Справа № 522/21488/18
Суддя: Шкамерда К. С.
Дата ухвалення: 2019-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/148/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Шкамерди К.С.

за участю секретаря судового засідання - Довгань Ж.А.,

розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 27.11.2018 року № 001372, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просить суд скасувати постанову Державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Одеської області Державної екологічної інспекції України Бойка Анатолія Івановича про накладення адміністративного стягнення від 27.11.2018 р. № 001372, винесена відносно ОСОБА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 188-5 КУпАП та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що оскаржувана постанова є протиправною та вважає, що справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю складу правопорушення.

Ухвалою суду від 10.12.18 р. відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву.

Позивач у судове засідання не з`явився, надав клопотання, яким просив позов задовольнити та розглядати справу за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки суду не повідомив. Крім того, відзиву щодо позовних вимог суду не надіслав.

Згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи вищевикладені приписи КАС України суд прийшов до висновку про можливість продовження розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши позовну заяву та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В ч. 1 ст. 5 КАС України зазначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так судом встановлено, що 27 листопада 2018 року Державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Одеської області Державної екологічної інспекції в Одеській області Бойком Анатолієм Івановичем винесено протокол №001372 стосовно громадянина ОСОБА_1 , відповідно до якого останній вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.68 ЗУ «Про охорону навколишнього середовища», а саме не допустив до проведення планового заходу державного нагляду держінспекторів з охорони навколишнього природного середовища Одеської області.

У статті 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» від 25.06.1991 р. № 1264-XII (далі «Закону») визначена компетенція центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Пунктом а) ст. 20-2 Закону встановлено повноваження щодо організації і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства у тому числі щодо охорони навколишнього природного середовища.

На підставі протоколу, відповідачем прийнята постанова про накладення адміністративного стягнення №001372 від 27.11.18 р., за яке передбачена відповідальність за ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», а саме допустив вчинення перешкод для виконання посадовими особами, які здійснюють державний контроль у галузі навколишнього природного середовища покладений функціональних обов`язків, а саме не допустив до проведення планового заходу державного нагляду та на підставі ст.188-5 КУпАП накладено штраф у розмірі 765 грн.

Статтею 68 Закону встановлено, відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Так, відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища несуть особи, винні п. ї) невиконанні розпоряджень органів, які здійснюють державний контроль у галузі охорони навколишнього природного середовища, та вчиненні опору їх представникам.

Статтею 188-5 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за невиконання законних розпоряджень чи приписів, інших законних вимог посадових осіб органів, які здійснюють державний контроль у галузі охорони навколишнього природного середовища, використання природних ресурсів, радіаційної безпеки або охорону природних ресурсів, ненадання їм необхідної інформації або надання неправдивої інформації, вчинення інших перешкод для виконання покладених на них обов`язків.

Таким чином, підставою для адміністративної відповідальності є невиконання саме законних розпоряджень чи приписів, інших законних вимог посадових осіб органів, які здійснюють державний контроль у галузі охорони навколишнього природного середовища.

Згідно з ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відсутність правомірності, законності розпоряджень чи приписів органу влади зумовлює відсутність складу адміністративного правопорушення.

Судом встановлено, що відповідно до направлення на проведення планової перевірки предметом перевірки є додержання вимог природоохоронного законодавства України, однак перелік питань, щодо яких буде здійснюватися державний нагляд (контроль) у направленні не визначено, як це передбачено приписами абзацу 9 ч. 2 ст. 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Положення ст. ст. 3, 4, 7, 8, 10 та 12 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» встановлюють обов`язки, дотримання яких є обов`язковими як для суб`єктів господарювання так і для посадових осіб органу державного нагляду (контролю), що здійснюють заходи з перевірки, в тому числі, природоохоронного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) має право: не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю), якщо посадова особа органу державного нагляду (контролю) не надала копії документів, передбачених цим Законом, або якщо надані документи не відповідають вимогам цього Закону.

Крім того, частиною 7 ст. 4 Закону встановлено, що у разі якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акту, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів допускають неоднозначне (множинне) трактування прав і обов`язків суб`єкта господарювання або повноважень органу державного нагляду (контролю), така норма трактується в інтересах суб`єкта господарювання.

Як вбачається із направлення на проведення планової перевірки від 24.10.2018 р. № 579пр, не містять переліку питань для здійснення планової перевірки, як це вимагається абзацом ч. 2 ст. 5 Закону. А тому, наведене свідчить про не надання з боку відповідача направлення на проведення планової перевірки як такого, що вимагається положення названого закону.

Враховуючи вищевикладене, представник ТОВ «ЛАІКА-ОІЛ» мав право відмовити у допущенні до перевірки працівників Державної екологічної інспекції в Одеській області з підстав, передбачених приписами ч. 1 ст. 10 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», оскільки це є реалізацією права, що гарантоване названими приписами, за що особа не може бути притягнута до будь-якого із видів відповідальності, в тому числі і адміністративної.

Відповідно до ст. 42 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», посадовими особами товариства є члени виконавчого органу, наглядової ради, а також інші особи, передбачені статутом товариства.

Судом встановлено, що на момент проведення перевірки, набрала чинності Постанова Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2017 р. № 1104 «Про затвердження переліку органів державного нагляду (контролю), на які не поширюється дія Закону України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», якою визначено перелік органів, які виведені з під дії мораторію тільки в певній частині своїх повноважень, а тому Держекоінспекції та її територіальним органам дозволили здійснювати контроль лише за додержанням вимог законодавства щодо екологічної та радіаційної безпеки, та всі інші перевірки у тому числі додержання вимог природоохоронного законодавства України залишалися під дією мораторію до 31 грудня 2018 року, а тому у відповідача не було повноважень щодо проведення планової перевірки щодо додержання вимог природоохоронного законодавства України, оскільки це заборонено діючим законодавством.

Суд зазначає, що з огляду на відсутність, всупереч абзацу 9 ч. 2 ст. 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», в направленні на проведення перевірки переліку питань такої перевірки, таке направлення зумовлює неможливість встановлення в тому числі й питань, на які поширюється дія Закону України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надійшло, при цьому, відповідач мав достатньо часу для направлення до суду заперечень, а також доказів, які підтверджують вчинення адміністративного правопорушення.

Статтею 280 КУпАП України встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо буде встановлено відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 3 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови може скасувати постанову і закрити справи.

У випадку розгляду справ про адміністративні правопорушення уповноваженими особами на місці вчинення правопорушення визначені статтею 258 КУпАП, а в інших випадках справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем вчинення правопорушення, відповідно до статті 276 КУпАП. Таким чином, на справи про адміністративні правопорушення за ст. 188-5 КУпАП не поширюються передбачені ст. 258 КУпАП випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення на місці вчинення правопорушення.

Також, у порушення п. 3.4 Інструкції, посадова особа при розгляді справи про адміністративні правопорушення не з`ясував, чи підлягав позивач адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність позивача; чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 188-5 КУпАП, одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним; призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у ст. 268 КУпАП, зокрема, право користуватися юридичною допомогою, послугами перекладача, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.

У ч. 1 ст. 277 КУпАП та п. 3.2. Інструкції закріплено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (ч. 2 ст. 33 Кодексу).

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до висновків, викладених у Рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі №5-рп/2015, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження. Адміністративне правопорушення, передбачено ст. 188-5 КУпАП, не належить до категорії справ, в яких стягнення накладаються на місці їх вчинення.

Крім того, судом встановлено, що на позивача накладено штраф на підставі ст. 188-5 КУпАП, як на посадову особу ТОВ «ЛАІКА-ОЙЛ» у розмірі 765,00 грн.

Відповідно до п.19.1 статуту ТОВ «ЛАІКА-ОЙЛ» у товаристві створюється одноособовий виконавчий орган - директор.

Згідно довіреності 01-11 від 27.11.18 р. директором Петроченко В.О. уповноважено ОСОБА_1 . представляти інтереси ТОВ «ЛАІКА-ОЙЛ» у Державній екологічній інспекції в Одеській області, тобто позивач не є посадовою особою ТОВ «ЛАІКА-ОЙЛ».

Враховуючи вищевикладене та враховуючи те, що оскаржувана постанова та протокол про адміністративне правопорушення прийняті в один день, а саме 27.11.18 р., що унеможливлює вчинення позивачем будь-яких підготовчих дій для захисту своїх прав та інтересів, суд вважає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснений без дослідження жодних доказів вчинення адміністративного правопорушення, чим порушено вимоги статей 278, 279 КУпАП.

Отже, в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 188-5 КУпАП, а тому необхідно постанову у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 188-5 КУпАП скасувати та закрити провадження в справі, у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 7 КУпАП України, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Позов підлягає задоволенню, оскільки постанова про накладення адміністративного стягнення по справі відповідачем була розглянута з порушенням норм КУпАП, без всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи та без дослідження всіх доказів по справі.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 72, 77, 139, 242-246, 250, 272, 295, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 27.11.2018 року № 001372 - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Одеської області Державної екологічної інспекції України Бойка Анатолія Івановича про накладення адміністративного стягнення від 27.11.2018 р. № 001372, винесену відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 188-5 КУпАП та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Копію постанови направити сторонам у справі.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя К.С. Шкамерда