Справа № 809/3325/13-а
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

12 березня 2019 року

справа №809/3325/13-a

адміністративне провадження №К/9901/27333/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області

на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2014 року у складі судді Остап'юк С.В.

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 1 лютого 2016 року у складі суддів Левицької Н.Г., Обрізка І.М., Сапіги В.П.

у справі № 809/3325/13-а

за позовом Приватного підприємства «Галнафтогазмонтаж»

до Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В :

У листопаді 2013 року Приватне підприємство «Галнафтогазмонтаж» (далі - Підприємство, платник податків, позивач у справі) звернулося до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної податкової інспекції м. Івано-Франківська (після реорганізації Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області) (далі - податковий орган, відповідач у справі), в якому просило скасувати податкові повідомлення-рішення, якими збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток та з податку на додану вартість з мотивів безпідставності їх прийняття та визнання неправомірними дій щодо проведення перевірки.

14 квітня 2014 року Івано-Франківський окружний адміністративний суд постановою, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 1 лютого 2016 року, позовні вимоги задовольнив частково. Визнав протиправним та скасував податкові повідомлення-рішення № та №.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з мотивами якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачем правомірно включено до складу податкового кредиту з податку на додану вартість та валових витрат суми обчислених з вартості придбаних товарно-матеріальних цінностей податковий кредит та валові витрати по операціях придбання товарно-матеріальних цінностей у Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Київспецпромторг» в листопаді 2009 року на загальну суму 436 824 гривень, в тому числі податок на додану вартість 72 804 гривні, у грудні 2012 року на загальну суму 211 350 гривень, в тому числі податок на додану вартість 35225 гривень.

У березні 2016 року відповідач подав касаційну скаргу, в якій податковий орган, посилаючись на неповне дослідження всіх обставин справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Відповідач стверджує, що податкове повідомлення-рішення є законним та обґрунтованим. Доводи касаційної скарги повторюють доводи апеляційної скарги.

У запереченні на касаційну скаргу, позивач наполягає на обґрунтованості рішень судів першої та апеляційної інстанцій та просить залишити касаційну скаргу без задоволення.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Касаційний розгляд справи здійснюється в попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд, переглянувши судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що в період з 24 грудня 2012 року до 29 грудня 2012 року відповідачем проведена позапланова виїзна перевірка позивача з питань правильності, повноти, своєчасності нарахування та сплати податку на додану вартість, що підтверджує податковий кредит та податку на прибуток, що підтверджує витрати по взаємовідносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Будєвростандарт», Товариством з обмеженою відповідальністю «Інжинірівногова компанія «Астрая», Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінпром груп», Товариством з обмеженою відповідальністю «Експертжитлобуд», Товариством з обмеженою відповідальністю «Алтея-Консалтінг», Товариством з обмеженою відповідальністю «Арта Трейд Україна», Товариством з обмеженою відповідальністю «Спецпромторг ТПК», Товариством з обмеженою відповідальністю «Мегарон-Сервіс», Товариством з обмеженою відповідальністю «Київспецпромторг» за період з 1 січня 2009 року до 31 грудня 2010 року.

За наслідками проведеної перевірки відповідачем 29 грудня 2012 року складено акт № 14406/22-3/32604960, висновками якого встановлено порушення позивачем:

- підпункту 5.2.1 пункту 5.2, підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», пунктів 44.1, 44.3, 44.6 статті 44 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в сумі 135 037 гривень,

- підпунктів 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4, підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» та підпунктів 44.1, 44.3, 44.6 статті 44 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на суму 108 029 гривень.

Вказані висновки відповідача про допущення позивачем зазначених порушень ґрунтуються на тому, що позивачем до перевірки не надано документів, що підтверджують показники, відображені у податковій звітності, а саме відображений за період з 1 січня 2009 року до 1 грудня 2012 року податковий кредит та валові витрати по операціях придбання товарно-матеріальних цінностей у Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Київспецпромторг» в листопаді 2009 року на загальну суму 436 824 гривень, в тому числі податок на додану вартість 72 804 гривні, у грудні 2012 року на загальну суму 211 350 гривень, в тому числі податок на додану вартість 35 225 гривень.

На підставі акта перевірки, відповідач 18 січня 2013 року прийняв податкові повідомлення-рішення:

- № , яким збільшив суму грошового зобов'язання позивача за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 168 796 гривень, в тому числі 135 037 гривень за основним платежем та 33 759 гривень за штрафними (фінансовими) санкціями

- №, яким збільшив суму грошового зобов'язання з сплати податку на додану вартість в розмірі 44 031 гривня, в тому числі 35 225 гривень за основним платежем та 8 806 гривень за штрафними фінансовими санкціями.

Відповідно до частин першої та другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Оцінюючи спірні правовідносини суди попередніх інстанцій прийняли акт перевірки, яким встановлені податкові правопорушення, як належний доказ, використали та оцінили висновки акта позапланової перевірки підприємства, проведеної в межах кримінального провадження відповідно до підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, як підставу для безпосереднього визначення сум податкових зобов'язань з податку на прибуток, податку на додану вартість та застосування штрафних (фінансових) санкцій з цих податків.

Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про недоведеність податковим органом податкових правопорушень, покладених в основу прийняття спірних податкових повідомлень - рішень, що обумовило безпідставність збільшення сум грошових зобов'язань та застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Оцінюючи доводи касаційної скарги Суд вважає їх неприйнятними, висновуючись на такому. Підстави, за наявності яких здійснюється документальна позапланова перевірка встановленні пунктом 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, однією з яких є отримання судового рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки винесену ними відповідно до закону, про що зазначено підпунктом 78.1.11 цієї статті.

Постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ МВС України від 2 вересня 2011 року по кримінальній справі № 24-210 призначено податкову позапланову документальну перевірку позивача.

Керуючись підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України податковим органом (відповідачем у справі) проведена позапланова документальна виїзна перевірка, про що зазначено Розділом першим «Вступна частина» акта перевірки.

Пунктом 36 Підрозділу 10. Інші перехідні положення (в редакції що діє з 01 вересня 2015 року) передбачено, що у разі якщо судом за результатами розгляду кримінального провадження про кримінальне правопорушення, яке було розпочато до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо зменшення податкового тиску на платників податків» від 17 липня 2015 року №655-8 і предметом якого є податки, збори, винесено обвинувальний вирок, що набрав законної сили, в якому встановлена несплата податкових зобов'язань або винесена ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами з цього питання, податкове повідомлення - рішення за результатами такої перевірки приймається контролюючим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим контролюючим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили.

До запровадження наведених норм, діяли положення пункту 86.9 статті 86 Податкового кодексу України, якими передбачалось, що у разі якщо грошове зобов'язання розраховується контролюючим органом за результатами перевірки, проведеної з обставин, визначених підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, щодо кримінального провадження, у якому розслідується кримінальне правопорушення стосовно посадової особи (посадових осіб) платника податків (юридичної особи) або фізичної особи - підприємця, що перевіряється, предметом якого є податки та/або збори, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки приймається таким податковим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим податковим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили. Матеріали такої перевірки разом з висновками органу державної податкової служби передаються органу, що призначив перевірку.

Суд вважає, що органи податкової служби не мають права виносити податкові повідомлення-рішення до набрання законної сили відповідним рішення в кримінальній справі, якщо грошове зобов'язання розраховується органом державної податкової служби за результатами перевірки, призначеної відповідно до кримінально-процесуального законодавства.

Загальний процес проведення перевірки із послідовного, коли за результатами перевірки приймається податкове повідомлення рішення, розривається. Спочатку матеріали перевірки разом з висновками органу державної податкової служби передаються правоохоронному органу, що призначив перевірку. Статус таких матеріалів визначається кримінально - процесуальним законом або законом про оперативно - розшукову діяльність. Після набрання законної сили рішенням у межах кримінального провадження органи податкової служби мають право виносити податкові повідомлення - рішення.

Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу залишається без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 1 лютого 2016 року у справі № 809/3325/13-а залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф. Ханова

Судді: І.А. Гончарова

І.Я.Олендер