Справа № 0840/3933/18
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2019-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 лютого 2019 року м. Дніпросправа № 0840/3933/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Мельника В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2018 року (суддя Татаринов Д.В., м. Запоріжжя, повний текст рішення складено 30.11.2018 року)

у адміністративні справі № 0840/3933/18 за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного Управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

24.09.2018 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до Центрального об'єднаного УПФУ м. Запоріжжя (далі по тексту - відповідач), в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні йому пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вимог частини 2 статті 40 та вимог статті 29 цього Закону, а також вимог частин 1-3 статті 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов'язати відповідача призначити йому пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вимог частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, за календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2016-2017 роки, а саме 5377,90 грн.), та вимог статті 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» шляхом підвищення пенсії на 147 %, а також з урахуванням вимог частин 1-3 статті 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із застосуванням індивідуального коефіцієнту заробітку для обчислення пенсії 5,52514 з 09 серпня 2018 року та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 30.11.2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

З рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги. Свої вимоги обґрунтував тим, що з 08.04.2002 року набув право на пенсію за віком на загальних підставах у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки виповнилося 60 років, 09.08.2018 року звернувся до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя з проханням призначити мені пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та з урахуванням ст. 29 та ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-ІV, а також з урахуванням ч. 1 ст. 56 та ст. 57 Закону № 796. Апелянт вказував, що він не погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що він вже отримував пенсію за віком. Вказував, що звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а не переведення в межах одного Закону, пенсії постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачають зовсім інші умови призначення ніж пенсія за віком згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне врахування». Пенсію за віком на пільгових умовах згідно із Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було призначено, коли виповнилося 50 років - 08.04.1992 року, та з урахуванням періоду участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи. Апелянт наголошував на тому, що за призначенням мені пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058 він звернувся 09.08.2018 року., 09.08.2018 року (дата звернення за призначенням пенсії) - 08.04.2002 року (дата коли отримано право на призначення пенсії за віком за Законом № 1058) = 16 років 04 місяці, тобто на 196 місяці пізніше. Апелянт зазначив, що у зв'язку з тим, що пенсія була призначена у 2018 році у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення», у зв'язку з набранням чинності нового закону, за яким призначаються пенсії, пенсія підлягає перерахунку відповідно до норми ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», при перерахунку має бути взятий більший показник середньої заробітної плати. Апелянт вказував, що пенсія призначена відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» є іншою ніж пенсія за віком відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Апелянт вказував, що отримуючи пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» продовжував працювати та сплачувати у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Вказував, що відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» обчислення середньомісячного заробітку провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». За бажанням того, хто звернувся за пенсією, середньомісячний фактичний заробіток для обчислення пенсії може визначатися за будь-які 12 місяців підряд роботи на територіях радіоактивного забруднення. Якщо особа, яка звернулася за пенсією, пропрацювала на територіях радіоактивного забруднення: менше 12 місяців, - середньомісячний заробіток визначається шляхом поділу загальної суми заробітку за календарні місяці роботи на кількість цих місяців; не менше 30 календарних днів у двох місяцях, - середньомісячний заробіток визначається за будь-які фактично відпрацьовані 30 календарних днів роботи; менше місяця, - середньомісячний заробіток визначається за цей календарний місяць з додаванням до заробітку на основній роботі. Апелянт вказував, що оскільки він є учасником ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інвалідом II групи, інвалідність пов'язана з виконанням обов'язків з ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, при призначенні та перерахунку моєї пенсії мають застосовуватись положення ст. 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена ч. 2 ст. 40 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV для призначення пенсії. Згідно з ч. 1 ст. 29 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV особі, яка набула право на пенсію за віком відповідно до цього Закону, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого абзацом першим ч. 1 ст. 26 цього Закону, виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, на такий відсоток: на 0,5% - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк до 60 місяців; на 0,75% - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк понад 60 місяців. Суд першої інстанції вказував, що за змістом вказаної норми підвищення розміру пенсії за віком визначене законодавцем як заохочувальний захід щодо осіб, які, отримавши право на призначення пенсії, виявили бажання працювати та одержувати пенсію з більш пізнього віку, тобто фактично відтермінували реалізацію права виходу на пенсію. Для підвищення пенсії на підставі ч. 1 ст. 29 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV необхідна наявність наступних умов: звернення за призначенням пенсії за віком з більш пізнього віку, ніж передбачено абзацом 1 ч. 1 від 09.07.2003 року № 1058-IV; не одержання жодного виду пенсії після досягнення пенсійного віку; наявність страхового стажу після досягнення пенсійного віку, передбаченого абзацом 1 ч. 1 від 09.07.2003 року № 1058-IV. Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач у 2002 році реалізував своє право виходу на пенсію, а саме отримував пенсію за віком згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з врахуванням норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тому відсутні правові підстави для призначення пенсії за віком у відповідності до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Звернення позивача 09 серпня 2018 року із заявою про призначення пенсії за віком, не може вважатись відстроченням виходу на пенсію за віком, оскільки з 1992 року отримував пенсію за віком на пільгових умовах.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Центральному об'єднаному УПФУ м. Запоріжжя та отримує пенсію за віком/

Варто вказати, що 08.04.1992 року позивачу було призначено пенсію за віком згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». 10.04.2002 року було переведено на пенсію по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яку продовжував отримувати.

Встановлено, що 09.08.2018 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Центральноuj об'єднаному УПФУ м. Запоріжжя про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», просив призначити пенсію за віком з урахуванням вимог частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, за календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком, та вимог статті 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідач листом від 27.08.2018 року № 537/К-9 УПФУ повідомило, що призначення пенсії за віком здійснено з 08 квітня 1992 року згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до пункту 4 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачуються страхові внески за 2016 та 2017 роки тимчасово застосовується лише при первинному призначенні пенсії в період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року. Первинно вже було призначено та виплачувалась пенсія з 1992 року тому підстав для застосування показника за 2016- 2017 роки не має.

Згідно розпорядження № 156574 від 24.07.2018 року ОСОБА_1 отримує пенсію за віком.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Поряд з тим, згідно п. 16 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Згідно ст. 2, ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років. На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно ч. 1 ст. 26, ч.ч. 1 - 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. Пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону. Переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі.

Згідно ст. 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» обчислення середньомісячного заробітку провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». У разі обчислення пенсії відповідно до частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за бажанням того, хто звернувся за пенсією, середньомісячний фактичний заробіток для обчислення пенсії може визначатися за будь-які 12 місяців підряд роботи на територіях радіоактивного забруднення. Якщо особа, яка звернулася за пенсією, пропрацювала на територіях радіоактивного забруднення: менше 12 місяців, - середньомісячний заробіток визначається шляхом поділу загальної суми заробітку за календарні місяці роботи на кількість цих місяців; не менше 30 календарних днів у двох місяцях, - середньомісячний заробіток визначається за будь-які фактично відпрацьовані 30 календарних днів роботи; менше місяця, - середньомісячний заробіток визначається за цей календарний місяць з додаванням до заробітку на основній роботі. Порядок обчислення середньомісячного заробітку для призначення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, призначеної відповідно до статті 54 цього Закону, визначається Кабінетом Міністрів України. Особам, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, а також в евакуації населення на добровільній безплатній основі і стали особами з інвалідністю внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджено відповідними документами, пенсія по інвалідності за їх бажанням обчислюється з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, що був встановлений на час їхнього перебування в зоні відчуження.

Колегія суддів зазначає, що повторне призначення раніше призначеної пенсії законом не передбачено. ОСОБА_1 у своїй заяві до Центрального об'єднаного УПФУ м. Запоріжжя просив призначити пенсію відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ст. 40, із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком. Однак, ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» застосовується у разі коли особі призначається пенсія за віком вперше.

Те саме твердження стосується застосування до розрахунку пенсії ст. 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», передбачено, що порядок про застосуванням середньомісячного заробітку при обрахунку пенсії застосовується при призначенні пенсії вперше.

Питання перерахунку пенсії за віком регулюється ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Передбачено, що перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності Законом, здійснюється за нормами Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. Для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону.

Судова колегія зазначає, що позивач не просив пенсійний фонд провести перерахунок пенсії, повторне призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не передбачене.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь - який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком та по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу особою на час звернення за пенсією чи ні. Пенсія за вислугу років призначається лише при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Тобто, у випадку ОСОБА_1, йому не було призначено новий вид пенсії, коли йому призначено пенсію за віком. Позивач реалізував своє право виходу на пенсію при досягненні 60 років відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно ч. 1 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особі, яка набула право на пенсію за віком відповідно до цього Закону, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого абзацом першим ч. 1 ст. 26 цього Закону, виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, на такий відсоток: на 0,5% за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк до 60 місяців; на 0,75% за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк понад 60 місяців.

Судова колегія вказує, що для підвищення пенсії на підставі ч. 1 ст. 29 вищевказаного Закону, необхідна наявність наступних умов: звернення за призначенням пенсії за віком з більш пізнього віку, ніж передбачено абзацом 1 ч. 1; не одержання жодного виду пенсії після досягнення пенсійного віку; наявність страхового стажу після досягнення пенсійного віку, передбаченого абзацом 1 ч. 1.

Після досягнення 60 років, необхідних для призначення пенсії за віком, ОСОБА_1 вже отримував пенсію.

Підвищення розміру пенсії за віком за більш пізній вихід на пенсію, визначене законодавцем як заохочувальний захід щодо осіб, які, отримавши право на призначення пенсії, виявили бажання працювати та одержувати пенсію з більш пізнього віку, тобто фактично відтермінували реалізацію права виходу на пенсію. Отримуючи пенсію при настанні пенсійного віку, особа не може скористатись правом підвищення розміру пенсії за віком за більш пізній вихід, оскільки умовою для підвищення пенсії на підставі ч. 1 ст. 29 Закону є не одержання жодного виду пенсії після досягнення пенсійного віку.

Суд першої інстанції доречно скористався практикою Верховного Суду, рішення кого є обов'язковими для застосування у подібних спорах. Зокрема, постановою Верховного Суду від 18.09.2018 року у справі № 336/4385/17, з подібних правовідносин вже встановлено правовий висновок.

Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Суд апеляційної інстанції ухвалюючи нове рішення вирішує питання про розподіл судових витрат. Судові витрати здійснені позивачем повертаються йому тільки у тому разі коли його позовні вимоги задоволено. Не передбачено повернення судових витрат у разі відмови у задоволенні позовних вимог.

Також не передбачено повернення судових витрат, здійснених особою у разі відмови в задоволенні апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 314, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2018 року у справі № 0840/3933/18 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов

суддя В.В. Мельник