Справа № 369/16394/18
Суддя: Ковальчук Л. М.
Дата ухвалення: 2019-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/369/73/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19.02.2019 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Бондар О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського Іванківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Управління патрульної поліції в Київській області, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського Іванківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Управління патрульної поліції в Київській області, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 19 грудня 2018 року інспектором було винесено постанову ДПО18 № 932755 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 грн..

В оскаржуваній постанові інспектор зазначив, що він, ОСОБА_1, не предявив поліцейському поліс обовязкового технічного контролю, чим порушив п.п. 31.3.б ПДР України.

Позивач посилався на те, що 19 грудня 2018 року він рухався на автомобілі НОМЕР_1, який належить Боярському ЛВУМГ. Він перебував у службових справах в Іванківському районі, та о 12 год. 15 хв. біля села Оране Іванківського району, його автомобіль був зупинений поліцейським, в порушення вимог ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».

На вимогу поліцейського були надані посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та страховий поліс про укладення договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Однак інспектор зажадав предявлення полісу обовязкового технічного контролю транспортного засобу. У звязку з тим, що такого документа, як поліс обовязкового технічного контролю не існує, то він не мав змоги його надати.

Позивач вважав що вказана постанова про адміністративне правопорушення від 19 грудня 2018 року ДПО18 № 932755 була винесена незаконно, є протиправною і не відповідає дійсним обставинам справи.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 просив скасувати постанову ДПО18 № 932755 від 19 грудня 2018 року, винесену поліцейським Іванківського ВП старшим сержантом ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій позов підтримав та просив розгляд справи проводити за його відсутності.

У судове засідання відповідач поліцейський Іванківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_2 не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.

У судове засідання представник третьої особи Управління патрульної поліції в Київській області не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що поліцейським Іванківського ВП старшим сержантом ОСОБА_2 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 932755 від 19 грудня 2018 року.

Згідно вказаної постанови встановлено, що 19 грудня 20148 року о 12 год. 45 хв. на а/д спецпід»їзду до ЧАЕС 19 км, керуючи автомобілем НОМЕР_1, водій ОСОБА_1 не предявив поліс обовязкового технічного контролю, чим порушив п.п. 31.3.б Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність, передбачена ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Згідно постанови про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 932755 від 19 грудня 2018 року ОСОБА_1 було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП, а також застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн..

Слід зазначити, що правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України).

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 121 КУпАП передбачено, що керування водієм транспортним засобом, що підлягає обовязковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, - тягне за собою накладення штрафу від двадцяти до двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п.п. 31.3.б Правил дорожнього руху України передбачено, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов'язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 8 Закону України «Про національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з положенням п.8 ч.1 ст.23 цього Закону, поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач надав копію протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу № 00066-03321-17 серії АК № 225175.від 08.11.2017 року, в якому зазначено, що транспортний засіб «УАЗ 3909 ВП6ТК» д.н.з. НОМЕР_2 після технічного контролю визнано технічно справним.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів) , що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновками експертів та показань свідків. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Згідно вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 276 КУпАП визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 69 КУпАП України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно зі ст. 252 КУпАП при оцінці доказів посадова особа керується своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008. «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії НК № 902780 від 14 квітня 2018 року, оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було, а судом таких обставин не було встановлено.

У поданій до суду позовній заяві позивач заперечував свою вину у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Згідно вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобовязані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобовязані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР.

У своїй позовній заяві позивач зазначив, що він вимушено здійснив зупинку на місці із зазначенням розмітки «для інвалідів», оскільки він погано себе почував.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Позивачем заперечується факт порушення ним Правил дорожнього руху України, відповідальність за які передбачена ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Так, позивач посилався на те, що в його діях, які кваліфікуються за ч. 3 ст. 121 КУпАП, відсутній склад правопорушення, оскільки інспектор під час зупинки його транспортного засобу вимагав у нього документи, які не передбачено надавати для огляду згідно вимог ст. 16 Закону України «Про дорожній рух».

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. В ньому повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказати мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованою та такою, що відповідає нормам КУпАП. При розгляді справи були з'ясовані і доведені всі обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Слід зазначити, що під час зупинки транспорного засобу «УАЗ 3909 ВП6ТК» д.н.з. НОМЕР_2, яким керував позивач ОСОБА_1, водій не надав поліцейському необхідних документів, як того вимагає чинне законодавство, тому постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 932755 від 19 грудня 2018 року є законною та обґрунтованою.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до поліцейського Іванківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Управління патрульної поліції в Київській області, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення не підлягають задоволенню, оскільки відсутні підстави для визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови.

Керуючись ст. ст. 7, 69, 121, 245, 251, 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 5, 72, 77, 242, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського Іванківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Управління патрульної поліції в Київській області, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня винесення рішення суду.

Суддя Ковальчук Л.М.