Справа № 1240/2425/18
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року справа №1240/2425/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі: головуючого судді Міронової Г.М., суддів Геращенка І.В., Компанієць І.Д., за участю секретаря судового засідання - Тішевського В.В., за участю представника позивача Водолазського Д.М., представника відповідача Свердловської І.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2018 р. (повний текст рішення складено та підписано 19 листопада 2018 року у м. Сєвєродонецьк Луганської області) у справі № 1240/2425/18 (головуючий І інстанції суддя В.С. Шембелян) за позовом Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об'єднання Азот" до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення форми "Д" № від 10.04.2018 в частині грошових зобов'язань за штрафними санкціями в розмірі 8617104,56 грн.,

ВСТАНОВИВ:

13 серпня 2018 року Приватне акціонерне товариство "Сєвєродонецьке об'єднання Азот" звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення форми «Д» № від 10.04.2018 року відповідача в частині нарахування грошових зобов'язань за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 8 617 104, 56 грн.; вирішити питання судових витрат (а.с. 4-7).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2018 року позовні вимоги задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Луганській області від 10.04.2018 № в частині нарахування Приватному акціонерному товариству «Сєвєродонецьке об'єднання «Азот» штрафних санкцій на суму 13743408,00 грн.

Вирішено питання судових витрат (а.с. 185-188).

Головне управління ДФС у Луганській області з таким судовим рішенням не погодилось, звернулось до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначив, що станом на 31.12.2017 року на підприємстві існувала заборгованість зі сплати податку на доходи фізичних осіб на суму 20 505 213, 77 грн. (далі - ПДФО).

Згідно п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України, сплачуючи податок на доходи фізичних осіб у II півріччі 2017 року, позивач погашав податковий борг за зобов'язаннями, що задекларовані ним у I півріччі 2017 року.

Станом на момент перевірки податок на доходи фізичних осіб за зобов'язаннями, визначеними у III-IV кварталах 2017 року, був не сплачений.

Апелянт вказує на те, що сума нарахованого ПДФО не співпадає з сумою перерахованого ПДФО, що свідчить про те, що погашення поточних зобов'язань зі сплати ПДФО в повному обсязі не відбувалося.

За таких обставин, з урахуванням того, що платником податків виплачений дохід за липень-листопад 2017 року, однак в силу норм п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України податок на доходи фізичних осіб за цей період на час проведення перевірки не сплачений, а отже контролюючим органом правомірно було застосовано штрафні санкції, визначені ст. 127 Податкового кодексу України.

Також вказує на те, що відповідачем правомірно застосовано норми ст. 127 Податкового кодексу України, оскільки кваліфікуючою ознакою (повторюваністю) застосування збільшених розмірів штрафів, визначених ст. 127 Податкового кодексу України, є допущення податковим агентом декількох правопорушень, передбачених диспозицією цієї статті протягом 1095 днів, а не факт їх виявлення (визначення) контролюючим органом. Зазначена позиція підтверджується постановою Верховного Суду від 31.07.2018 року у справі № 820/4767/17, постановою від 22.05.2018 року у справі № 820/6437/16.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідач доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечував.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що Приватне акціонерне товариство "Сєвєродонецьке об'єднання Азот" є юридичною особою, платником податків, ідентифікаційний код 33270581, місцезнаходження юридичної особи: 93403, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Пивоварова, будинок 5.

Працівниками ГУ ДФС у Луганській області відповідно до підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, пункту 81.1 статті 81, пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України на підставі наказу Головного управління ДФС у Луганській області від 06.02.2018 № 116 проведена позапланова виїзна документальна перевірка Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» () з питання своєчасності та повноти сплати (перерахування) до бюджету податку на доходи фізичних осіб та стану заборгованості по заробітній платі за період з 01.01.2015 по 31.12.2017.

За результатами перевірки складно акт від 26.03.2018 № 254/12-32-13-15- 06/33270581, в якому, вказано на порушення ПрАТ «Сєвєродонецьке об'єднання АЗОТ»:

- статті 31, підпункту 168.1.5 пункту 168.1 статті 168, абзацу а) пункту 171.2 статті 171, абзацу а) пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України в частині дотримання строків сплати податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 24701144,41 грн.;

- статті 31, підпункту 168.1.5 пункту 168.1 статті 168, абзацу а) пункту 171.2 статті 171, абзацу а) пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України щодо неперерахування податку на доходи фізичних осіб у строки та у відповідності до вимог законодавства на загальну суму 20505213,77 грн.;

- ст. 24 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 № 108/95-ВР в частині виплати заробітної плати робітникам підприємства з порушеннями термінів виплати у період з лютого по грудень 2017 року (а.с.11-27).

На підставі вказаного акта перевірки податковим органом 10.04.2018 відносно позивача прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДФО за основним платежем у розмірі 20505213,77 грн., нараховано штрафні санкції у розмірі 13743408,00 грн. та нараховано пеню у розмірі 49132,38 грн. (а.с.8).

В оскарженому податковому повідомленні-рішенні № до позивача застосовано штрафні фінансові санкції на підставі п. 127.1 ст. 127 Податкового кодексу України у розмірі 13 743 408,00 грн., у зв'язку з тим, що платником не перераховано до бюджету суму ПДФО за період з липня 2017 року по листопад 2017 року в загальній сумі 20 505 213,77 грн.

З розрахунку штрафної санкції, який додано до спірного податкового повідомлення - рішення, вбачається, що контролюючим органом застосовано наступні штрафні санкції:

- до нарахованого ПДФО за липень 2017 року застосовано штрафну санкцію 25%;

- до нарахованого ПДФО за серпень 2017 року застосовано штрафну санкцію в розмірі 50%;

- до нарахованого ПДФО за вересень - листопад 2017 року застосовано штрафну санкцію в розмірі 75% суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету (а.с.9).

Суд апеляційної інстанції частково погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити про таке.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

За унормуванням підпункту 127.1 статті 127 Податкового кодексу України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Отже, відповідальність за правопорушення, передбачене статтею 127 Податкового кодексу України, може наставати у разі, коли платник податків, у тому числі податковий агент, допускає бездіяльність щодо нарахування, утримання та/або сплати (перерахування) податків до або під час виплати доходу на користь іншого платника, тобто взагалі відсутній факт виконання вказаних обов'язків платником податків (податковим агентом).

При цьому, згідно з пунктом 61.1 статті 61 Податковий кодекс України, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Пунктом 62.1 статті 62 Податкового кодексу України визначено, що податковий контроль здійснюється, зокрема, шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Приписами підпункту 54.3.5 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб, військового збору, таким податковим агентом.

Згідно з пунктом 86.1 статті 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт.

Отже, факт порушення податкового законодавства може бути встановлений не інакше як за результатами перевірки платника податків, про що складається акт.

Підвищені розміри штрафів у разі повторного виявлення податкових порушень (згідно зі статтею 127 ПК України - 50%, 75%) застосовуються не за сам факт виявлення будь-яких порушень, а за повторне вчинення діянь за обставин, передбачених, зокрема, підпунктом 54.3.5 пункту 54.4 статті 54 Податкового кодексу України.

З аналізу вищенаведеної норми вбачається, що застосування штрафу в більшому розмірі можливе у разі встановлення контролюючим органом повторності порушення протягом 1095 днів, яке зафіксовано в акті перевірки та, як наслідок, у податковому повідомленні-рішенні.

Згідно з розрахунком штрафних (фінансових) санкцій до податкового повідомлення-рішення від 10 квітня 2018 року № контролюючим органом визначено позивачу штрафну санкцію згідно з п. 127.1 ст. 127 Податкового кодексу України в розмірі 911632, 25 грн. вперше у розмірі 25% у липні 2017 року, у подальшому в розмірі 50% у серпні 2017 - 1841585, 48 грн. та 75% у вересні-листопаді 2017 року.

Між тим, судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що відповідачем не зафіксовано факту повторного протягом 1095 днів неутримання та неперерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб, що повинно було підтверджено складанням акту, як і не було надано доказів прийняття податкових повідомлень-рішень, якими позивачу були б збільшені суми грошового зобов'язання двічі, тричі протягом року, що передували прийняттю оскарженого податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що контролюючий орган безпідставно застосував до товариства штрафні (фінансові) санкції за статтею 127 Податкового кодексу України в розмірах 50% та 75% , тому в цій частині спірне податкове повідомлення-рішення не відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає скасуванню.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у справі від 11 вересня 2018 року за № 805/3649/17-а.

Доводи апелянта стосовно того, що сума нарахованого ПДФО не співпадає з сумою перерахованого ПДФО, що свідчить про те, що погашення поточних зобов'язань зі сплати ПДФО в повному обсязі не відбувалося, спростовуються наступним.

З матеріалів справи вбачається, що заборгованість по заробітній платі виникла до 01.08.2017. При кожній виплаті заробітної плати працівникам підприємства здійснювалось перерахування податків і зборів. Перерахування податків і зборів відбувалось пропорційно суми перерахованої заробітної плати, комунальних платежів, тощо. Так, на аркушах 6 і 9 акту перевірки податковий орган сам зазначає, що в день виплати доходів підприємство визначало та здійснювало перерахування податку на доходи фізичних осіб, використовуючи діючу ставку податку та суму виплаченого доходу (а.с. 16, 19).

Отже, фактів виплати заробітної плати без одночасної сплати ПДФО чи сплати податку за меншою за належне ставкою за друге півріччя 2017 року податковим органом в ході перевірки не виявлено, що відображено в акті перевірки.

Одночасність виплати заробітної плати та сплати сум ПДФО позивачем в другому півріччі 2017 року також підтверджується:

- податковими розрахунками форми 1-ДФ за 3-й, 4-й квартали 2017 року (а.с.133-140);

- платіжними дорученнями щодо зарахування коштів на рахунок підприємства для виплати заробітної плати та платіжними дорученнями, що підтверджують одночасну сплату ПДФО саме за період виплати доходу за призначенням платежу (а.с.75-101);

- банківськими виписками щодо зарахування заробітної плати/доходу на рахунки працівників (а.с. 102-118);

- оборотно-сальдовою відомістю (а.с. 119).

Факт перерахування податковому органу сплачених позивачем за друге півріччя 2017 року платежів ПДФО в рахунок погашення податкового боргу за перше півріччя 2017 року визнається сторонами, а також підтверджено:

- податковими розрахунками форми 1-ДФ за 1-й, 2-й квартали 2017 року (а.с.125-132);

- витягами з інтегрованої картки платника податку (а.с.157-170);

- розрахунком до податкового повідомлення-рішення форми «Д» від 10.04.2018 № , що прийнято на підставі цього ж акту перевірки за перше півріччя 2017 року, і яким до позивача застосовані штрафні санкції за несвоєчасну сплату ПДФО на підставі ст.126 ПК України (а.с.150-152).

Суд апеляційної інстанції також вказує на те, що зазначене питання не було спірним при розгляді справи в суді першої інстанції.

За приписами пункту 87.9. статті 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Суд вказує на те, що обов'язок податкового органу зарахувати сплачені позивачем кошти в погашення податкового боргу попередніх періодів не може тягнути відповідальність для позивача за ст.127 Податкового кодексу України.

Тому, з урахуванням правової позиції Верховного Суду, суд дійшов висновку про безпідставне застосування до позивача відповідачем штрафних санкцій передбачених ст.127 Податкового кодексу України.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо виходу за межі позовних вимог та визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення Головного управлінням ДФС у Луганській області від 10.04.2018 № в частині нарахування Приватному акціонерному товариству "Сєвєродонецьке об'єднання "Азот" штрафних санкцій на суму 13743408,00 грн.

З позовної заяви вбачається, що позивач визнає порушення податкового законодавства, однак вказує на те, що порушення податкового законодавства не містить ознак повторності, тобто податкове повідомлення-рішення форми «Д» № від 10.04.2018 року є протиправним та підлягає скасуванню в частині нарахування 8 617 104, 56 грн. штрафних санкцій.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами позовної заяви та вважає необхідним визнати протиправним та скасувати спірне податкове повідомлення-рішення в частині нарахування грошових зобов'язань за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 8 617 104, 56 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розподіл судових витрат здійснено з урахуванням ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. 195, 283, 310, 315, 317, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Луганській області - задовольнити частково.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2018 р. у справі № 1240/2425/18 - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об'єднання Азот" до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми "Д" № від 10.04.2018 в частині грошових зобов'язань за штрафними санкціями в розмірі 8617104,56 грн. задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Д» № від 10.04.2018 року відповідача в частині нарахування грошових зобов'язань за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 8 617 104, 56 грн.

Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об'єднання Азот" (93408, Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова, 5, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Луганській області (93401, Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, 72, ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 129 256 (сто двадцять дев'ять тисяч двісті п'ятдесят шість грн.) 56 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 березня 2019 року.

Судді Г.М. Міронова

І.В. Геращенко

І.Д. Компанієць