Справа № 420/717/19
Суддя: Кравченко М.М.
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/717/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Кравченка М.М.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання протиправним та скасування рішення від 17.12.2018 року № 2191, зобов'язання вчинити певні дії, -

СУТЬ СПОРУ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, в якій просив суд: визнати протиправним та скасувати рішення Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі від 17.12.2018 року № 2191 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії; зобов'язати Малиновське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років період роботи з 12.10.2017 року по 30.04.2018 року на посаді докера-механізатора в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Новолог»; зобов'язати Малиновське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років починаючи з 05.05.2018 року на підставі п. «г» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне.

ОСОБА_1 на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.11.2018 р. по справі № 1540/4143/18 відмовлено Малиновським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Одесі у призначенні пенсії за вислугу років, яка передбачена п. «г» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. Рішення про відмову в призначенні пенсії № 2191 від 17.12.2018 р. на заміну рішень від 03.08.2018 р. та від 17.10.2018 р. обґрунтовано тим, що на день звернення страховий стаж становить 39 років 04 місяці, з них спеціальний стаж, що дає право на пенсію за вислугу років 19 років 05 місяців 25 днів (18 років 3 місяця - докер-механізатор та 01 рік 02 місяця 07 днів - список № 2). Однак, керуючись положеннями п. «г» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зарахованого періоду пільгового стажу недостатньо для призначення мені пенсії на пільгових умовах. Пунктом 16 розділу 15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо підвищення пенсій» (дата набрання чинності 11.10.2017 р.) мають вислугу років та стаж роботи, необхідний для призначення такої пенсії, а саме: чоловіки при досягненні віку 55 років при наявності в період з 01.04.2018 р. по 31.03.2019 р. не менше 27 років страхового стажу, з них не менше 20 років на посаді докера-механізатора комплексної бригади. Таким чином, відповідно до розрахунку стажу відповідачем не зараховано до вислуги років період роботи з 12.10.2017 р. по 30.04.2018 р. на посаді докера-механізатора комплексних бригад на вантажно-розвантажувальних роботах в морському торгівельному порту в товаристві з обмеженою відповідальністю «Новолог» (правонаступник підприємства з іноземними інвестиціями «Новолог», відповідно до записів трудової книжки).

Позивач із рішенням відповідача від 17.12.2018 р. № 2191 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років не погоджується, вважає, що зазначене рішення є безпідставним, протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12.02.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання протиправним та скасування рішення від 17.12.2018 року № 2191, зобов'язання вчинити певні дії було прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що на виконання рішення суду об'єднаним управлінням повторно розглянуто заяву позивача № 2191 від 04.05.2018 р. про призначення пенсії за вислугу років з урахуванням правової оцінки, наданої судом. Було винесено рішення № 2191 від 17.12.2018 року про відмову в призначенні пенсії (на заміну рішень від 03.08.2018 р. та від 17.10.2018 p.), оскільки пунктом 16 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (11.10.2017 р.) мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення такої пенсії, а саме чоловіки при досягненні віку 55 років при наявності в період з 01.04.2018 по 31.03.2019 p.p. не менше 27 років страхового стажу, з них не менше 20 років на посаді докера-механізатора комплексної бригади, на день звернення страховий стаж позивача становить 39 років 04 місяця, з них спеціальний стаж, що дає право на призначення пенсії за вислугу років 19 років 05 місяців 25 днів (18 років 3 місяця - докер-механізатор та 01 рік 02 місяця 07 днів - список № 2), спеціальний стаж обмежено датою 11.10.2017 р.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку що в задоволенні позову слід відмовити повністю. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

05.05.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі із заявою про призначення пенсії за вислугою років та надав наявні документи на підтвердження такого права.

Рішенням Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі від 03.08.2018 року № 2191 «Про відмову у призначенні пенсії» в призначенні пенсії ОСОБА_1 відмовлено, оскільки згідно п. «г» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п.2 р. ХV Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV право на призначення пенсії за вислугу років мають чоловіки при досягненні віку 55 років при наявності в період з 01.04.2018 по 31.03.2019 р.р. не менше 27 років страхового стажу, з них не менше 20 років на посаді докера-механізатора комплексної бригади, на день звернення страховий стаж ОСОБА_1 становить 39 років 4 місяця, з них спеціальний стаж, що дає право на пенсію за вислугу років 18 років 10 місяців (з них 18 років 3 місяця - докер-механізатор, 7 місяців - Список-2).

Малиновське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі 17.10.2018 року прийняло рішення на заміну рішення № 2191 від 03.08.2018 року «Про відмову у призначенні пенсії», згідно якого в призначенні пенсії відмовлено, оскільки згідно п. «г» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п.2 р. ХV Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV право на призначення пенсії за вислугу років мають чоловіки при досягненні віку 55 років при наявності в період з 01.04.2018 по 31.03.2019 р.р. не менше 27 років страхового стажу, з них не менше 20 років на посаді докера-механізатора комплексної бригади, на день звернення страховий стаж ОСОБА_1 становить 39 років 4 місяця, з них спеціальний стаж, що дає право на пенсію за вислугу років 18 років 6 місяців (з них 18 років 3 місяця - докер-механізатор, 3 місяці - Список-2).

Не погоджуючись з вказаними рішеннями Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі ОСОБА_1 звернувся до суду з метою їх оскарження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19.11.2018 року у справі № 1540/4143/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії було задоволено частково, визнано протиправним рішення Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі від 03.08.2018 № 2191 року «Про відмову у призначенні пенсії», визнано протиправним та скасовано рішення Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі № 2191 від 17.10.2018 року на заміну рішення № 2191 від 03.08.2018 року «Про відмову у призначенні пенсії», зобов'язано Малиновське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі вирішити питання, щодо якого звернувся ОСОБА_1 у заяві про призначення / перерахунок пенсії № 2191 від 04.05.2018 року, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні, в задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

Малиновське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі 17.12.2018 року на заміну рішень від 03.08.2018 року та від 17.10.2018 року прийняло рішення про відмову в призначенні пенсії № 2191, яким на виконання рішення Одеського окружною адміністративного суду від 19.11.2018 року по справі № 1540/4143/18 за позовом ОСОБА_1 управлінням повторно розглянуло заяву ОСОБА_1 № 2191 від 04.05.2018 року про призначення пенсії за вислугу років з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні та прийшло до висновку, що пунктом 16 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (11.10.2017) мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення такої пенсії, а саме чоловіки при досягненні віку 55 років при наявності в період з 01.04.2018 року по 31.03.2019 року не менше 27 років страхового стажу, з них не менше 20 років на посаді докера-механізатора комплексної бригади, на день звернення страховий стаж ОСОБА_1 становить 39 років 04 місяця, з них спеціальний стаж, що дає право на призначення пенсії за вислугу років 19 років 05 місяців 25 днів. (18 років 3 місяця - докер-механізатор та 01 рік 02 місяця 07 днів - список № 2), спеціальний стаж обмежено датою 11.10.2017 року.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши законність дій та рішень відповідача, суд прийшов до висновку, що позов не належить до задоволення.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з п. «г» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають механізатори (докери-механізатори) комплексних бригад на вантажно-розвантажувальних роботах у портах - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі; для жінок - не менше 25 років, з них не менше 15 років на зазначеній роботі. За відсутності стажу роботи, встановленого абзацами другим і третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року право на пенсію за вислугу років надається за наявності стажу роботи, встановленого абзацами п'ятнадцятим - двадцять третім пункту «б» частини першої статті 13 цього Закону. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними віку, встановленого абзацами третім - тринадцятим пункту «б» частини першої статті 13 цього Закону.

Відповідно до абз.абз.3-13 п. «б» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків і не менше 20 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків і не менше 21 року 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків і не менше 22 років у жінок; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців у чоловіків і не менше 22 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у жінок; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок.

Згідно з ч.2 ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно з ч.3 та ч.6 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також: а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в'язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків; б) творча діяльність осіб, передбачених пунктом «в» статті 3 цього Закону. При цьому творча діяльність членів Спілки письменників України, Спілки художників України, Спілки композиторів України, Спілки кінематографістів України, Спілки театральних діячів України, інших творчих працівників, які не є членами творчих спілок, але об'єднані відповідними професійними комітетами, до введення в дію цього Закону зараховується в стаж роботи незалежно від сплати страхових внесків. У цих випадках стаж творчої діяльності встановлюється секретаріатами правлінь творчих спілок республіки починаючи з дня опублікування або першого публічного виконання чи публічного показу твору даного автора; в) військова служба та перебування в партизанських загонах і з'єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби; г) служба у воєнізованій охороні, в органах спеціального зв'язку і в гірничорятувальних частинах, незалежно від відомчої підпорядкованості та наявності спеціального або військового звання; д) навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі; е) тимчасова непрацездатність, що почалася у період роботи; є) час догляду за інвалідом I групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду; ж) час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку; з) період проживання дружин осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби з чоловіками в місцевостях, де була відсутня можливість їх працевлаштування за спеціальністю, але не більше 10 років. При призначенні пенсій на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 та пенсій за вислугу років відповідно до статті 55 цього Закону провадиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цими статтями, за умови, що зазначені роботи дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Згідно з ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п.3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Новолог» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 02.05.2018 року № 406 ОСОБА_1 працював повний робочий день у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Новолог» за період з 25.06.1999 року по 03.05.2018 року, виконував вантажно-розвантажувальні роботи в морському торговельному порту за професією, посадою докер-механізатор, комплексних бригад на вантажно-розвантажувальних роботах в морському торговельному порту, код КП 8333.2, підстава п. «Г» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за період з 25.06.1999 року по 03.05.2018 року - 18 років 10 місяців 8 днів.

Згідно з п.16 Розділу 15 «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року № 2148-VIII, яким були внесені зміни до Закону України «Про пенсійне забезпечення» та до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», набрав чинності 11.10.2017 року.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Рішенням Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Таким чином, оскільки на час звернення із заявою про призначення пенсії від 05.05.2018 року позивач не мав спеціального стажу 20 років на посаді механізатора (докера-механізатора) комплексних бригад на вантажно-розвантажувальних роботах у портах станом на 11.10.2017 року, який передбачений п. «г» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», тому відповідач обґрунтовано відмовив йому в призначенні пенсії за вислугою років рішенням від 17.12.2018 року № 2191.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції вперше у рішенні від 16 грудня 1974 року у справі «Міллер проти Австрії», де Суд встановив принцип, згідно з яким обов'язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні «Гайгузус проти Австрії» від 16 вересня 1996 року, якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

Відповідно до правової позиції Європейського суду у справі «Кечко проти України» (рішення від 08 листопада 2005 року) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.

Європейський Суд з прав людини, в своєму рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 року зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному Рішенні Європейський Суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

За таких обставин, оскаржуване рішення Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі від 17.12.2018 року № 2191 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії є обґрунтованим та законним, тобто прийнятим в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

З урахуванням зазначеного, відсутні підстави в даному випадку зобов'язувати Малиновське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років період роботи з 12.10.2017 року по 30.04.2018 року на посаді докера-механізатора в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Новолог» та призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років починаючи з 05.05.2018 року на підставі п. «г» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Доводи позивача, якими він обґрунтовував свої позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження впродовж розгляду справи та спростовуються наведеними в рішенні суду обставинами. Адже, згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Відповідно до п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно з вимогами ст.139 КАС України судові витрати не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст.ст.2, 77, 90, 139, 242-246, 250, 263 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (вул. Прохоровська, 3, м. Одеса, 65007, ідентифікаційний код 41249156) про визнання протиправним та скасування рішення від 17.12.2018 року № 2191, зобов'язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя М.М. Кравченко