Справа № 520/1555/19
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

13 березня 2019 р. № 520/1555/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бадюкова Ю.В., розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 до Красноградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (вул. Бельовська, б. 90, 2й поверх, м. Красноград, Харківська область, 63304) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов'язати вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Красноградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (далі по тексту - відповідач, Красноградське ОУПФУ), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Рішення 167 від 16.11.2018 року Красноградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про відмову у призначенні пенсії по втраті годувальника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

- зобов'язати Красноградське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області вчинити дії по повторному розгляду заяви ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1. від 13.09.2018 року про призначення пенсії.

- зобов'язати Красноградське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області вчинити дії по зарахуванню періоду роботи ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, з 05.08.1981 року по 01.06.1987 року у страховий стаж.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 року, її дошлюбне прізвище - ОСОБА_2.

07.11.1980 року ОСОБА_3 і ОСОБА_2 уклали шлюб, і дружина змінила прізвище із ОСОБА_2 на ОСОБА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_3 чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_3 помер.

ІНФОРМАЦІЯ_4 позивач ОСОБА_1 досягла віку 58 років 6 місяців.

13.09.2018 року ОСОБА_1 звернулась із письмовою заявою до Красноградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про призначення їй пенсії по втраті годувальника, а саме її чоловіка ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішенням №167 від 16.11.2018 року Красноградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії по втраті годувальника згідно до її заяви від 13.09.2018 року, оскільки згідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зі змінами внесеними ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», щодо підвищення пенсії від 03.10.2017 р. №2148-VІІІ. право на пенсію за віком мають жінки після досягнення встановленого Законом відповідного віку та за наявності стажу роботи по 31.12.2018 р. не менше 25 років. Наявний страховий стаж гр. ОСОБА_1 складає 10 років 6 місяців 15 днів, що не дає їй права на пенсію за віком згідно з статтею 26 Закону. В зв'язку з вищезазначеним, підстави для призначення пенсії по втраті годувальника гр. ОСОБА_1 згідно п. 1 частини, другої ст. 36 Закону відсутні, оскільки не виконані норми ст. 26 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Рішення № 167 від 16.11.2018 року Красноградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про відмову у призначенні пенсії по втраті годувальника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, згідно поданої нею заяви від 13.09.2018 року після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 року її чоловіка ОСОБА_3, є протиправним і підлягає скасуванню, винесено комісією формально, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, прийняте комісією упереджено, недобросовісно, нерозсудливо, без дотримання принципу рівності перед законом, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для пенсійних прав позивача.

У зв'язку з чим просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Копія ухвали про відкриття провадження була надіслана відповідачу та отримана повноважним представником.

Відповідач, у встановлений судом строк, подав відзив на позовну заяву та просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки оскаржуване позивачем рішення ПФУ №167 від 16.11.2018 року винесено у відповідності зі статтею 26 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Також зазначає, що письмова заява гр. ОСОБА_1 від 15.11.2018 року, подана до управління ПФУ свідчить про те, що позивач виклала особисте письмове розпорядження про виключення спірного стажу з 05.08.1981 року по 01.06.1987 року, що у повному обсязі спростовує доводи адміністративного позову, які були підставою для заявлених позовних вимог та свідчить про те, що даний адміністративний позов не ґрунтується на нормах діючого законодавства та суперечить фактичним обставинам.

Представником позивача надано відповідь на відзив, у якій він повністю підтримав свою правову позицію.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Від позивача та представника позивача надійшла спільна заява про розгляд справи за відсутності повноваженого представника.

Представник відповідача надав заяву про розгляд справи за відсутності повноваженого представника.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд визнає можливим справу розглянути без участі в судовому засіданні представників сторін на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2019 року по справі №520/128/19 за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_2) до Красноградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (вул. Бєльовська, 90, 2 поверх, м. Красноград Харківської області) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, встановлено наступне.

Позивач перебувала у шлюбі з ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб № 351692 (а.с.18).

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 помер, про що 16.05.1990 видано свідоцтво про смерть НОМЕР_2 (а.с.19).13.09.2018 позивач звернулася до Красноградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника - чоловіка ОСОБА_3

Рішенням № 167 від 16.11.2018 відповідач відмовив ОСОБА_1 в призначенні пенсії по втраті годувальника, оскільки ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" право на пенсію за віком мають жінки після досягнення встановленого Законом відповідного віку та за наявності стажу роботи по 31.12.2018, не менше 25 років. Наявний страховий стаж ОСОБА_1 складає 10 років 6 місяців, що не дає їй права на пенсію за віком за статтею 26 Закону (а.с.30-31).

Також судовим рішенням встановлено, що як вбачається з наявної у матеріалах справи копії паспорта позивача, серії НОМЕР_3, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.15).

Отже, право на призначення пенсії по втраті годувальника позивачка має при досягненні нею віку - 58 років 6 місяців за наявності відповідного страхового стажу.

Як встановлено судом позивач має загальний страховий стаж 10 років 6 місяців 15 днів, що підтверджується довідкою про розрахунок стажу (а.с.29).

Позивач, у повній заяві від 27.12.2018 року по справі №520/128/19, просила визнати протиправним та скасувати рішення №167 від 16.11.2018 Красноградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про відмову у призначенні пенсії по втраті годувальника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2019 року по справі № 520/128/19 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_2) до Красноградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (вул. Бєльовська, 90, 2 поверх, м. Красноград Харківської області) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовлено.

Вказане рішення в апеляційному порядку не оскаржувалось та набрало законної сили 06.03.2019 року.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на вище викладене суд зазначає, що з врахуванням положень вище вказаної статті обставини встановлені вище вказаним судовим рішенням не доказуються при розгляді даної справи.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

За приписами п. 6 ч.1 ст. 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, визначені Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

За змістом ч. 1 ст. 9 зазначеного Закону відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч.1 ст.36 Закону пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров'я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму ОСОБА_4 (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Отже, зазначеною нормою права визначені умови призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника, за яких пенсія у зв'язку з втратою годувальника - пенсіонера, призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, що були на його утриманні, незалежно від тривалості страхового стажу.

Члени сім'ї, які вважаються непрацездатними, визначаються відповідно до ч.2 ст.36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" непрацездатними членами сім'ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для відмови у призначенні пенсії у зв'язку з втратою годувальника стало не досягнення позивачкою пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з приписами ч. 1 ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

55 років - які народилися по 30 вересня 1956 року включно;

55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року;

56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року;

56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року;

57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року;

57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року;

58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року;

58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року;

59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року;

59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року;

60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

Суд зазначає, що мінімальний розмір страхового стажу, необхідний для призначення пенсії за віком згідно ч. 1 ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" складає 15 років.

Виключно Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначаються, зокрема: коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення (ч.3 ст.4 Закону).

У статті 9 Закону визначені види пенсійних виплат і соціальних послуг. Так, відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника. За рахунок коштів накопичувальної системи пенсійного страхування, що обліковуються на накопичувальних пенсійних рахунках Накопичувального фонду або на індивідуальних пенсійних рахунках у відповідних недержавних пенсійних фондах - суб'єктах другого рівня системи пенсійного забезпечення, здійснюються такі пенсійні виплати, як довічні пенсії і одноразова виплата.

Статтею 10 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Як зазначалося, статтею 36 Закону встановлено, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Згідно з частиною другою вказаної норми непрацездатними членами сім'ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

До членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Отже, необхідною умовою для призначення зазначеним особам пенсії у зв'язку з втратою годувальника або переведення на такий вид пенсії є встановлення їм інвалідності або досягнення ними пенсійного віку, передбаченого зазначеною статтею.

Отримання цими особами пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до законодавства, яке регулює призначення такої пенсії на пільгових умовах, не дає підстав для призначення їм до досягнення передбаченого статтею 26 Закону віку пенсії у зв'язку з втратою годувальника чи переведення на цей вид пенсії.

За таких обставин, а також обставин, встановлених у рішенні від 04.02.2019 року по справі №520/128/19, на час звернення позивача до Красноградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області із заявою про призначення пенсії у зв'язку із втратою годувальника вона не досягла пенсійного віку, передбаченого статтею 26 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а відтак не може вважатися непрацездатним членом сім'ї померлого годувальника.

Такий правовий висновок викладений у постанові ВСУ від 29.03.2017 по справі № 565/235/15-а, який за правилами ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" враховується судом при розгляді даної справи.

У зв'язку з чим, у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним та скасування Рішення №167 від 16.11.2018 року Красноградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про відмову у призначенні пенсії по втраті годувальника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 слід відмовити.

Стосовно позовної вимоги про зобов'язання Красноградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області вчинити дії по повторному розгляду заяви ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 від 13.09.2018 року про призначення пенсії, суд зазначає, що вказана вимога є похідною від попередньої та оскільки суд дійшов висновку про відмову у визнанні протиправним та скасуванні Рішення №167 від 16.11.2018 року, тому суд не вбачає підстав для задоволення вказаної позовної вимоги.

Стосовно позовної вимоги про зобов'язання Красноградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області вчинити дії по зарахуванню періоду роботи ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, з 05.08.1981 року по 01.06.1987 року у страховий стаж, суд зазначає наступне.

В матеріалах справи міститься заява від 15.11.2018 року ОСОБА_1 про виключення періоду роботи з 05.08.1981 року по 01.06.1987 року із загального стажу до надання уточнюючої довідки (а.с.50). Втім, матеріали справи не містять доказів подання будь яких уточнюючих довідок стосовно вказаного періоду роботи до Красноградського ОУПФУ та прийняття відповідного рішення про відмову у зарахуванні періоду роботи з 05.08.1981 року по 01.06.1987 року до загального стажу.

Обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Чинним КАСУ не передбачено здійснювати захист не порушених прав та законних інтересів позивача на підставі правовідносин, які можливо будуть мати місце в майбутньому, а тому адміністративний позов у цій частині задоволенню не підлягає.

За правилам ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, доведено правомірність прийнятого ним рішення, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 263, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Красноградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов'язати вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення .

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 13 березня 2019 року.

Суддя Бадюков Ю.В.