Справа № 335/4895/18 (ЗП/0840/157/18)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 березня 2019 року м. Дніпросправа № 335/4895/18 (ЗП/0840/157/18)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому

засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2018 року (головуючий суддя - Лазаренко М.С.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до 1) Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради

2) державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Полтавця Дмитра Володимировича

третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «ВасилисК»

про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради (далі - Відповідач-1), державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Полтавця Дмитра Володимировича (далі - Відповідач-2), третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «ВасилисК», в якому просив суд:

- зобов'язати державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Полтавця Дмитра Володимировича внести відповідні зміни до державного реєстру прав на нежиле приміщення V (літ. А-5) площею 166,72 кв.м., що розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південоукраїнська, 3;

- зареєструвати вказане приміщення за Позивачем, згідно ухвали Орджонікідзевського районного суду від 15 серпня 2008 року №2-2921/2008;

- зобов'язати Відповідача-1 видати відповідний документ про державну реєстрацію на нежиле приміщення, площею 166,72 кв.м, в будинку №3 по вул. Південноукраїнська, м. Запоріжжя на ім'я Позивача.

В обґрунтування позовної заяви зазначено про те, що відповідно до ухвали Орджонікідзевського районного суду від 15 серпня 2008 року у справі №2-2921/2008 про затвердження мирової угоди між ТОВ «Юридична компанія «ВасилисК» і громадянином ОСОБА_1 право власності на нежитлове приміщення площею 166,72 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (будівля літера А-5) переходить у власність ОСОБА_1 Однак, при зверненні ОСОБА_1 з заявою про реєстрацію права власності на вказане нежитлове приміщення, Відповідачем-2 було неправомірно відмовлено в реєстрації права власності на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1. З огляду на зазначене, Позивач просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2018 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Полтавця Дмитра Володимировича, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «ВасилисК», про зобов'язання вчинити дії - відмовлено у повному обсязі (а.с. 109-112).

Позивач - ОСОБА_1, не погодившись з рішенням суду першої інстанції оскаржив його в апеляційному порядку (а.с. 124-126).

В апеляційній скарзі Позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що ТОВ "ЮК "ВасилисК" в будинку №3 за адресою 69035, м. Запоріжжя, вул. Південноукраїнська має лише одне приміщення та не заперечує проти його реєстрації на ім'я Позивача. Крім того, заявник апеляційної скарги зазначив про те, що на 7/50 частини приміщення останній не претендує, тому посилання Відповідача-2, при винесенні рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 10 травня 2017 року №35090782, на те, що в ухвалі Орджонікідзевського районного суду від 15 серпня 2008 року у справі №2-2921/2008 не зазначено номер приміщення, яке переходить у власність заявника є необґрунтованим.

Відповідачем-1 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить суд в задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Відзив обґрунтовано тим, що нежитлове приміщення V, розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південоукраїнська, 3 на даний момент зареєстроване на праві спільної часткової власності за ТОВ «Василиса» (правонаступник ТОВ «ЮК «ВасилисК» (43/50) та територіальної громади м. Запоріжжя (7/50). При цьому Позивач просить фактично визнати право власності на приміщення V у цілому, що суперечить приписам чинного законодавства.

Відповідач-1, Відповідач-2 та третя особа, які були належним чином сповіщені про місце, дату та час розгляду справи, в судове засідання своїх представників не направили.

За таких обставин, з урахуванням думки Позивача, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі нез'явившихся учасників справи.

В судовому засіданні Позивач вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення Позивача, проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 серпня 2008 року у справі №2-2921/2008 визнано та затверджено мирову угоду між Позивачем та ТОВ «Юридична компанія «ВасилисК», згідно якої, зокрема:

- ТОВ «Юридична компанія «ВасилисК» передає у рахунок боргу ОСОБА_1 належне йому приміщення, яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південноукраїнська, 3 (будівля літера А-5);

- право власності на приміщення, яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південноукраїнська, 3 (будівля літера А-5) переходить у власність ОСОБА_1, після затвердження мирової угоди Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя (а.с. 5).

Позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду із заявою про уточнення ухвали від 15.08.2008, а саме, просив доповнити ухвалу фразою «вбудоване приміщення V (А-5), загальною площею за внутрішніми замірами 166,72 кв.м», оскільки відсутність такої фрази унеможливлює здійснення реєстрації права власності на приміщення ЗМБТІ.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 червня 2010 року Позивачу відмовлено у задоволенні заяви про роз'яснення ухвали.

16.07.2010 року Позивач звернувся до Орендного підприємства «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» із заявою про здійснення перереєстрації приміщення на своє ім'я. До заяви Позивач надав нотаріально завірену копію ухвали Орджонікідзевського районного суду від 15 серпня 2008 року про затвердження мирової угоди між ТОВ «Юридична компанія «ВасилисК» і громадянином ОСОБА_1 у справі №2-2921/2008, копію свідоцтва про право власності від 28.05.1997 №29, копію свідоцтва про перереєстрацію від 23.07.1999, копію установчого договору ТОВ «Юридична компанія «ВасилисК».

У липні 2010 року (до закінчення строку розгляду реєстратором БТІ заяви про державну реєстрацію прав) ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Орендного підприємства «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Василиск», в якому просив:

- визнати незаконними дії ОП «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» в частині відмови в перереєстрації права власності на вбудоване приміщення V (А-5), загальною площею за внутрішніми замірами 166,72кв.м., розташованого в м. Запоріжжя по вул. Південноукраїнській, 3 (далі - приміщення) за Позивачем;

- зобов'язати ОП «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» зареєструвати вбудоване приміщення V (А-5), загальною площею за внутрішніми замірами 166,72кв.м., розташованого в м. Запоріжжя по вул. Південноукраїнській, 3 за Позивачем.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 20 вересня 2010 року у справі №2а-5325/10/0870, яка набрала законної сили 21.04.2011 року, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ОП «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», третя особа ТОВ «Юридична компанія «ВасилисК», про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії - відмовлено повністю.

28.04.2017 року ОСОБА_1 подав до державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Полтавця Дмитра Володимировича заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права власності на приміщення, що розташоване за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Південноукраїнська, буд. 3.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 10.05.2017 року №35090782 за зверненням Позивача відмовлено у державній реєстрації права власності на приміщення, що розташоване за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Південноукраїнська, буд. 3 за суб'єктом ОСОБА_1 (а.с. 7).

Зобов'язання Відповідача вчинити дії щодо реєстрації приміщення V (лит. А-5) площею 166,72 кв.м., що розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південоукраїнська, 3, за Позивачем, згідно ухвали Орджонікідзевського районного суду від 15 серпня 2008 року №2-2921/2008 є предметом судового спору у даній справі.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами по справі врегульовано нормами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004 року; Постанови Кабінету Міністрів України №1141 від 26.10.2011 року «Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно».

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «Юридична компанія «ВасилисК» належить лише частка спірної будівлі, а саме 43/50, інша частина взагалі є незареєстрованою. Тож реєстрація права власності за Позивачем на приміщення на адресою: м. Запоріжжя, вул. Південоукраїнська, 3, як вказано в ухвалі Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15.08.2008 року, без зазначення номеру приміщення або його частки, яка і має перейти у власність Позивача наразі є неможливою.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об'єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі, зокрема, 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди.

Відповідно до п.п. 1 п. 2 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, адреса об'єкта нерухомого майна - ідентифікатор об'єкта нерухомого майна, який складається з назви адміністративно-територіальної одиниці, району, населеного пункту або селищної чи сільської ради, іменованого об'єкта (у разі наявності), назви вулиці (проспекту, бульвару, площі, провулку тощо), номера об'єкта нерухомого майна (будинку, будівлі, споруди тощо), номера корпусу та/або номера окремої частини об'єкта нерухомого майна (квартири, приміщення тощо).

Пунктом 29 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, до державного реєстру прав вносяться такі відомості про нерухоме майно, зокрема, 2) про об'єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці: тип об'єкта нерухомого майна; площа об'єкта нерухомого майна (загальна та (за наявності) житлова); опис об'єкта нерухомого майна із зазначенням об'єктів, що є приналежністю головної речі (присвоєна літера, римська або арабська цифра відповідно до технічного паспорта, загальна та (за наявності) житлова площа) (у разі коли об'єкт нерухомого майна є головною річчю); відомості про складові частини об'єкта нерухомого майна (найменування та/або присвоєна літера, загальна та (за наявності) житлова площа) (у разі коли об'єкт нерухомого майна є складною річчю); адреса об'єкта нерухомого майна; реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна в Реєстрі прав власності на нерухоме майно (у разі відкриття розділу на об'єкт нерухомого майна, право власності на який було зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно); кадастровий номер земельної ділянки, на якій розташований такий об'єкт нерухомого майна (у разі коли об'єкт нерухомого майна розташований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав).

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, передбачених ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Відповідно до рішення від 10 травня 2017 року №35090782 в обґрунтування відмови у реєстрації права власності Відповідач-2 посилається на те, що в ухвалі Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя не зазначено номер приміщення, яке переходить у власність заявника.

Колегією суддів встановлено, що в ухвалі Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 серпня 2008 року, на підставі якої Позивач просить суд зареєструвати за ним право власності на нежитлове приміщення за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південноукраїнська, 3, вказано, що ТОВ «Юридична компанія «ВасилисК» передало в рахунок погашення боргу ОСОБА_1 належне йому приміщення, розташоване за адресою м. Запоріжжя, вул. Південноукраїнська, 3 (будівля літера А-5).

Однак, номер такого приміщення, його розмір та складові в ухвалі Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 серпня 2008 року та безпосередньо в самій мировій угоді не зазначено, що свідчить про неможливість відокремлення частки приміщення, на яку претендує Позивач, від його загальної площі.

Колегією суддів встановлено, що відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 №127, на плані схемі (а.с. 90) літерою «А-5» позначено всю будівлю багатоповерхового будинку, який знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південноукраїнська, 3, та належить на праві власності територіальній громаді м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, а літерою римське «V» на плані-схемі позначено допоміжне приміщення напівпідвалу житлового будинку літ. А-5.

З матеріалів справи судом апеляційної інстанції також встановлено, що загальна площа напівпідвального приміщення V (літера А-5) складає 191,7 кв.м.

При цьому, з свідоцтва про власність №29 та листа ЗМБТІ (а.с. 8) випливає, що ТОВ НВО «Василиса» (правонаступник ТОВ «Юридична компанія «ВасилисК») є власником вбудованого приміщення V (літера А-5) напівпідвального поверху загальною площею 166,72 кв.м за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південноукраїнська, 3, що складає 43/50 частки приміщення. Інша частина приміщення (7/50) площею 24,98 кв.м. є незареєстрованою.

Крім того, вказаний лист ЗМБТІ містить інформацію щодо найменування та розміру складових частин напівпідвального приміщення V (літера А-5) (43/50), яке належить на праві власності ТОВ НВО «Василиса», та яке, у свою чергу, має бути передано у власність ОСОБА_1

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що при зверненні Позивача 28.04.2017 року із заявою, у Відповідача-2 не було підстав для внесення відповідних змін до державного реєстру прав саме на нежитлове приміщення V (літ. А-5) площею 166,72 кв.м., що розташоване за адресою: м .Запоріжжя, вул. Південоукраїнська, 3, шляхом реєстрації вказаного приміщення за Позивачем, відповідно до ухвали Орджонікідзевського районного суду від 15 серпня 2008 року у справі №2-2921/2008, оскільки у вказаному судовому рішенні відсутня інформація щодо найменування, площі та складових частин напівпідвального приміщення V в будівлі літера А-5.

Приймаючи рішення по суті заявлених апеляційних вимог, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що Відповідач-2 у цій справі діяв у межах порядку, визначеного законодавством і підстави для скасування його рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про відмову в задоволенні позовних вимог прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 01 жовтня 2018 необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги Позивача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2018 року, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 310, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2018 року у справі №335/4895/18(ЗП/0840/157/18) - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У повному обсязі постанова складена 12 березня 2019 року.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов