Справа № 140/80/19
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року ЛуцькСправа № 140/80/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ковальчука В.Д.,

при секретарі судового засідання Ткачук І.І.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представників відповідача Арендарчука О.Ю., Демчука В.Г., Нівчика А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1, позивач) звернулася з позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (далі - ГУ ДФС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення від 05 жовтня 2018 року № 000693-40 про застосування фінансових санкцій.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення від 05 жовтня 2018 року № 000693-40 про застосування фінансових санкцій винесене за результатами фактичної перевірки, проведеної з порушенням вимог податкового законодавства, а акт перевірки не містить жодних доказів на підтвердження обставин, що стали підставою для застосування фінансових санкцій. Позивач звертає увагу на те, що у наказі про проведення перевірки №2962 від 14 серпня 2018 року відсутні підстави для проведення перевірки та періоду перевірки, а тому такі результати перевірки є незаконними. Також зазначає про пропущення відповідачем строку прийняття оскаржуваного рішення, що передбачений пунктом 86.8 статті 86 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Крім того, ФОП ОСОБА_1 вказує на те, що під час проведення перевірки у приміщенні магазину дійсно були виявлені тютюнові вироби, які були придбані та тимчасово поміщені у тумбу неподалік торгового прилавку для власного споживання власником нежитлового приміщення, в якому здійснює свою підприємницьку діяльність позивач. При цьому, позивач зазначає, що тютюнові вироби були поміщені після завершення робочого часу магазину (графік роботи з 09:00 до 18:00), які власник мав намір забрати додому у найближчий час. До того ж, докази про продаж тютюнових виробів відсутні та в акті перевірки не відображені. Також просить взяти до уваги, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 15.08.2018 року позивач за факт зберігання тютюнових виробів без марок акцизного податку до адміністративної відповідальності не притягалася.

Позивач звертає увагу на недоведений відповідачем факт продажу алкогольних напоїв за цінами, нижчими за встановлені мінімальні, оскільки у додатку №1 до акта перевірки від 16.08.2018 року № 03/167/40-01/НОМЕР_1 зазначається дата, номер чеку та назва алкогольного напою, кількість одиниць, ціна та сума проданого алкогольного виробу, однак не зазначається вміст спирту у кожній з одиниць. Зазначена інформація також не міститься у фіскальному чеку. Враховуючи вищенаведене, формулу розрахунку мінімальної ціни на алкогольний виріб, яка прямопропорційно залежить від вмісту алкоголю у конкретній тарі, та відсутності у акті відомостей про вміст спирту, вираженого у відсотковому співвідношенні у кожному зазначеному алкогольному виробі, тому позивач зазначає, що неможливо стверджувати про заниження вартості алкогольних напоїв.

Також позивач зазначає, що акт перевірки підписала без зауважень, однак це пояснюється хвилюванням, станом здоров'я, віком та перебуванням вперше в такій ситуації, яка була стресовою.

На підставі вищенаведеного просить оскаржуване рішення від 05 жовтня 2018 року № 000693-40 про застосування фінансових санкцій визнати протиправним та скасувати.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 16.01.2018 року відкрито провадження у справі за цим позовом та ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.1).

24 січня 2019 року за вх. №1124/19 від представника відповідача надійшла заяв про розгляд справи за участю сторін (а.с.27).

Ухвалою суду від 24 січня 2019 року заяву про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін задоволено та призначено судове засідання на 10:00 18 лютого 2019 року за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.29).

01 лютого 2019 року за вх. №1581/19 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача позов не визнав та вважає його безпідставним (а.с.31-35). Вказує на те, що перевірка проведена у відповідності до вимог чинного законодавства, а враховуючи те, що позивач допустив перевіряючих до проведення перевірки, тому в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства. Також представник відповідача звертає увагу на помилкове твердження позивача про пропущення строків прийняття оскаржуваного рішення. Відповідно до п.2.8 Інструкції про порядок застосування Інструкції про порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", затвердженої наказом ДААК ДПА України від 08.07.2003 № 80, в редакції наказу Департаменту CAT ДПА України від 20.06.2007 № 113 (із змінами та доповненнями), розгляд справи та прийняття рішення здійснюються у термін тридцяти робочих днів з моменту складання акта про порушення суб'єктом підприємницької діяльності вимог законодавства щодо умов провадження діяльності, що ліцензується, чи з дати реєстрації матеріалів перевірок, які надійшли на розгляд від правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади. У разі необхідності отримання додаткових доказів по справі, термін розгляду матеріалів може бути продовжено на термін не більше ніж 6 місяців з дня виявлення порушення.

Щодо непритягнення позивача за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, то представник відповідача вказує на те, що постановою Старовижівського районного суду Волинської області від 28.11.2018 року провадження у справі про притягнення ФОП ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрито у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

Також зазначає, що під час перевірки було виявлено у приміщенні магазину неподалік торгового прилавку тютюнові вироби без марок акцизного податку встановленого зразка, що не заперечується позивачем. Однак просить не приймати до уваги посилання позивача на те, що виявлені біля прилавку під час проведення перевірки тютюнові вироби без марок акцизного податку встановленого зразка їй не належить, так як зберігання тютюнових виробів без належного маркування тягне застосування до такого суб'єкта підприємницької діяльності заходів відповідальності незалежно від джерела походження цих товарів та їх належності особі.

Крім того, перевіркою контрольних стрічок встановлено факт реалізації алкогольних напоїв за цінами, нижчими від розміру мінімальних роздрібних цін на такі напої. Перелік таких алкогольних напоїв зазначено в Додатку №1 до акта перевірки від 15.08.2018 року. Нарахування за порушення мінімальної роздрібної ціни за алкогольні напої є обґрунтованим відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 року №957 "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв" (із змінами та доповненнями).

Додатково представник відповідача звертає увагу на те, що у письмових поясненнях ФОП ОСОБА_1 від 15.08.2018 року остання не заперечує продаж алкогольних напоїв в магазині "Околиця" за цінами, нижчими за мінімальні роздрібні ціни, та пояснює це тим, що «забула перекодувати ціну в касовому апараті».

На підставі вищенаведеного просить в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві та письмових поясненнях (а.с.61-63), просила позов задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечили з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просили у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована 24.12.2010 року як фізична особа-підприємець, про що свідчить Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.9-10).

З матеріалів справи слідує, що на підставі наказу ГУ ДФС у Волинській області від 14 серпня 2018 року №2962 "Про проведення фактичної перевірки" (а.с.13) та направлень на фактичну перевірку від 14.08.2018 №431, №432 (а.с.40) 15 серпня 2018 року посадовими особами ГУ ДФС у Волинській області проведено фактичну перевірку господарської одиниці - магазину "Околиця", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 де здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_1, про що складено акт № 03/167/40-01/НОМЕР_1 від 16.08.2018 року про результати фактичної перевірки з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами (а.с.14-15).

Копію вказаного наказу було вручено ФОП ОСОБА_1, про що свідчить її підпис на наказі.

Відповідно до п.81.1 ст.80 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Позивачем не заперечується факт пред'явлення посадовими особами контролюючого органу направлень на проведення такої перевірки, службових посвідчень таких осіб та надання копії наказу на проведення фактичної перевірки.

Позивач стверджує, що в наказі про проведення фактичної перевірки від 14.08.2018 року №2962 відсутні підстави для її проведення, а також не вказано період її проведення, однак такі твердження спростовуються даним наказом, де зазначено, що перевірку необхідно провести протягом 10 діб, починаючи з 15 серпня 2018 року, а також керуючись, зокрема, пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України.

Як передбачено пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи), зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Відтак, суд зазначає, що наказ від 14.08.2018 року №2962 містить всі необхідні реквізити, передбачені законодавством.

З аналізу наведених норм слідує, що при виконанні функцій, визначених законом, контролюючі органи наділені правом проведення перевірки за умови вручення платнику податків копії наказу та пред'явлення йому направлення на перевірку та службового посвідчення, а не інших документів, які вказують на підстави для проведення фактичної перевірки.

Отже, контролюючим органом проведено фактичну перевірку позивача з дотриманням вимог статей 80, 81 ПК України.

Водночас, суд зазначає, що саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе.

Оскільки позивач допустила посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки, тому передбачене статтею 80 ПК України право контролюючого органу на проведення фактичної перевірки позивача на підставі наказу від 14.08.2018 року №2962 є реалізованим.

Якщо ж допуск до податкової перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

У свою чергу, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні та проведенні податкової перевірки.

Аналогічний правовий підхід щодо застосування зазначених норм матеріального права міститься у постанові Верховного Суду від 10.05.2018 у справі №806/2127/16 (адміністративне провадження №К/9901/35465/18).

З урахуванням викладеного, беручи до уваги те, що позивач допустила перевіряючих до проведення перевірки та надала пояснення по суті виявлених порушень, суд відхиляє доводи про порушення відповідачем порядку проведення фактичної перевірки, рівно як і відсутність підстав для її проведення.

Перевіркою встановлено, крім іншого, факт зберігання у приміщенні магазину у тумбі неподалік торгового прилавку тютюнових виробів в асортименті 9-ти найменувань у кількості 109 пачок на загальну суму 1692,00 грн. без марок акцизного податку встановленого зразка, що зазначені у додатку №2 до акта перевірки від 15.08.2018 року (а.с.18), чим порушено вимоги статті 11 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" та Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 року № 1251. Також під час перевірки контрольних стрічок за період з 01.08.2017 року по 31.08.2018 року встановлено факт реалізації алкогольних напоїв за цінами, нижчими від розміру мінімальних роздрібних цін на такі напої, що вказані у додатку №1 до акта перевірки від 15.08.2018 року (а.с.17), чим порушено вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 року №957 "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних та роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв".

05.10.2018 року ГУ ДФС у Волинській області прийнято рішення про застосування фінансових санкцій №000693-40, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 10000,00 грн. за факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої та 17000,00 грн. за факт зберігання тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка (а.с.19).

Позивач не погодилася з прийнятим рішенням та оскаржила його адміністративному порядку до Державної фіскальної служби України, однак рішенням про результати розгляду скарги від 21.12.2018 року №К/49-49-1106-01-25 рішення ГУ ДФС у Волинській області від 05.10.2018 року №000693-40 залишено без змін, а скаргу - без задоволення (а.с.20-21).

Як зазначено вище, акт перевірки № 03/167/40-01/НОМЕР_1 складено 16.08.2018 року, примірник якого отриманий позивачем в цей день, а оскаржуване рішення про застосування фінансових санкцій № 000693 прийнято 05.10.2018 року.

Позивач вважає, що відповідачем пропущено строк для прийняття оскаржуваного рішення, передбачений п.86.8 ст.86 ПК України, відповідно до якого податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Однак з оскаржуваного рішення слідує, що останнє прийняте відповідачем не у формі податкового повідомлення-рішення, а у формі, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 року № 1050 "Про внесення змін до Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Відповідно до пункту 6 цього Порядку рішення про застосування фінансових санкцій, передбачених пунктом 2 цього Порядку, приймаються керівником, а у разі його відсутності - заступником керівника органу, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами (ДФС та її територіальні органи, Мінекономрозвитку), чи керівником (його заступником) органів МВС, МОЗ, Держстату, Держспоживінспекції відповідно до їх компетенції, визначеної законодавством.

Порядок і строки розгляду матеріалів, які є підставою для застосування фінансових санкцій, та прийняття рішення щодо їх застосування встановлюються зазначеними органами відповідно до їх компетенції.

Відповідно до п.2.8. Інструкції про порядок і строки розгляду матеріалів, які є підставою для застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", затвердженої наказом ДААК ДПА України від 8 липня 2003 року №80, у редакції наказу від 20.06.2007 року №113 (із змінами та доповненнями), розгляд справи та прийняття рішення здійснюються у термін тридцяти робочих днів, з моменту складання акта про порушення суб'єктом підприємницької діяльності вимог законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, чи з дати реєстрації матеріалів перевірок, які надійшли на розгляд від правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади. У разі необхідності отримання додаткових доказів по справі, термін розгляду матеріалів перевірки може бути продовжено на термін не більше ніж 6 місяців з дня виявлення порушення.

Як слідує з протоколу від 26 вересня 2018 року №362 засідання комісії щодо розгляду матеріалів перевірки СГД ОСОБА_1 (акт перевірки №03/167/40-01/НОМЕР_1 від 16.09.18 р. (дата реєстрації), комісія з метою всебічного, повного та об'єктивного з'ясування обставин справи, отримання додаткових доказів по справі та відповідно до ч.1 ст.250 Господарського кодексу України вирішила за доцільне продовжити розгляд матеріалів перевірки СГД ОСОБА_1 до отримання від Старовижівського відділу поліції ГУ НП у Волинській області та Старовижівського районного суду інформації про притягнення винної особи до адміністративної відповідальності згідно КУпАП, але не пізніше 06.10.2018 року (а.с.41-42).

Таким чином, рішення від 05 жовтня 2018 року № 000693-40 про застосування фінансових санкцій прийнято в межах визначених законодавством строків (в термін 6 місяців з моменту складення акта перевірки).

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначаються Законом України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.95 року № 481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР).

Згідно з пунктом 4 статті 11 Закону № 481/95-ВР алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

За визначеннями підпунктів 14.1.107, 14.1.109 пункту 14.1 статті 14 ПК України марка акцизного податку - це спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів; маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів - це наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.

Відповідно до абзацу 3 частини 4 статті 11 Закону № 481/95-ВР передбачено, що алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Пунктом 226.3 статті 226 ПК України передбачено, що виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюються відповідно до положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року №1251 затверджено Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів.

Пунктом 24 цього Положення передбачено, що ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та продаж на митній території України маркованих з порушенням вимог цього Порядку алкогольних напоїв та тютюнових виробів забороняється.

В ході розгляду справи встановлено та матеріалами справи підтверджено, що під час перевірки встановлено факт зберігання у приміщенні магазину "Околиця" у тумбі неподалік торгового прилавку тютюнових виробів в асортименті 9-ти найменувань у кількості 109 пачок на загальну суму 1692,00 грн. без марок акцизного податку встановленого зразка, що зазначені у додатку №2 до акта перевірки від 15.08.2018 року (а.с.18). Зазначений факт не заперечується позивачем.

Щодо твердження позивача про те, що зазначені тютюнові вироби були придбані та тимчасово поміщені власником приміщення даного магазину для власного споживання, то суд зазначає, що відповідно до абзацу 4 пункту 23 Порядку провадження торгівельної діяльності та правил торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.2006 № 833, забороняється зберігання на місці проведення розрахунку (в касі, грошовому ящику, сейфі тощо) готівки, що не належить суб'єкту господарювання, а також особистих речей касира чи інших працівників.

Згідно з абзацом 4 пункту 32 вказаного Порядку, для зберігання верхнього одягу та особистих речей працівників обладнується окреме приміщення.

З наведених підстав суд вважає, що зберігання особистих речей, в тому числі і тих, що не належать суб'єкту господарювання, біля торгового прилавку категорично заборонено. При цьому, даний Порядок не передбачає виключень щодо такого зберігання поза графіком роботи. Таким чином позивач, не вправі був зберігати алкогольні напої, марковані марками акцизного податку з ознаками підробки чи ті, які не належать позивачу, в торгівельному приміщенні.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Згідно із абзацом п'ятнадцятого частини другої статті 17 цього Закону, до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, або з використанням тари, що не відповідає вимогам, визначеним частиною першою статті 11 цього Закону, - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Таким чином, зберігання тютюнових виробів без марок акцизного податку встановлено зразка є підставою для застосування до суб'єктів господарювання фінансових санкцій у вигляді штрафів, при цьому, обов`язковою кваліфікуючою ознакою для застосування фінансових санкцій є саме зберігання алкогольних напоїв, незалежно від джерела походження цих товарів та їх належності особі.

Оскільки судом встановлено, що за місцем здійснення господарської діяльності позивача в приміщенні магазину біля місця проведення розрахунку здійснювалось зберігання тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка, а загальна вартість таких тютюнових виробів становить 1692,00 грн., тому штраф в розмірі 17000 грн. застосований до відповідача правомірно.

При цьому, суд не бере до уваги твердження позивача про непритягнення її до адміністративної відповідальності за торгівлю тютюновими виробами без марок акцизного податку, оскільки постановою Старовижівського районного суду Волинської області від 28.11.2018 року провадження у справі №168/811/18 про притягнення ФОП ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрито у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення (а.с.67-68).

Крім того, перевіркою контрольних стрічок за період з 01.08.2017 року по 31.08.2018 року встановлено факт реалізації алкогольних напоїв за цінами, нижчими від розміру мінімальних роздрібних цін на такі напої, що вказані у додатку №1 до акта перевірки від 15.08.2018 року (а.с.17), чим порушено вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 року №957 "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних та роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв".

Відповідно до статті 1 Закону №481/95-ВР мінімальні оптово-відпускні ціни на алкогольні напої - ціни, які визначаються за кодами виробів Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності за 1 літр 100-відсоткового спирту, обраховані виходячи з найнижчої оптової ціни на вітчизняну або контрактної вартості на імпортну продукцію та податків і зборів, які відповідно до чинного законодавства підлягають сплаті з одиниці продукції вітчизняними виробниками й імпортерами, та з урахуванням вартості тари;

Частиною 10 статті 18 цього Закону надано Кабінету Міністрів України право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої.

Розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв установлено постановою Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 року № 957 "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних та роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв" (із змінами і доповненнями), у Додатку до якої визначив розміри таких цін.

Відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 13 Закону України від 21.06.2012 № 5007-VІ "Про ціни і ціноутворення" граничні ціни, установлені органами державної влади та місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, є обов'язковими для застосування суб'єктами господарювання.

При цьому, згідно із пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону України "Про ціни і ціноутворення", гранична ціна - це максимально або мінімально допустимий рівень ціни, який може застосовуватися суб'єктом господарювання.

Абзацом чотирнадцятим частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР встановлено, що до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень.

Фактичною перевіркою встановлено на підставі контрольних стрічок чеків РРО продаж алкогольних напоїв за цінами, нижчими від розміру мінімальних роздрібних цін на такі напої, що вказані у додатку №1 до акта перевірки від 15.08.2018 року (а.с.17) та підтверджується витягом з Аналітичної системи "Податковий блок" підсистеми "Чеки РРО" від 01.08.2018 року (а.с.43-47). Так, відповідно до вищезазначеної Постанови №957, чинної на момент реалізації алкогольних напоїв:

мінімальна роздрібна ціна пляшки горілки «Приватна колекція» 1л зі вмістом спирту 40% об. на дату продажу споживачу, а саме 15.08.2018 складає 159,10 грн., а реалізовано за ціною 159,00 грн. (397,76 грн. х 40% : 100%) х 1 л. =159,10 грн.;

мінімальна роздрібна ціна пляшки напою алкогольного міцного віскі «Блек Джек», 0,5 л. зі вмістом спирту 40% об. на дату її продажу споживачу, а саме 15.08.2018, складає 79,55 грн., а реалізовано за ціною 70 грн. (397,76 грн. х 40% : 100%) х 0,5 л. = 79,55 грн.;

мінімальна роздрібна ціна пляшки напою алкогольного вино «Портвейн 777», 1 л. на дату її продажу споживачу, а саме 15.08.2018, складає 45 грн., а реалізовано за ціною 42 грн.;

мінімальна роздрібна ціна пляшки напою алкогольного вино «Кагор» оксамит, 0,7 л. на дату її продажу споживачу, а саме 15.08.2018, складає 45 грн., а реалізовано за ціною 42 грн.;

мінімальна роздрібна ціна пляшки напою алкогольного вино «Шардоне південне» 0,7 л. на дату її продажу споживачу, а саме 15.08.2018, складає 37 грн., а реалізовано за ціною 35,50 грн.

Суд не бере до уваги твердження позивача про те, що неможливо встановити продаж алкогольної продукції за заниженою вартістю у зв'язку з відсутністю в чеках вмісту спирту в продукції, оскільки таку інформацію про вміст спирту можливо отримати з інших джерел, в тому числі і за допомогою інтернет-ресурсів. При цьому, суд звертає увагу на те, що позивачем не надано контролюючому органу підтверджуючих документів про придбання вищезазначених алкогольних напоїв. Також не надано такої інформації на запити ГУ ДФС у Волинській області від підприємств оптової торгівлі алкогольними напоями (а.с.50-52). У зв'язку з цим відповідачем розраховану фінансову санкцію за дане правопорушення в мінімальному розмірі, встановленому статтею 17 Закону №481/95-ВР, а саме в розмірі 10000,00 грн., оскільки неможливо встановити 100 відсотків вартості отриманої партії товару, виходячи з мінімальних роздрібних цін.

Крім того, в письмових поясненнях ОСОБА_1 від 15 серпня 2018 року остання не заперечує продаж в жовтні, листопаді, грудні 2017 року та в червні, липні 2018 року алкогольних напоїв в магазині "Околиця" за цінами, нижчими за мінімальні роздрібні ціни на такі напої, оскільки забула перекодувати ціну в касовому апараті (а.с.36). При цьому, дане пояснення позивач написала власноручно, зауваження та доповнення до якого в останньої були відсутні, про що свідчить її підпис на поясненні.

Відтак, враховуючи, що фактичною перевіркою встановлено реалізацію алкогольних напоїв за цінами, нижчими від розміру мінімальних роздрібних цін на такі напої, тому суд вважає, що спірним рішенням про застосування фінансових санкцій від 05 жовтня 2018 року №000693-40 в даній частині порушення обґрунтовано застосовано до позивача мінімальну штрафну санкцію в розмірі 10000,00 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, що при прийнятті оскаржуваного рішення про застосування фінансових санкцій від 05 жовтня 2018 року №000693-40 відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, а отже підстави для його скасування відсутні.

Згідно з вимог ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що відповідачем доведено правомірність оскаржуваного рішення, а тому в задоволенні позову відмовляє повністю.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) до Головного управління ДФС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 4, ) про визнання протиправним та скасування рішення від 05 жовтня 2018 року № 000693-40 про застосування фінансових санкцій відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" цього Кодексу. Апеляційна скарга може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду буде складено 15 березня 2019 року.

Суддя В.Д. Ковальчук