Справа № 200/1122/19-а
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2019 р. Справа№200/1122/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Михайлик А.С. розглянув в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області про визнання протиправною відмови, зобовязання вчинити певні дії, -

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ОСОБА_2

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області про визнання протиправною відмови та визнання незаконним та скасування рішення про відмову у призначенні допомоги при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до трьох років і зобовязання її призначити за заявою від 20.12.2018.

В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 20.12.2018 звернулася до відповідача із заявою про призначення допомоги при народженні дитини, яку не було задоволено через пропуск дванадцятимісячного строку на звернення за призначенням такої допомоги. Вказану відмову відповідача позивач вважає протиправною, оскільки строк звернення був пропущений з поважних причин. Позивач не мала можливості своєчасно звернутись із заявою про отримання державної допомоги через проведення на території Донецької області антитерористичної операції та ведення бойових дій, хворобу дитини.

Відповідач проти задоволення заявлених вимог заперечував, просив суд відмовити в задоволенні позову. За змістом наданого відзиву на адміністративний позов, допомога при народженні дитини призначається за умови звернення не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини. Позивач у вказаний строк не звернулася, у звязку з чим їй було відмовлено в призначенні такої допомоги, що відповідає Закону України Про державну допомогу сім'ям з дітьми.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою суду від 28.01.2019 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою від 14.02.2019 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 243 цього Кодексу судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1. Згідно з довідкою № 1421- від 18.12.2018 позивач взята на облік як внутрішньо переміщена особа, фактичним місцем проживання визначено є м. Торецьк Донецької області, вул. Лісна, 3/3.

Відповідно до свідоцтва про народження серії І-НО № 719443, син позивача ОСОБА_3 народився 20.03.2016 у м. Горлівка. Згідно довідки № 1421- від 18.12.2018 син позивача також зареєстрований в якості внутрішньо переміщеної особи за адресою м. Торецьк Донецької області, вул. Лісна, 3/3.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 20.12.2018 звернулась до відповідача із заявою про призначення допомоги при народженні дитини сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3

За наслідком розгляду заяви позивача відповідачем надіслано заявнику повідомлення № 07/3-04281 від 20.12.2018, в якому вказано, що через пропуск ОСОБА_1 12 місячного строку на звернення із відповідною заявою, визначеного зі ст. 11 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», підстав для призначення допомоги немає. Вказано також, що відповідно до ст. 23 цього Закону позивач має право на оскарження рішення про відмову у призначенні допомоги.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ, ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ, ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ОСОБА_4

Частиною 1 статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері соціального захисту сімей з дітьми, регулюються Законом України від 21 листопада 1992 року № 2811-XII Про державну допомогу сімям з дітьми (далі Закон № 2811-XII).

За приписами ст. 1 Закону № 2811-XII громадяни України сім'ї, в яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 10 Закону № 2811-XII визначено, що допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.

Згідно абз. 5 п. 2 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 (далі Порядок № 1751), допомога за місцем фактичного проживання призначається за умови неотримання зазначеної допомоги за зареєстрованим місцем проживання заявника. Перевірка відомостей щодо неотримання допомоги здійснюється органами соціального захисту населення з використанням інформаційних систем.

Згідно зі ст. 11 Закону № 2811-ХІІ для призначення допомоги при народженні дитини до органу праці та соціального захисту населення за умови предявлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини.

Даний перелік документів є вичерпним.

Згідно зі ст. 6 Закону України Про державну допомогу сім'ям з дітьми документи, необхідні для призначення державної допомоги сім'ям з дітьми, подаються особою, яка претендує на призначення допомоги, самостійно. За наявності письмової заяви особи, яка претендує на призначення допомоги, але за станом здоров'я або з інших поважних причин не може самостійно зібрати необхідні документи, збір зазначених документів покладається на органи, що призначають допомогу.

Документи, необхідні для призначення державної допомоги сім'ям з дітьми, розглядаються органом, що призначає та здійснює виплату державної допомоги, протягом 10 днів з дня звернення.

Про призначення державної допомоги чи про відмову в її наданні із зазначенням причини відмови та порядку оскарження цього рішення орган, що призначає і здійснює виплату державної допомоги сім'ям з дітьми, видає чи надсилає заявникові письмове повідомлення протягом 5 днів після прийняття відповідного рішення.

Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону № 2811-ХІІ та п. 12 Порядку №1751 допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону № 2811-ХІІ допомога при народженні дитини призначається у розмірі 41280 гривень. Виплата допомоги здійснюється одноразово у сумі 10320 гривень, решта суми допомоги виплачується протягом наступних 36 місяців рівними частинами у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач народила сина 20.03.2016, із заявою про призначення допомоги при народження дитини звернулась 20.12.2018, тобто із пропуском 12 місяців після народження дитини.

У той же час, статтею 8 Закону України Про охорону дитинства визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно з ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам. Даний адміністративний позов стосується інтересів дитини та для її належного матеріального забезпечення. У спірних правовідносинах неможливість своєчасного звернення одним з батьків до органу, який здійснює призначення допомоги при народженні дитини, призводить до порушення інтересів дитини.

Відповідно до ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Таким чином, беручи до уваги необхідність захисту прав та інтересів малолітньої дитини, враховуючи ту обставину, що позивач всупереч своїй волі змушена була змінити місце проживання внаслідок проведення антитерористичної операції на території Донецької області, зважаючи на те, що відповідно до довідок внутрішньо переміщених осіб позивач із сином перемістилась до м. Торецьк з непідконтрольної території лише 18.12.2018, суд дійшов висновку про протиправність відмови у призначені допомоги при народженні 20.03.2016 сина.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд, зокрема, у постанові від 14 лютого 2018 року у справах № 591/610/16 (провадження № К/9901/12622/18).

Щодо вимоги позивача про визнання протиправною відмови та визнання незаконним та скасування рішення про відмову у призначенні допомоги при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до трьох років суд зазначає, що фактично ці вимоги дублюють одна іншу, є аналогічними, оскільки така відмова викладена у рішенні, оформленого повідомленням. Стосовно визначення позивачем назви допомоги, за призначенням якої вона зверталась, як «допомога при народженні дитини та допомога по догляду за дитиною до трьох років» суд зауважує, що у Законі № 2811-XII поняття «допомога по догляду за дитиною до трьох років» станом на теперішній час не вживається, водночас допомога при народженні дитини є таким видом допомоги, який відповідно до ст. 12 цього Закону виплачується протягом 36 місяців, тобто 3 роки.

Враховуючи наведене достатнім способом захисту у даному випадку є скасування рішення, оформленого у формі повідомлення № 07/3-04281 від 20.12.2018, про відмову позивачу у призначенні допомоги при народження 20.03.2016 дитини та, оскільки під час розгляду справи судом дійдено висновку про незаконність визначених відповідачем підстав відмови у призначенні допомоги, зобовязання відповідача призначити цю допомогу за заявою позивача від 20.12.2018.

Отже наданий позивачем позов підлягає задоволенню частково.

Частиною 1 статті 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до положень даної статті, суд має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, проте це вказане не є обов'язком. Підстав для встановлення судового контролю за виконанням відповідачем рішення суду та зобов'язання надання звіту про виконання судового рішення в порядку частини 1 статті 382 КАС України судом не встановлено.

З огляду на таке, суд відмовляє в задоволенні клопотання щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов'язання подати звіт про виконання рішення суду.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні суду. Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З огляду на таке, суд вважає за можливе покласти на відповідача витрати, повязані із розглядом цієї справи, а отже сплачений позивачем судовий збір у сумі 768,40 грн. при зверненні до суду підлягає стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

З огляду на викладене вище, на підставі Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27 грудня 2001 року та керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246, 291, 371 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_5 Олександрівни (РНКПО НОМЕР_1, адреса: м. Торецьк Донецької області, вул. Лісна, 3/3) до Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області (85200, Донецька обл., місто Торецьк, вулиця Євгена Седнєва, будинок 1, ) про визнання протиправною відмови, зобовязання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області, оформлене повідомленням № 07/3-04281 від 20.12.2018, про відмову у призначенні ОСОБА_1 допомоги при народженні дитини.

Зобовязати Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області призначити ОСОБА_1 допомогу при народженні дитини, ОСОБА_3, 20.03.2016, за заявою від 20.12.2018.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок на користь Державного бюджету України за наступними реквізитами: стягувач - Державна судова адміністрація України, рахунок - 6001, код ЄДРПОУ - 37993783, код банку 899998, отримувач - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Михайлик А.С.