Справа № 0240/2876/18-а
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 0240/2876/18-а

Головуючий у 1-й інстанції: Дмитришена Р.М.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

06 березня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Загороднюка А.Г. Драчук Т. О. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Аніщенко А.О.,

представника апелянта: ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в серпні 2018 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області в якому просив:

- визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, викладену в листі №12826/0-3747/0/95-18 від 20.08.2018;

- зобов'язати відповідача надати ОСОБА_5 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,10 га кадастровий номер 0:01:013 розташованої на території Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2018 року позов задоволено:

- визнано протиправною та скасовано відмову Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, оформлену листом від 20.08.2018 року за №12826/0-3747/0/95-18 "Щодо розгляду клопотання" ОСОБА_5 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 1,10 га на території Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області;

- зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області прийняти рішення в порядку, встановленому частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України щодо надання ОСОБА_5 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за кадастровим номером 0:01:013 у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 1,10 га, на території Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, (за межами населеного пункту).

Частково не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області прийняти рішення в порядку, встановленому частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України щодо надання дозволу ОСОБА_5 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за кадастровим номером 0:01:013 у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 1,10 га, на території Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, (за межами населеного пункту) та ухвалити в цій частині нове рішення, яким зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_5 щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 1.10 га на території Якушинецької сіслької ради Вінницького району Вінницької області.

Представник апелянта в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримала в повному обсязі та за обставин викладених в ній просила суд задовольнити її.

Представник відповідача заперечив щодо доводів апеляційної скарги, просив залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_5 звернувся до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, державної форми власності, з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, орієнтовною площею 1,10 га.

Листом від 20.08.2018 року №12826/0-3747/0/95-18 ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області надало відповідь на звернення позивача, у якій вказано, що порушене питання не може бути розглянуте по суті, оскільки земельна ділянка розташована на території Якушинецької сільської об'єднаної територіальної громади Вінницького району.

Вважаючи зазначену відмову протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов частково, виходив з того, відповідачем в оскаржуваній відмові не наведено жодної з підстав, передбачених частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України, за яких позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства. Також, зобов'язуючи відповідача прийняти рішення в порядку, встановленому частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України щодо надання дозволу позивачу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 1,10 га, на території Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, (за межами населеного пункту), суд першої інстанції виходив із дискреційних повноважень відповідача.

Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначає, що 21.08.2018 рішенням 20 сесії 7 скликання Якушинецької сільської ради було погоджено надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1.1 га для ведення особистого селянського господарства на території Якушинецької сільської ради за межами населеного пункту.

Після отримання вказаного погодження ОСОБА_4 звернувся до відповідача із заявою подавши всі необхідні документи.

25.09.2018 за №13408/0-4199/0/95/18 ОСОБА_4 було відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1,1 га на території Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, у зв'язку з використанням вказаної земельної ділянки громадянами під городництво.

28.09.2018 апелянт повторно звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, про листом від 19.10.2018 йому повторно було відмовлено у задоволенні клопотання.

В подальшому, 29.11.2018 за №17238/0-5104/0/95-18 відповідач повторно відмовив ОСОБА_4 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, у зв'язку з прийняттям Вінницьким окружним адміністративним судом рішення від 13.11.208 та наказу від 21.11.2018 від 21.11.2018 №2-15733/15-18-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою», згідно з яким ОСОБА_5 надано дозвіл.

Вважаючи, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 13.11.2018 в частині зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області прийняти рішення в порядку, встановленому частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України щодо надання дозволу ОСОБА_5 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за кадастровим номером 0:01:013 у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 1,10 га, на території Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, (за межами населеного пункту), порушуються права апелянта та фактично суд перебирає на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції відповідача, ОСОБА_4 просить в цій частині рішення суду першої інстанції скасувати.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, із оскаржуваного рішення встановлено, що суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, розглядаючи заяву позивача, повинен був прийняти одне з двох рішень: надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до вимог ст.118 Земельного кодексу України або надати мотивовану відмову у її наданні. При цьому, у випадку надання відмови, відповідач має керуватись лише тими підставами, виключний перелік яких визначено у Земельному кодексі України. Проте, відповідачем в оскаржуваній відмові не наведено жодної з підстав, передбачених частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України, за яких позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

Таким чином, суд першої інстанції встановив, що фактично відповідач відмовив позивачу в задоволенні його заяви з підстав не передбачених законом та не дотримався вимог Земельного кодексу України, така відмова не може відповідати приписам ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому відмова Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, викладена в листі №12826/0-3747/0/95-18 від 20.08.2018 є протиправною та такою що підлягає скасуванню.

Щодо висновку суду першої інстанції в частині зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області прийняти рішення в порядку, встановленому частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України щодо надання дозволу ОСОБА_5 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за кадастровим номером 0:01:013 у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 1,10 га, на території Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, (за межами населеного пункту), з огляду на доводи апелянта колегія суддів зазначає наступне.

В обгрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що суд не може втручатися у дискрецію відповідача поза межами перевірки за критеріями відповідності прийняття ним рішень, передбачених ч.3 ст.2 КАС України.

Слід зазначити, що згідно з Рекомендацією № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Частина 2 ст.19 Конституції України гарантує, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Кодексом адміністративного судочинства України також визначено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов'язання відповідача вчинити певні дії (ч.2 ст.245 КАС України). В цьому випадку суд повинен зазначити, яку саме дію повинен вчинити відповідач.

Рішенням від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

У рішенні Європейського Суду з прав людини по справі Олссон проти ОСОБА_2 від 24.03.1988 суд вказав, що запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців.

Закон вимагає, щоб він був доступний для особи і вона також могла передбачити наслідки його застосування до неї, та щоб закон не суперечив принципові верховенства права. В національному праві має існувати засіб правового захисту від свавільного втручання з боку державних органів у права, гарантовані Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Небезпека свавілля є особливо очевидною, коли виконавча влада здійснює свої функції закрито (Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Гавенда проти Польщі" від 14.03.2002; рішення Європейського Суду з прав людини у справі "ОСОБА_2 проти Швейцарії" від 16.02.2000).

Загальні принципи диференціації між підміною органу державної влади судом та здійсненням правосуддя безпосередньо сформульовано в рішенні у справі "Фадеева проти Росії" від 09.06.2005, в якому Європейський Суд з прав людини з відсилкою до справи "Баклі проти Сполученого Королівства", зазначив, що: "Згідно з усталеною практикою Суду саме національні органи влади мають дати вихідну оцінку "необхідності" втручання як стосовно законодавчого поля, так і реалізації конкретного заходу, але, незважаючи на надану національним органам влади свободу розсуду, їхнє рішення підлягає перевірці судом на предмет його відповідності вимогам Конвенції".

Однак, оскільки суд першої інстанції своїм рішенням зобов'язав Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області прийняти рішення в порядку, встановленому частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України про надання дозволу ОСОБА_5 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за кадастровим номером 0:01:013 у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 1,10 га, на території Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, (за межами населеного пункту), то колегія суддів не вбачає в даних діях втручання в дискреційні повноваження відповідача.

При цьому, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції зобов'язавши відповідача прийняти рішення в порядку, встановленому частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України, фактично зобов'язав відповідача повторно розглянути клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та за результатами розгляду якої надати обґрунтовану відповідь із врахуванням норм ЗК України та прийняти відповідне рішення.

Таким чином, вимога апелянта про зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву позивача в порядку встановленому ч.7 ст.118 ЗК України щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність задоволенню не підлягає, оскільки має такі ж наслідки що й і висновок у резолютивній частині рішення суду першої інстанції.

Крім того, колегія суддів зазначає, що на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13.11.2018 Головним управління Держгеокадастру у Вінницькій області 21.11.2018 видано наказ №2-15733/15-18-СГ, яким ОСОБА_5 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 1,10 га із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області. Наказом від 28.12.2018 №2-17967/15-18-СГ затверджено розроблений проект землеустрою та надано у власність позивачу вище вказану земельну ділянку.

Стосовно доводів апелянта про те, що рішенням суду першої інстанції порушені права та інтереси ОСОБА_4 щодо спірної земельної ділянки, то слід зазначити, що на момент розгляду справи в суді першої інстанції земельна ділянка за кадастровим номером :01:013 була вільна, позивач першим звернувся із заявою щодо неї, листом від 29.11.2018 №17238/0-5104/0/95-18 апелянту було відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо спірної земельної ділянки та вказана відмова ним не оскаржена, тому будь-які права та інтереси ОСОБА_4 зазначеним рішенням суду не порушуються.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 14 березня 2019 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_6 ОСОБА_7