми закону, як на підставу для винесення постанови, зокрема на норму ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», отже позивач мав можливість ознайомить з передбаченими ст.26 Закону строками та добровільно виконати рішення суду.

Щодо посилання позивача на факт відсутності його прізвища у постанові про відкриття виконавчого провадження № 56003969 від 19.03.2018, суд зазначає наступне.

Із вступної частини постанови про відкриття виконавчого від 19.03.2018 № 56003969 вбачається, що божником за вказаним виконавчим провадженням вказано саме ОСОБА_1 зазначено його ІПН НОМЕР_1, та зазначено код, його імя та по батькові в резолютивній частині рішення.

Відповідно ч.1 розділу 2 Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затверджене наказом Міністерства фінансів України 29.09.2017 № 822, усі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру у порядку, визначеному цим Положенням. Облік фізичних осіб - платників податків ведеться у Державному реєстрі за реєстраційними номерами облікової картки платника податків.

Суд приходить до висновку, що в вступній та резолютивній частинах постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.03.2018р. № 56003969 вказано саме особу позивача - ОСОБА_1 з зазначенням коду ІПН - НОМЕР_1.

З матеріалів справи вбачається, що представник позивача був ознайомлений з матеріалами виконавчого провадження № 56003969 - 08.06.2018 року.

Суд зазначає, що постанова про відкриття виконавчого провадження № 56003969 від 19.03.2018 р., оскаржена позивачем не була. Позивач не скористався правом оскарження в судовому чи адміністративному порядку постанови про відкриття виконавчого провадження № 56003969, вона є дійсною.

Постановою про накладання штрафу від 24.05.2018р. на позивача за невиконання без поважних причин рішення суду накладено штраф в розмірі 1700,00 грн., та зазначено про вимогу виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. Дану постанову винесено відповідачем після того, як сплинув передбачений ч. 6 ст. 26 Закону 10-денний строк виконання рішення, а отже право боржника на добровільне виконання рішення суду не порушено.

Надані копії листів з доказами відправки запитів: Голові Харківської міської ради ОСОБА_5, начальнику КП «Харківське міське Бюро технічної інвентаризації», начальнику КП «Жилкомсервіс», Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради та копії відповідей КП «Жилкомсервіс» від 23.05.2018 року, відповідь Інспекції ДАБК від 24.05.2018 року, копії апеляційної скарги на ухвалу про відмову в розясненні рішення, у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» не є поважною причиною невиконання рішення суду.

Крім того, посилання представника позивача, що в якості поважності пропуску строку виконання рішення суду є неможливість його виконання у звязку з тим, що ОСОБА_1 придбав вказану квартиру №21 за адресою м. Харків, вул. Алчевських (Артема), буд. 9/11 вже після зведення самочинного будівництва, та йому невідомий первісний стан горища, не беруться судом до уваги, оскільки рішенням Київського районного суду м. Харкова від 05.09.2017 року по справі 640/6723/16-ц встановлено, що саме позивач самочинно здійснив реконструкцію вказаної квартири (самочинне будівництво на горище) та без згоди співвласників.

У вказаному рішенні суду вказано, що Департаментом територіального контролю була проведена позапланова перевірка квартири ОСОБА_1, доступ до якої був відсутній. Відповідно до листа Департаменту комунального господарства ХМР від 25.05.2016 року, ділянкою КП «Жилкомсервіс» 12.02.2016 року було надано припис №45 на демонтаж обладнаного приміщення в частині горищного приміщення над квартирою №21 вказаного житлового будинку, але вимоги припису виконані не були. При обстеженні КП «Жилкомсервіс» квартири №21 встановлено, що власником ведуться ремонтні роботи, тому посилання представника ОСОБА_1, що позивач придбав квартиру вже реконструйовану є недоцільним. При обстеженні горищного приміщення над квартирою №21 встановлено, що в кімнаті, ізольованій від загального горищного приміщення гіпсовою перегородкою, є 3-4 м.куб. будівельного сміття. Через дане приміщення проходять трубопроводи центрального опалення. Доступ для обслуговування трубопроводів обмежений. На підставі акта повторної перевірки димовентканалів №386 від 05.04.2016 року в квартирі №16 була відключена газова колонка в звязку з порушеннями правил ГПБ, а саме відсутній доступ до димовентканалів (зашиті гіпсокартоном).

Суд приходить до висновку, що позивач мав можливість за участю КП «Жилкомсервіс» в 2016 році здійснити демонтаж обладнаного приміщення в частині горищного приміщення над квартирою №21, але вказані дії виконані не були.

Вказаний факт також підтверджений в постанові Апеляційного суду Харківської області від 09.01.2017 року по справі 640/6732/16-ц, якою рішення Київського районного суду м. Харкова від 05.09.2017 року по справі 640/6732/16-ц залишено без змін. Вказана постанова набрала законної сили 09.01.2018року.

У звязку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позивач навмисно ухиляється від виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 05.09.2017 року по справі 640/6732/16-ц, яке набрало законної сили та є обовязковим до виконання.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ч. 2,3 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, а постанова про накладення штрафу від 24.05.2018 року винесена державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 є законною, та такою, що не підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (61000, АДРЕСА_1) до Державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 (61024, м. Харків, вул. Студентська, 5/6) про скасування постанови - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Спірідонов М.О.