Справа № 560/3871/18
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/3871/18
РІШЕННЯ

іменем України

13 березня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Ковальчук О.К. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Старокостянтинівської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Старокостянтинівської міської ради, в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_2, площею 26 кв.м для будівництва та обслуговування індивідуального гаража та зобов'язати відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_2, площею 26 кв.м для будівництва та обслуговування індивідуального гаража.

Ухвалою від 23.11.2018 Хмельницький окружний адміністративний суд залишив без руху позовну заяву ОСОБА_1.

Ухвалою від 21.12.2018 Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначила, що звернулась до Старокостянтинівської міської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва гаража. Рішенням 21 сесії від 11.08.2017 №15 Старокостянтинівська міська рада відмовила у наданні такого дозволу. Вказала, що відповідно до протоколу зборів мешканців будинку від 14.03.2016 33 особи з 54 мешканців не заперечують проти будівництва гаража. Вважає, що дії відповідача щодо відмови у надані дозволу на виготовлення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки для будівництва гаража порушують її права та інтереси. Тому позов необхідно задовольнити.

Відповідач до суду відзив не надав.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв'язку та сукупності, суд встановив таке.

Позивач - ОСОБА_1 22.03.2016 звернулась до Старокостянтинівської міської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 26 кв. м по АДРЕСА_2 для будівництва гаража.

Рішенням від 11.08.2017 №15 Старокостянтинівська міська рада відмовила ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення розташованої по АДРЕСА_2 земельної ділянки орієнтовною площею 26 кв. м для будівництва і обслуговування індивідуального гаража.

Листом від 17.07.2018 №В-581Старокостянтинівська міська рада повідомила позивачу підстави для відмови і вказала, що зазначена земельна ділянка розташована на прибудинковій території гуртожитку. Враховуючи протокол загальних зборів від 14.03.2016 та додаток, в якому жителі цього будинку заперечують щодо виділення спірної земельної ділянки для будівництва індивідувального гаража, Старокостянтинівська міська рада відмовила позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеутрою.

Вважаючи дії відповідача щодо щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою протиправними, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Відповідно до статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст, зокрема, належить: розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно з частинами 1-3 статті 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Надання у користування земельної ділянки, межі якої встановлені в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідної сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно з положеннями статті 39 Земельного кодексу України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

За змістом статті 42 Земельного кодексу України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками.

Земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників жилого будинку (пункт "в" частини другої статті 89 Земельного кодексу України).

Статтею 1 закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" від 14.05.2015 №417-VIII визначено, що прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації, у межах земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди, що необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку та задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

За таких обставин земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками, а також співвласникам багатоквартирного будинку у спільну сумісну власність.

Окремий співвласник багатоквартирного будинку не має права на отримання у приватну власність частини земельної ділянки, яка є прибудинковою територією багатоквартирного будинку.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 31.01.2019 у справі №806/942/18.

Крім того, на загальних зборах мешканців житлового будинку не всі мешканці надали згоду позивачу на будівництво індивідуального гаража, що підтверджується протоколом від 14.03.2016.

Оскільки позивач не має права на отримання у приватну власність частини земельної ділянки, яка є прибудинковою територією багатоквартирного будинку, тому Старокостянтинівська міська рада правомірно відмовила позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою для відведення такої земельної ділянки у власність.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В процесі судового розгляду суд дійшов до висновку, що рішення від 11.08.2017 №15 прийняте Старокостянтинівською міською радою на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України, в зв'язку з чим у задоволенні позовну необхідно відмовити.

Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір з відповідача не стягується.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Старокостянтинівської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії відмовити.

Судовий збір у справі з відповідача не стягується.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1)
Відповідач:Старокостянтинівська міська рада (вул. К.Острозького, 41, м.Старокостянтинів, Хмельницька область, 31100 , код ЄДРПОУ - 04060766)

Головуючий суддя О.К. Ковальчук