Справа № 300/274/19
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2019-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" березня 2019 р. справа № 300/274/19
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Шумей М.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про визнання відмови протиправною та зобов'язання до вчинення дій, -
ВСТАНОВИВ:
06.02.2019 ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про визнання протиправною та незаконною відмову ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у м. Івано-Франківську у переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" та зобов"язання ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську призначити з 13.11.2018 пенсію державного службовця ОСОБА_1 на підставі статті 37 Закону України "Про державну службу" в розмірі 60 % заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, враховуючи довідки про складові заробітної плати від 12.11.2018 № 236/09-19-05-35 та № 237/09-19-05-35, включивши для обчислення пенсії суму виплат (премій) за жовтень 2018 року та матеріальну допомогу за жовтень 2018 року.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що в УПФУ в м. Івано-Франківську листом № 3393/03 від 20.12.2018 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії державного службовця вперше за ст. 37 Закону України "Про державну службу" та переведенні на пенсію державного службовця непрацюючого із пенсії на загальних підставах мотивуючи тим, що немає підстав для зарахування до стажу державної служби періодів роботи позивача в Державній податковій службі в Івано-Франківській області, в яких позивачу було присвоєні персональні звання як посадовій особі контролюючих органів. Просить задовольнити позов у повному обсязі.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.02.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов.
01.03.2019 відповідач подав суду відзив на позов. З даними позовними вимогами та викладеними аргументами в позовній заяві відповідач не погоджується із підстав викладених у відзиві та просить відмовити у задоволенні позову.
Розглянувши позовну заяву в порядку визначеному статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши докази які містяться в матеріалах справи, відзив на позов, судом встановлено наступні обставини справи.
ОСОБА_1 з грудня 2014 є пенсіонером за віком на загальних підставах та взята на облік в УПФУ в м. Івано-Франківську.
Станом на 01 грудня 2014 року сукупний стаж роботи позивача в органах державної служби складав 35 років 03 місяці 05 днів, а саме: 1979-1982 економістом в Рожнятівському районному фінансовому відділі; 1882-1989 економістом в Івано-Франківському районному фінансовому відділі; 1989 - 1991 економістом 2-ї категорії Івано-Франківського опорного пункту; 1991-2014 - в органах податкової служби (фіскальної) на різних посадах: головного економіста відділу обліку і звітності, головного державного податкового інспектора, заступника начальника відділу - головного державного податкового ревізора інспектора, головного державного податкового ревізора-інспектора, головного спеціаліста відділу фінансового забезпечення, заступника начальника відділу фінансового забезпечення, начальника фінансового відділу - головного бухгалтера.
Відповідно до займаних посад та стажу ОСОБА_1 присвоювалися спеціальні звання і ранги: радник податкової служби ІІ-го, I-го рангу, радник податкової та митної справи I-го рангу, 9 ранг державного службовця, що підтверджується записами у трудовій книжці.
13 листопада 2018 року позивач звернулася до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську з письмовою заявою щодо переводу на пенсію державного службовця згідно ст. 37 Закону України "Про державну службу". До заяви додано необхідні документи та довідки про складові заробітної плати, з яких обчислюють пенсію державному службовцю, видану Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області від 12.11.2018 № 236/09-19-05-35 та № 237/09-19-05-35, відповідно до Постанови правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3.
ОСОБА_2 Пенсійного фонду в м. Івано-Франківську від 20.12.2018 № 3394/03 позивачу відмовлено у призначенні пенсії державного службовця вперше за ст. 37 Закону України "Про державну службу" та переведенні на пенсію державного службовця непрацюючого із пенсії на загальних підставах, мотивуючи тим, що немає підстав для зарахування до стажу державної служби періодів роботи позивача в Державній податковій службі в Івано-Франківській області, в яких позивачу були присвоєні персональні звання як посадовій особі контролюючих органів.
Позивач вважаючи протиправною та необґрунтованою відмову ОСОБА_2 Пенсійного фонду в м. Івано-Франківську звернулася до суду.
Надаючи оцінку правовідносинам, що сталися між сторонами, суд вказує наступне.
Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII (далі Закон України №889-VIII) визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців. Цей закон набув чинності 01.05.2016 р.
Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII втратив чинність Закон України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993 (далі Закон України №3723-XII), крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. п. 10 і 12 цього розділу. Пунктами 10 та 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №889-VIII передбачено право державних службовців на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII.
Зокрема, п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно з ч. 18 ст. 37 Закону України №3723-XII період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та /або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
У ст. 25 Закону України №3723-XII установлено категорії посад державних службовців.
Стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначається не лише ст. 25 Закону України "Про державну службу", але й актами Кабінету Міністрів України.
Так, відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №889-VIII, стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, встановлених на той час законодавством.
Постановою Кабінету Міністрів України №283 від 03.05.1994 р. затверджено Порядок обчислення стажу державної служби (діяв до набрання законної сили Законом України №889-VIII), яким визначено посади і ранги, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.
Відповідно до абз. 3 п. 2 вказаного Порядку до стажу державної служби зараховується, зокрема, робота керівних працівників і спеціалістів в апараті державної податкової та контрольно-ревізійної служби.
Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України від 04.12.1990 №509-XII "Про державну податкову службу в Україні" (далі - Закон України №509-XII), а з 12.08.2012 Податковий кодекс України.
Згідно з ч.1 ст. 4 Закону України №509-XII державна податкова служба, якій за змістом частини другої цієї статті підпорядковані державні податкові інспекції в областях, районах, містах і районах у міста, є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує здійснення контролю за дотриманням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів податків, зборів та інших платежів і неподаткових доходів і внесків до державних цільових фондів, встановлених законодавством України.
Посадовою особою органу державної податкової служби може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Міністерством фінансів України. Посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації, після якої таким особам присвоюються спеціальні звання (ч.1, 4 ст. 15 Закону №509-XII).
Цією ж нормою установлено умови, за яких особи не можуть бути службовцями податкових органів, які кореспондують вимогам ст. 5, 12 Закону №3723-ХІІ щодо обмежень пов'язаних із прийняттям на державну службу та її проходженням.
Статтею 6 Закону №509-XII було встановлено, що видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання, які обіймають посади в державних органах для виконання завдань і функцій держави (зокрема, у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, - перебувають на державній службі та є державними службовцями.
Нормами абз. 1, 2 п. 344.1 статті 344 Податкового кодексу України передбачено, що пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". Період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєнні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним законом.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22.10.2013 у справі 21-340а13. Колегія суддів дійшла висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу".
Враховуючи наведене, суд дійшов переконання, що періоди роботи позивача в Державній податковій службі в Івано-Франківській області, в яких позивачу було присвоєно персональні звання як посадовій особі контролюючих органів, відповідачем неправомірно не враховано у стаж роботи на посадах державної служби.
Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.
Відповідно до пункту 4 Постанови КМУ № 622 від 14.09.2018 "Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб" пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування. При цьому: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби); матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - пятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 р., за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.
Відповідно до довідки Головного управління ДФС у Івано-Франківській області № 236/09-19-05-35 від 12.11.2018 про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" виданої позивачу, заробітна плата на аналогічній займаній позивачем посаді станом на жовтень 2018 року становила: посадовий оклад - 6000,00 грн; надбавка за спеціальне звання радник податкової митної справи I рангу - 700,00 грн; надбавка за вислугу років (50%) (за стаж державної служби 35 років 03 місяці 05 днів) - 3000,00 грн; усього - 9700,00 грн (а.с. 29).
Згідно довідки Головного управління ДФС у Івано-Франківській області № 237/09-19-05-35 від 12.11.2018 виданої позивачу про те, що надбавки та премії за відповідною (прирівняною) за жовтень 2018 року становили всього 4377,57 грн (а.с.30).
Згідно з ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Всупереч цим вимогам відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірності оскаржуваного рішення.
Аналізуючи наведені обставини та досліджені докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відтак, суд вважає за необхідне стягнути з державного бюджету за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Шумей М.В.