Справа № 463/672/19
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2019-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/2123/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довгої О.І.,

судді Запотічного І.І.

судді Сапіги В.П.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 04.02.2019 року ( головуючий суддя Грицко Р.Р. проголошено о 17:57:48 в м. Львів) у справі № 463/672/19 за адміністративним позовом Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3 про продовження строку затримання з метою забезпечення примусового видворення іноземця, який підлягає примусовому видворенню за межі України, -

В С Т А Н О В И В :

Львівський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (позивач) звернувся з адміністративним позовом, яким просить суд ухвалити рішення про продовження строку затримання з метою забезпечення примусового видворення іноземця - громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3.

В обгрунтування позовних вимог посилається на наступне. Відповідач у групі осіб вчинив спробу незаконного, поза межами пунктів пропуску, перетинання державного кордону із України в Республіку Польща, на ділянці відділення інспекторів прикордонної служби «Угнів» відділу прикордонної служби «Павловичі», на напрямку 687 прикордонного знаку, на відстані 1500 м до лінії державного кордону, територія Угнівської сільської ради Сокальського району Львівської області, внаслідок чого 05.08.2018 року був затриманий прикордонним нарядом «Контрольний пост». 08.08.2018 року Сокальським районним судом Львівської області відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП. Також, 08.08.2018 року Личаківським районним судом м. Львова відносно відповідача прийнято рішення про примусове його видворення, затримання з метою ідентифікації і забезпечення примусового видворення та поміщення в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні. 04.09.2018 року відповідач був поміщений до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні «Волинський» ДМС України с. Журавичі Ківерцівського району Волинської області.

Враховуючи те, що термін утримання громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3 у пункті тимчасового перебування іноземців, які незаконно перебувають на території України закінчується 05.02.2019 року, наявність умов за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи, а саме: відсутність інформації необхідної для ідентифікації особи з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства, існує необхідність продовження строку затримання відповідача з метою забезпечення примусового видворення за межі території України.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 04.02.2019 року у справі № 463/672/19 адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, відповідач (громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3) подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржене рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обгрунтування апеляційної скарги відповідач покликається на те, що підстави для продовження затримання відсутні з огляду на його співпрацю з працівниками прикордонної служби України, надання інформації та паспортних даних щодо себе, а також пред'явлення копії паспорта ще на стадії затримання.

Львівський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби скористався своїм правом на подав відзив на апеляційну скаргу. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим, та таким що слід залишити без змін.

Згідно ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін, з огляду на наступні обставини.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що ідентифікувати іноземця не вдалося, відповідно унеможливлено виконання рішення суду про примусове видворення, а тому є доцільно продовжити відповідачу строк затримання.

Колегія суддів погоджується з таким висновком зважаючи на наступне.

Відповідно до частини 11 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Згідно із частиною 12 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України про продовження строку затримання не пізніш як за п'ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

В частині 13 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Відповідно до частини 4 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані у встановленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення(реадмісії)за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Як підтверджується матеріалами справи відповідач підлягає примусовому видворенню за межі території України на підставі рішення Личаківського районного суду м. Львова від 08.08.2018 року. Для виконання цього судового рішення щодо позивача прийнято рішення про затримання та поміщення його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні. Адміністрація Львівського прикордонного загону ЗРУ Держприкордонслужби України на адресу посольства Народної республіки Бангладеш у Варшаві направлено запит щодо встановлення особи громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Крім цього Управлінням у справах іноземців та адміністративного провадження Міжнародно-правового департаменту проведено заходи з повторного анкетування, сканування відбитків пальців та фотографування відповідача, який назвав себе ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 Зазначені матеріали направлені до Посольства України в Республіці Польща щодо встановлення особи відповідача.

На день розгляду спору в суді першої інстанції щодо встановлення особи зазначеного вище громадянина не надійшло.

Отже, ідентифікувати іноземця, який підлягає примусовому видворенню, не вдалося, а відповідно ця обставина унеможливлює виконання рішення суду про примусове видворення.

Апеляційний суд критично оцінює доводи апеляційної скарги, зокрема на надання відповідачем працівникам прикордонної служби світлокопії особистих документів з огляду на те, що такі світлокопії не є належними документами, що посвідчують особу, та не можуть бути перевірені на їх достовірність та відсутність підробки.

В той же час покликання щодо не підтвердження позивачем подання запитів до консульських установ також спростовуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб'єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов'язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Постанову прийнято з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 243, 246, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Личаківського районного суду м. Львова від 04.02.2019 року у справі № 463/672/19 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рушення.

У випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише ступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
В. П. Сапіга
Повне судове рішення складено 13 березня 2019 року