Справа № 826/850/18
Суддя: Мєзєнцев Євген Ігорович
Дата ухвалення: 2019-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/850/18 Суддя (судді) першої інстанції: Чудак О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Файдюка В.В., Чаку Є.В., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.11.2017 №.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2018 року адміністративний позов задоволено повністю, а саме визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 17.11.2017 №; стягнуто з Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн.

04 липня 2018 року до Окружного адміністративного суду міста Києва представником позивача подано заяву про ухвалення додаткового рішення у справі в частині стягнення з Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на користь позивача витрат на правничу допомогу.

07 грудня 2018 року Окружним адміністративним судом міста Києва ухвалено додаткове рішення, яким в задоволенні заяви представника позивача про здійснення розподілу судових витрат в частині витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення питання, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким задовольнити заяву позивача про стягнення витрат на правничу допомогу.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити заяву позивача про стягнення витрат на правничу допомогу.

Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України регламентовано витрати на професійну правничу допомогу. Зокрема, відповідно до цієї статті витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Також відповідно до статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З аналізу наведених правових норм, склад та розміри витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 11.04.2018 у справі №814/698/16.

В заяві про ухвалення додаткового рішення у справі представник позивача зазначила, що витрати на правничу допомогу у сумі 6400 грн включали в себе:

- надання усних консультацій стосовно отриманого податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві без номеру та без дати;

- складання запитів та відповідей до податкових органів, Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- складання та виготовлення Заперечення на Акт від 27.10.2017 №2126/26-15-42-02-12/- НОМЕР_1 "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору до бюджету з отриманого доходу у вигляді вартості успадкованого майна платника податків - фізичної особи ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) за період з 01.01.2016 по 31.12.2016.";

- складання та виготовлення скарги в порядку адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві без номеру та без дати;

- складання та виготовлення адміністративного позову до Окружного адміністративного суду міста Києва щодо оскарження податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві без номеру та без дати;

- підготовку процесуальних документів під час розгляду справи №826/850/18.

Вартість перерахованих вище послуг адвоката становили 6400 грн.

До матеріалів справи представником позивача долучено Договір про надання правничої допомоги від 14.09.2017 №9, акт виконаних робіт від 15.01.2018 до вказаного Договору та квитанцію від 12.01.2018 №0.0.936974200.1 на суму 6400 грн.

З наданого суду акту виконаних робіт від 15.01.2018 вбачається, що правова допомога надана ОСОБА_2 у формі консультацій з податкового законодавства, складення позовної заяви про скасування податкового повідомлене рішення без дати та без номеру Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві до адміністративного суду; виготовлення копій необхідних документів; роздруківка квитанцій для сплати судових витрат.

Витрачений адвокатом час становив 6 годин, вартість наданих послуг - 6400 грн. (з розрахунку 1280 грн. за годину роботи Виконавця).

З урахуванням викладеного, наданий позивачу обсяг правничої допомоги, зазначений в акті виконаних робіт суттєво відрізняється від обсягу допомоги фахівця у галузі права, вказаному в заяві про ухвалення додаткового рішення.

Водночас, з наданому акті виконаних робіт від 15.01.2018 не вказано, які консультації надавалися позивачу, які копії виготовлялися представником та відсутній розрахунок витраченого часу за кожну надану послугу.

Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський суд з прав людини при розгляді справ "Баришевський проти України" від 26.02.2015, "Двойних проти України" від 12.10.2006, "Меріт проти України" від 30.03.2004 зазначав, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Разом з тим, з наданого суду Договору про надання правничої допомоги від 14.09.2017 №9 вбачається, що укладено такий договір між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (Виконавцем), що діє на підставі виписки з Єдиного держаного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 28.09.2017 та ОСОБА_2 (Замовником).

Пунктом 1 цього Договору передбачено, що Виконавець - фахівець у галузі права, надає Замовнику на платній основі юридичні послуги - правову допомогу по видах та об'ємі, передбачених цим Договором, та з метою захисту прав чи інтересів Замовника.

Відповідно оплата послуг за даним Договором здійснена ОСОБА_3, як фахівцю в галузі права, згідно квитанції від 12.01.2018 №0.0.936974200.1 на суму 6400 грн.

Однак, до матеріалів справи представником позивача долучено копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 08.02.2018 серія НОМЕР_2.

За приписами частини першої статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з частиною першою статті 57 Кодексу адміністративного судочинства України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

У відповідності до частини четвертої статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданими відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об'єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Відповідно до пункту 4 Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17.12.2012 № 36, зі змінами і доповненнями (далі - Положення), ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об'єднанням та повинен містити обов'язкові реквізити, передбачені цим Положенням.

Згідно з пунктом 14 Положення ордер, встановленої цим Положенням форми, є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта.

Таким чином, належним підтвердженням повноважень адвоката є ордер на надання правової допомоги.

Разом з тим, представником позивача суду не надано ордеру, який є підтвердженням її правомочності саме як адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта, а наданий Договір про надання правничої допомоги від 14.09.2017 №9 укладений з фахівцем у галузі права (фізичною особою-підприємцем), а не з адвокатом.

Окрім того, з копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 08.02.2018 серія НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю на підставі рішення Ради адвокатів міста Києва від 18.01.2018, тобто вже після укладення Договору про надання правничої допомоги від 14.09.2017 №9, складення акту виконаних робіт від 15.01.2018 та оплати наданих послуг згідно квитанції від 12.01.2018 №0.0.936974200.1 на суму 6400 грн.

Водночас, суд зазначає, що в матеріалах справи міститься довіреність від 10.01.2018, якою ОСОБА_2 уповноважує ОСОБА_3 представляти її інтереси, зокрема, в судових установах з відповідними правами на підставі такої довіреності.

Однак, нормами Кодексу адміністративного судочинства України (в чинній редакції) витрат на професійну правничу допомогу фахівця у галузі права не передбачено, а тому такі витрати не відшкодовуються.

В свою чергу, частинами першою, третьою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на момент укладення Договору про надання правничої допомоги) встановлено, що витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Згідно з положеннями частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на момент укладення Договору) якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

При цьому, склад та розміри витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 31.10.2018 у справі №636/2485/16-а.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем та її представником не було надано належних та допустимих доказів наявності судових витрат, які підлягають компенсації відповідно до Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", що в свою чергу унеможливлює вирішення питання про відшкодування витрат на користь позивача.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 грудня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у тридцятиденний строк в порядку, встановленому статтями 329-331 КАС України.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

cуддя В.В.Файдюк

суддя Є.В.Чаку