Справа № 420/1401/19
Суддя: Катаєва Е. В.
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1401/19
УХВАЛА

12 березня 2019 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Катаєва Е.В., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов'язання прийняти рішення,-

В С Т А Н О В И В:

До суду з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України (далі -ДМСУ), в якому позивач просить:

- визнати неправомірним та скасувати рішення відповідача від 08.02.2019 року №26-19, яким ОСОБА_1 було відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;

- зобов'язати відповідача прийняти рішення про визнання ОСОБА_1 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Позивач зазначив, що у 2015 році він звернувся до Управління у справах біженців ГУ ДМСУ в Одеській області із заявою про надання захисту в Україні.

Рішенням ДМСУ від 12.06.2016 року йому відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Спірні правовідносини щодо визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту розглядались судами.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 08.02.2018 року було зобов'язано ДМСУ вирішити питання щодо визнання його особою, яка потребує додаткового захисту.

Проте 05.03.2019 року він отримав повідомлення №50 від 20.02.2019 року про прийняття рішення ДМСУ 08.02.2019 року №26-19 про відмову у визнанні його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Вказане рішення відповідача позивач вважає неправомірним та звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, крім іншого, немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 2 ч.1 ст.170 КАС України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду.

Згідно змісту позову, даних автоматизованої системи діловодства судами розглядались справи: справа №815/1808/16 та справа №815/4398/18 за позовами ОСОБА_1 до ДМСУ про визнання протиправними та скасування рішнь щодо відмови у визнанні його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Судом встановлено, що по справі №815/1808/16 постановою Одеського окружного адміністративного суду від 07.07.2016 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ДМСУ про визнання неправомірним та скасування рішення від 12.03.2016 року № 152-16 про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.09.2016 року, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 18.04.2018 року, рішення першої інстанціїї від 07.07.2016 року скасовано. Прийнята нова постанова про часткове задоволення позову ОСОБА_1, а саме визнано протиправним та скасоване рішення ДМСУ від 12.03.2016 року №152-16 про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, зобов'язано ДМСУ повторно розглянути питання про прийняття рішення про визнання ОСОБА_1 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

По справі №815/4398/17 за позовом ОСОБА_1 до ДМСУ про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов'язання прийняти рішення, Одеським окружним адміністративним судом прийнята постанова від 04.12.2017 року про задоволення позову. Визнано неправомірним та скасувано рішення ДМСУ від 21.08.2017 року №324-17, яким ОСОБА_1 відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Зобов'язано ДМСУ прийняти рішення про визнання ОСОБА_1 особою, яка потребує додаткового захисту.

Згідно зі змісту постанови суду від 04.12.2017 року по справі №815/4398/17 судом встановлено, що рішення ДМСУ від 21.08.2017 року №324-17 прийнято на виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.09.2016 року, яким зобов'язано ГУ ДМСУ в Одеській області повторно розглянути заяву громадянина Іраку ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, з урахуванням обставин, що стали підставою для скасування судом рішення ДМСУвід 12.03.2016 року №152-16.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 08.02.2018 року по справі №815/4398/17 постанову суду першої інстанціїї змінено, викладений абзац третій її резолютивної частини в наступній редакції: «Зобов'язати Державну міграційну службу України вирішити питання щодо визнання ОСОБА_1 особою, яка потребує додаткового захисту».

Приймаючи вказане рішення судом апеляційної інстанціїї в постанові від 08.02.2018 року по справі №815/4398/17 зазначено, що відповідно до п.25 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 16.03.2012 року №3 суд під час вирішення справи щодо оскарження відмови у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, не повноважний визнавати особу біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, а може лише визнати рішення відповідного органу протиправним, скасувати його та за наявності достатніх підстав зобов'язати відповідача визнати особу біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, а у разі їх відсутності - зобов'язати повторно розглянути заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

В даному випадку судовим рішенням у справі №815/1808/16, що набрало законної сили, було скасовано попередньо прийняте відповідачем рішення про відмову у визнанні позивача біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, та зобов'язано відповідача повторно розглянути заяву позивача з урахуванням висновків суду щодо ситуації в країні постійного проживання позивача та країні походження.

Проте, відповідачем повторно було прийнято рішення про відмову у визнанні позивача біженцем або особою, що потребує додаткового захисту, без урахування наведених висновків суду у справі № 815/1808/16.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося б примусове виконання рішення.

Таким чином, спірні правовідносини між ДМСУ та позивачем щодо визнання його особою, яка потребує додаткового захисту вирішено судовим рішенням, яке набрало законної сили, а саме зобов'язано ДМСУ вирішити питання щодо визнання ОСОБА_1 особою, яка потребує додаткового захисту.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що прийняття ДМСУ оскаржуваного рішення від від 08.02.2019 року №26-19, яким ОСОБА_1 було відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, є фактично рішенням прийнятим на виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 04.12.2017 року по справі №815/4398/17 з урахуванням змін внесених постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 08.02.2018 року по справі №815/4398/17, а тому звернення до суду новим позовом по даній справі щодо визнання неправомірним та скасування рішення ДМСУ від 08.02.2019 року №26-19 є неналежним захистом позивачем своїх прав. Фактично не виконано рішення суду, яке набрало законної сили.

Відповідно до ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

За змістом ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ч.2 ст. 8 КАС України (в редакції, яка діяла до 15.12.2017 року), ч.2 ст.6 КАС України в чинній редакції суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що Високі Договірні Сторони зобов'язуються виконувати остаточні рішення Суду в будь-яких справах, у яких вони є сторонами. Щодо обов'язковості виконання судових рішень у рішенні ЄС у справі «Горнсбі проти Греції (від 19.03.1997 року, заява №18357/91,п.40) визначено, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Важно уявити ситуацію, щоб п.1 ст.6 Конвенції докладно описував процедурні Гарантії , які надаються сторонам цивільного судового процесу - у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, - і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення ст.6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду ї проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуації несумісних із принципом верховенства права.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов'язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов'язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому КАС України принципу верховенства права.

Суд дійшов висновку, що спірні правовідносини по даній справі є такими,що вирішені рішенням суду, яке набрало законної сили, та стосуються виконання вказаного рішення суду, а тому суд вважає необхідним відмовити у відкритті провадження по даній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ДМСУ про визнання неправомірним та скасування рішення від 08.02.2019 року №26-19, яким ОСОБА_1 було відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; зобов'язання відповідача прийняти рішення про визнання ОСОБА_1 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.170,248 КАС України,-

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі за його позовом до ДМСУ про визнання неправомірним та скасування рішення від 08.02.2019 року №26-19, зобов'язання прийняти рішення про визнання ОСОБА_1 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту

Адміністративний позов з додатками повернути позивачу.

Роз'яснити позивачу, що його спірні правовідносини повинні розглядатися у встановленому законодавством порядку щодо виконання рішення суду по справі №815/4398/17.

Ухвала суду може бути оскаржена у порядку та строки встановлені ст.ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва