Справа № 1540/4188/18
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2019 р.м.ОдесаСправа № 1540/4188/18
Головуючий в 1 інстанції: Балан Я. В.

Пятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І.О.

суддів Стас Л.В., Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Арцизького обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Арцизького обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області (далі Арцизьке ОУ ПФУ), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУ ПФУ в Одеській області) в якому просив:

- визнати протиправним рішення комісії при ГУ ПФУ в Одеській області від 26.04.2018 року, протокол №4, яким відмовлено в підтвердженні періодів роботи на посаді тракториста-машиніста;

- визнати протиправним рішення Арцизького ОУ ПФУ №37 від 23.07.2018 року про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах на підставі п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як трактористу-машиністу, що досяг 55 років при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на цій роботі;

- зобовязати призначити пільгову пенсію на підставі з п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з часу звернення за призначенням пенсії, тобто з 16.07.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що комісія при ГУ ПФУ в Одеській області безпідставно не прийняла до уваги обставини, що він, відповідно до записів у трудовій книжці, був оформлений на роботу трактористом-машиністом, має відповідне посвідчення, згідно архівних довідок постійно був зайнятий на тракторах протягом повного сезону сільгоспробіт.

До того ж, наголошує, що підстави відмови в призначенні пенсії, викладені в рішенні Арцизького ОУ ПФУ, а саме: відсутність документів, які підтверджують його безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду, відсутність інформація, що перебуваючи на посаді бригадира він виконував роботу тракториста, встановлений факт, що він працював на тракторі, за яким був закріплений ще один тракторист є такими, що не відповідають вимогам законодавства.

Враховуючи, що він як тракторист-машиніст відпрацював повний польовий період на тракторах, у нього виникло право на пенсійне забезпечення пільгових умовах, відповідно до п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2018 року позов задоволено частково.

Суд визнав протиправними та скасував спірні рішення ГУ ПФУ в Одеській області та Арцизького ОУ ПФУ від 26.04.2018 року та від 23.07.2018 року відповідно.

Зобовязав ГУ ПФУ в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.07.2018 року про підтвердження стажу роботи та зобовязав Арцизьке ОУПФУ розглянути повторно заяву позивача від 16.07.2018 року про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах як трактористу-машиністу.

У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що на момент звернення до органу Пенсійного фонду України позивач досяг 55 років, у нього був необхідний стаж на посаді тракториста-машиніста (21 рік 02 місяці та 14 днів) при загальному стажі більше 30 років, а, отже, має право на пенсію за віком на пільгових умовах. Суд також відмітив, що даний його висновок підтверджується наданими до матеріалів справи доказами, а саме: копією трудової книжки ОСОБА_1, витягом з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців, архівними довідками, посвідченням тракториста-машиніста, обліковими листами тракториста-машиніста.

Натомість, на думку суду першої інстанції, при прийнятті спірних рішень, субєкти владних повноважень не обґрунтували підстави неприйняття наведених документів та своєї відмови зарахувати відповідні періоди праці до пільгового стажу.

Водночас, відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позовної вимоги про зобов'язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах згідно з п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд виходив із того, що це є виключною компетенцією органів Пенсійного фонду України, тому він не може підміняти вказаний орган та втручатись в його дискреційні повноваження.

За таких умов, суд першої інстанції дійшов висновку, що належним та ефективним захистом прав позивача є зобовязання субєктів владних повноважень повторно розглянути відповідні заяви ОСОБА_1 про підтвердження періодів роботи на посаді тракториста-машиніста та про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням в частині відмови в задоволенні позовних вимог, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, з посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове - яким позов задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляції ОСОБА_1 зазначає, про помилковість висновків суду першої інстанції про відсутність повноважень покладати обовязок на відповідача призначити пенсію, адже відповідно до ч.2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають в державі.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції в частині зобовязання повторно розглянути його заяву є неефективним, оскільки призведе до прийняття аналогічних спірних рішень.

У відзиві на апеляційну скаргу Арцизьке ОУ ПФУ зазначає про її необґрунтованість та просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до п.1 ч.1 ст. 311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження, позаяк від учасників справи надійшли заяви про розгляд справи без їх участі.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляції, з огляду на наступне.

Фактичні обставини справи, що встановлені судом першої та апеляційної інстанцій свідчать про наступне.

14.05.2018 року позивач досяг 55 років, загальний трудовий стаж ОСОБА_1 становить біля 35 років, трудовий стаж на посаді тракториста-машиніста, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах складає 21 рік 02 місяці та 14 днів.

Зазначені обставини підтверджуються копією трудової книжки ОСОБА_1, витягом з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців, архівними довідками, посвідченням тракториста-машиніста, обліковими листами тракториста-машиніста (а.с.11-19, 23-50).

Наявність у позивача фахової кваліфікації тракториста-машиніста підтверджується також відповідним посвідченням серії ЕВ №034958 (а.с.23).

04.04.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Арцизького ОУ ПФУ із заявою №3 про підтвердження стажу роботи за наступний період (а.с. 78):

- з 01.01.1981 року по 19.05.1981 року;

- з 31.08.1983 року по 14.11.2004 року.

Дана заява позивача була направлена на розгляд комісії при ГУ ПФУ в Одеській області, яка 26.04.2018 року прийняла рішення про відмову у підтвердженні періодів роботи на посаді тракториста-машиніста з наступних підстав (а.с.20):

- з 01.01.1981 року по 19.05.1981 року та з 01.01.1983 року по 31.12.1994 року відсутні документи, які підтверджують безпосередню зайнятість ОСОБА_1 у виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду;

- з 01.01.1995 року по 31.12.1999 року за одним трактором закріплено 2 трактористи;

- з 01.01.2000 року по 14.11.2004 року відсутня інформація, що перебуваючи на посаді бригадира виконував роботу тракториста.

16.07.2018 року позивач звернувся до Арцизького ОУ ПФУ із заявою №564 про призначення пільгової пенсії, відповідно до п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як трактористу-машиністу, що досяг 55 років при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на цій роботі (а.с.79).

Однак, рішенням №37 від 23.07.2018 року, Арцизьким ОУ ПФУ було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у звязку з невиконанням вимог п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с.21-22).

Так, у своєму рішенні Арцизьке ОУ ПФУ, беручи за основу рішення комісії при ГУ ПФУ в Одеській області від 26.04.2018 року, вказує, що за наданими документами, страховий стаж складає 34 роки 11 місяців 3 дні. Стаж роботи на пільгових умовах 0 років 0 місяців 0 днів.

Вмотивованість судового рішення, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, це очікуваний обсяг обґрунтування, з тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Дослідивши докази, що наявні в матеріалах справи, колегія суддів підтримує правову позицію суду першої інстанції про підтвердження позивачем пільгового стажу для призначення пенсії відповідно до п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Так, відповідно до п. «в» ч.1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства - чоловіки після досягнення 55 років при загальному стажі роботи не менш 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній посаді.

Згідно зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом ОСОБА_2 України.

Відповідно до п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_2 України від 12.08.1993 року № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Порядок призначення пенсій на пільгових умовах цієї категорії працівників роз'яснено у листі Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року №7. Зокрема, зазначено, що до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в між польовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, у спірних рішеннях відповідачі не висвітлили питання щодо причин неврахування записів наявних в трудовій книжці колгоспника ОСОБА_1 №1599929, де відображені відомості його роботи трактористом з кількістю пророблених людина-днів. Наведене, знайшло своє відображення також в архівних довідках. При цьому, при прийнятому колгоспом мінімуму людино-днів у рік, ОСОБА_1 значно перевищений вказаний мінімум.

Ключовим мотивом апеляції є те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що належним та ефективним захистом порушених прав позивача буде зобовязання субєктів владних повноважень повторно розглянути подані ним заяви, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Так, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» № 30985/96).

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету ОСОБА_2 Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом ОСОБА_2 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційними є право суб'єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Натомість, у межах даної справи, на думку колегії суддів, суд першої інстанції помилково вважає, що зобов'язуючи Пенсійний фонд прийняти рішення про призначення позивачу пенсії, суд втрутиться в дискреційні повноваження.

Аналогічна позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 23.01.2018 року у справі № 208/8402/14-а та від 29.03.2018 року у справі № 816/303/16.

За правилами ч. ч. 3-4 ст. 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов'язати суб'єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Тобто, законодавець передбачив обов'язок суду змусити суб'єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Згідно судової практики Європейського суду з прав людини (рішення по справі «Олссон проти Швеції» від 24.03.1988 року) запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов'язання суб'єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

При цьому, колегією суддів враховується, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верхового Суду України від 16.09.2015 року у справі №21-1465а15 та від 02.02.2016 року у справі №804/14800/14.

Таким чином, оскільки спірні рішення обґрунтовано визнані судом першої інстанції протиправними та скасовані, ОСОБА_1 має право на пенсію за віком на пільгових умовах, а, отже, у суду першої інстанції були наявні всі підстави для прийняття рішення зобов'язального характеру, зокрема, зобов'язати Арцизький ОУПФУ призначити пенсію на пільгових умовах з моменту звернення за призначенням пенсії.

Враховуючи, що судом неправильно застосовані норми матеріального права, доводи апелянта є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам наведеного законодавства, а тому апеляційну скаргу, на підставі статті 317 КАС України, слід задовольнити, скасувавши рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобовязання призначити пільгову пенсію та ухвали в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас частина 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до п.3 ч.6 ст. 12 КАС України до справ незначної складності відносяться, зокрема, справи про оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень щодо обчислення, призначення перерахунку, одержання пенсійних виплат.

Враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі незначної складності, колегія суддів дійшла висновку про відсутність права у учасників справи на касаційне оскарження рішення.

Також суд апеляційної інстанції вважає необхідним розподілити судові витрати, понесені ОСОБА_1

Так, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч.1 ст.139 КАС України).

Судові витрати понесені позивачем під час розгляду даної справи судами першої та апеляційної інстанцій складають суму 2 466,80 грн. (1409,60 грн. 1 інстанція та 1057,20 грн. апеляційна інстанція).

Враховуючи, що суд першої інстанції рішенням стягнув з відповідачів солідарно на користь ОСОБА_1 1000 грн., стягненню на користь останнього підлягає сума 1 466,80 грн. солідарно (2 466,80 1000).

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про призначення пільгової пенсії скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Арцизького обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Зобовязати Арцизьке обєднане управління Пенсійного фонду України Одеської області (код за ) призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) пільгову пенсію за підставами, визначеними в п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 16.07.2018 року.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2018 року залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Арцизького обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області (код за ), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (код за ) 1466 (одну тисячу чотириста шістдесят шість) грн. 80 коп. солідарно на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Доповідач суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя Л.П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 14.03.2019 року.