Справа № 0940/1824/18
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/539/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Улицького В.З., Шавеля Р.М.

за участю секретаря Бедрій Х.П.

представника апелянта ОСОБА_1

представник відповідача Луцишин В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року (ухвалене головуючим - суддею Григорук О.Б. у м. Івано-Франківськ, повний текст судового рішення складено 27 листопада 2018 року) у справі № 0940/1824/18 за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідачів в якому просить:

визнати протиправним та скасувати наказ № 1319 від 23.07.2018;

визнати протиправним та скасувати наказ № 296 о/с від 25.07.2018;

поновити позивача на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції № 1 Галицького відділення поліції Тисменицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, або на іншій рівнозначній посаді; стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу;

стягнути моральну шкоду в розмірі 1000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що на підставі наказу Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області № 296 о/с від 25.07.2018, всупереч норм Конституції України, Закону України «Про Національну поліцію» та Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», був незаконно звільнений зі служби в поліції за підпунктом 6 пунктом 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби. Вважає, що висновок службового розслідування за фактом дорожньо-транспортної пригоди за його участі від 20.07.2018, на підставі якого ОСОБА_3 притягнуто до дисциплінарного відповідальності та звільнено з Національної поліції України, містить факти щодо керування позивачем транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, які не відповідають дійсності та не можуть бути підставами для звільнення. Окрім цього, ОСОБА_3 вказав на порушення відповідачем порядку проведення службового розслідування та притягнення до дисциплінарної відповідальності, зокрема, від позивача не відібрано пояснення, не ознайомлено з висновком службового розслідування за фактом дорожньо-транспортної пригоди за участі позивача від 20.07.2018, звільнено під час перебування ОСОБА_3 на листку тимчасової непрацездатності, без видачі трудової книжки.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.11.2018 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не позбавлений можливості за наявності доведеності вчинення дисциплінарного проступку притягнути позивача до дисциплінарної відповідальності, оскільки сам факт керування транспортним засобом поліцейським в стані алкогольного сп'яніння є несумісним із перебування на службі в поліції та призводить в цілому до дискредитації цього державного органу.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що суд першої інстанції розглянув справу без повного аналізу спірних правовідносин, зробивши передчасний висновок про те, що розглядувані правовідносини проходження публічної служби врегульовані виключно нормами Закону України «Про Національну поліцію», нормами Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ та наказами Міністерства внутрішніх справ України та не дослідив порушення відповідачем норм Кодексу законів про працю України щодо його прав та законів. Крім цього вказує на те, що оскаржуваний наказ про його звільнення було винесено в період його тимчасової непрацездатності.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив щодо задоволення та надав пояснення. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_3 з січня 2011 року по листопад 2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ, а з листопада 2015 року - в Національній поліції України (а.с. 97-101).

07.11.2015 позивач прийняв присягу на вірність Українському народові відповідно до статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» (а.с. 102).

З червня 2017 року ОСОБА_3 займав посаду начальника сектору реагування патрульної поліції №1 Галицького відділення поліції Тисменицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області.

07.07.2018 близько 23:00 год. автомобіль марки «Форд Оріон», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, рухаючись дорогою Н-09 сполученням «Мукачево-Львів», на ділянці автодороги в с. Дем'янів Галицького району по вул. Львівській, здійснюючи маневр обгону автомобіля марки «Фіат Скудо» допустив зіткнення з даним автомобілем, внаслідок чого транспортні засоби з'їхали з проїжджої частини автодороги у протилежні кювети, а автомобіль марки «Фіат Скудо» ще й перекинувся на дах. В результаті наведеної дорожньо-транспортної пригоди водії обох транспортних засобів отримали тілесні ушкодження.

08.07.2018 за вказаним фактом слідчим відділу Галицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області внесені відомості до ЄРДР №0000205 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України.

Окрім цього, за наведеним фактом Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області призначило службове розслідування, про що прийнято наказ від 09.07.2018 №1218 (а.с. 44-45).

17.07.2018 в рамках проведення вищевказаного службового розслідування інспектором СКЗ Тисменицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_4, заступником начальника управління - начальником ВІОС УКЗ Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_5 та старшим інспектором ВІОС УКЗ Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_6 складено акт №3 про відмову позивача надати пояснення в рамках службового розслідування за фактом вчиненої 07.07.2018 дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 56).

20.07.2018 комісією складено висновок службового розслідування за фактом дорожньо-транспортної пригоди за участі начальника сектору реагування патрульної поліції №1 Галицького відділення поліції Тисменицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 (а.с.47-53). Згідно вказаного висновку від 20.07.2018 комісія зазначила, що відомості, які стали підставою для призначення службового розслідування слід вважати такими, що підтвердилися, а позивача належить звільнити з Національної поліції України.

23.07.2018 Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області прийняло наказ №1319 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Галицького ВП Тисменицького ВП Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області», згідно якого за порушення службової дисципліни, вимог статті 16 розділу ІІІ Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-ХІІ, підпункту «а» пункту 2.9 розділу ІІ Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, статей 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України від 22.02.2006 №3460-ІV, статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015, а також наказу Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 №1179 «Про затвердження Правил етичної поведінки поліцейських», що виразилось у керуванні транспортним засобом марки «Форд Оріон», державний номерний знак НОМЕР_1, у стані алкогольного сп'яніння та вчиненні дорожньо-транспортної пригоди з потерпілими, а також за підрив авторитету органів поліції, основним критерієм оцінки діяльності яких є рівень довіри населення, начальника сектору реагування патрульної поліції №1 Галицького відділення поліції Тисменицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 звільнено з Національної поліції України (а.с. 84-85).

25.07.2018 на підставі наведеного наказу від 23.07.2018 № 1319 Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області прийняло наказ № 296 о/с «По особовому складу» відповідно до якого згідно з пунктом 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за підпунктом 6 (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) начальника сектору реагування патрульної поліції №1 Галицького відділення поліції Тисменицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 з виплатою компенсації за 18 діб невикористаної чергової відпустки за фактично відпрацьований час у 2018 році (а.с. 83).

30.07.2018 відповідач листом № 2425/108/12-2018 направив позивачу повідомлення, що у зв'язку із звільненням зі служби в Національній поліції України з 25.07.2017 ОСОБА_3 необхідно прибути у зручний час до управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області з метою отримання документів та проведення розрахунку (а.с. 94).

27.08.2018 позивач направив відповідачу листа, в якому просив надати інформацію щодо підстав свого звільнення та копії матеріалів службового розслідування (а.с.13-14).

Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області листом від 21.09.2018 №2983/108/12-2018 направило ОСОБА_3 копії окремих документів щодо службового розслідування та повідомило про можливість ознайомлення з всіма документами службового розслідування в робочий час у ВІОС УКЗ Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області (а.с.12).

Вважаючи такі дії відповідача та прийнятті ним рішення протиправними позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильне застосування норм матеріального та процесуального права та повне з'ясування обставин справи судом першої інстанції з огляду на наступне.

Проходження служби в органах внутрішніх справ регламентується спеціальним законодавством - Законом України «Про Національну поліцію», Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України (далі - Дисциплінарний статут), затвердженим Законом України від 22.02.2006 № 3460-ІV.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» національна поліція - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через МВС України згідно із законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію» завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності.

Згідно ст.17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до п.1, 2, 3 ч.1 ст.18 цього Закону поліцейський зобов'язаний неухильно дотримуватись положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва, поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до Закону.

Відповідно до ст.60 цього ж Закону проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень, встановлені Дисциплінарним статутом.

Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Статтею 2 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до ст.5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового i начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність.

Згідно зі ст.7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового i начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів i наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Відповідно до ст.12 Дисциплінарного статуту на ocіб рядового i начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ

Стаття 14 Дисциплінарного статуту передбачає, що про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. у разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

З метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Порядок проведення службових розслідувань визначений Інструкцією про Порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженою Наказом МВС України № 230 від 12.03.2013. зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 за № 541/23073.

Відповідно до пункту 2.1. Інструкції № 230підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Разом з тим, пунктом 5.4. Інструкції № 230 передбачено, якщо вину особи повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органів внутрішніх справ.

Отже, з огляду на викладене вище, підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є повне доведення вини особи в ході службового розслідування, метою якого і є саме з`ясування обставин вчинення дисциплінарного порушення, уточнення ступеня вини особи.

Такими підставами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи рядового або начальницького складу ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу (ст.14 Дисциплінарного статуту).

У постановах Верховного Суду України від 29.09.2015 (справа № 21-1288а15) та від 20.10.2015 (справа № 21-2103а15) зазначено, що дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (національної поліції) за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ пов'язані, насамперед, із низкою моральних вимог, які ставляться до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Ці вимоги відображені у ст. 5 Закону України «Про державну службу», Кодексі честі працівника органів внутрішніх справ, Етичному кодексі працівника органів внутрішніх справ та інших нормативно-правових актах, що регулюють діяльність органів системи МВС України та їх особового складу.

Тому під вчинками, що дискредитують звання працівника органів внутрішніх справ та органи внутрішніх справ, необхідно розуміти протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою органу внутрішніх справ у зв'язку з виконанням службових обов'язків або не пов'язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника органів внутрішніх справ та безпосередньо органи внутрішніх справ.

До таких вчинків, необхідно віднести: вчинення злочину, встановленого вироком суду, що набрав законної сили; скоєння корупційного діяння як різновиду адміністративного правопорушення; систематичне скоєння адміністративних правопорушень, що посягають на встановлений порядок управління, громадський порядок та громадську безпеку; заняття підприємницькою діяльністю; організацію страйків та участь у них; розголошення службової таємниці; появу на службі або поза службою в нетверезому стані, що ображає людську гідність; вживання алкогольних напоїв у форменому одязі у громадських місцях; прийняття наркотичних або токсичних препаратів без рецепту лікаря; систематичне порушення правил носіння форменого одягу, зовнішньої охайності; неодноразове грубе і зверхнє ставлення до громадян; прояви жорстокого або принизливого ставлення до людей; скоєння аморального проступку, не сумісного з продовженням служби в ОВС; систематичне поширення компрометуючої ОВС України інформації за допомогою засобів мас-медіа. Разом з тим, зазначений перелік не є вичерпним і в кожному окремому випадку необхідно враховувати чи є вчинок дискредитуючим у сукупності з конкретними обставинами, під час яких такий вчинок був зроблений працівником ОВС.

Позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення службової дисципліни, вимог статті 16 розділу ІІІ Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-ХІІ, підпункту «а» пункту 2.9 розділу ІІ Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, статей 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-ІV, статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015, а також наказу Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179 «Про затвердження Правил етичної поведінки поліцейських», що виразилось у керуванні транспортним засобом марки «Форд Оріон», державний номерний знак НОМЕР_1, у стані алкогольного сп'яніння та вчиненні дорожньо-транспортної пригоди з потерпілими, а також за підрив авторитету органів поліції, основним критерієм оцінки діяльності яких є рівень довіри населення, начальника сектору реагування патрульної поліції № 1 Галицького відділення поліції Тисменицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 звільнено з Національної поліції України.

Колегія суддів встановила, що такому рішенню передувало повне дослідження всіх обставин справи, яке підтверджується наступним:

висновком службового розслідування від 20.07.2018, з якого слідує, що 07.07.2018 близько 23:00 год. автомобіль марки «Форд Оріон», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, рухаючись дорогою Н-09 сполученням «Мукачево-Львів», на ділянці автодороги в с. Дем'янів Галицького району по вул. Львівській, здійснюючи маневр обгону автомобіля марки «Фіат Скудо» під керуванням ОСОБА_7, який рухався в попутному напрямку, допустив зіткнення з даним автомобілем, внаслідок чого транспортні засоби з'їхали з проїжджої частини автодороги у протилежні кювети, а автомобіль марки «Фіат Скудо» ще й перекинувся на дах. В результаті наведеної дорожньо-транспортної пригоди водії обох транспортних засобів отримали тілесні ушкодження та були доставлені до Бурштинської центральної міської лікарні. Через деякий час за медичною допомогою також звернулась пасажир автомобіля «Фіат Скудо» ОСОБА_8;

довідкою від 10.07.2018 про результат токсикологічного дослідження № 1400 крові позивача, згідно якої відібрана для лабораторного дослідження 08.07.2018 о 00:20 год. кров ОСОБА_3 містила етанол у концентрації 2,46 г/л (%) (а.с. 55);

поясненнями ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які вказали, що 07.07.2018 о 23:00 год. перебували в салоні автомобіля марки «Хюндай», який рухався в напрямку м. Бурштин. Під час проїзду біля с. Демянів Галицького району Івано-Франківської області вказані особи бачили, як автомобіль марки «Форд Оріон», номерний знак НОМЕР_1, який їхав попереду них, намагаючись обігнати автомобіль марки «Фіат Скудо», номерний знак НОМЕР_2, який їхав попереду нього, набравши швидкість в'їхав у даний автомобіль ззаду. Від удару транспортні засоби з`їхали з проїжджої частини автодороги у протилежні кювети, а автомобіль марки «Фіат Скудо» ще й перекинувся на дах. Після цього, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зупинилися на місці події та підійшовши до автомобіля марки «Форд Оріон» побачили за кермом чоловіка в поліцейській формі. Через деякий час разом з іншими особами ОСОБА_9 та ОСОБА_10 витягнули з автомобіля марки «Форд Оріон» працівника поліції та на носилках занесли до автомобіля швидкої медичної допомоги. При цьому був присутній лікар швидкої медичної допомоги, який зазначив, що від працівника поліції чути запах спиртного. На думку ОСОБА_9 та ОСОБА_10 дорожньо-транспортна пригода відбулась з вини працівника поліції ОСОБА_3, оскільки ще перед дорожньо-транспортною пригодою бачили, як автомобіль марки «Форд Оріон», номерний знак НОМЕР_1, виляв по дорозі, а одного разу мало не злетів з дороги (а.с. 74-76)

письмовими поясненнями начальника сектору превенції Галицького ВП Тисменицького ВП Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_11, який 07.07.2018 після 23:10 год. прибув на місце дорожньо-транспортної пригоди в с. Дем'янів Галицького району, вчиненої за участю ОСОБА_3, перебуваючи в Бурштинській центральній міській лікарні чув від старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 запах спиртного (а.с.72-73).

Відтак, факт скоєння позивачем дорожньо-транспортної пригоди 07.07.2018 під час керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, що в свою чергу дискредитує звання працівника органів внутрішніх справ та органи внутрішніх справ, підтверджується довідкою Івано-Франківського обласного наркологічного диспансера від 10.07.2018, поясненнями ОСОБА_9 та ОСОБА_10, а також начальника сектору превенції Галицького ВП Тисменицького ВП Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_11

Щодо доводів ОСОБА_3 про невідібрання від нього пояснень під час проведення службового розслідування, то суд вказує, що в матеріалах службового розслідування міститься акт № 3 про відмову позивача надати пояснення членам комісії від 17.07.2018 (а.с.56). Згідно наведеного акта № 3 встановлено, що 17.07.2018 в рамках проведення вказаного вище службового розслідування інспектором СКЗ Тисменицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_4, заступником начальника управління - начальником ВІОС УКЗ Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_5 та старшим інспектором ВІОС УКЗ Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_6 здійснено відвідування ОСОБА_3 за місцем його проживання (вул. В Стефаника, 17/101, м. Бурштин), однак позивач двері членам комісії не відчинив, хоча перебував у цей час вдома (під дверима квартири було чути голоси, які припинились після стукоту у вхідні двері та прохання їм відчинити). Одночасно, інспектор СКЗ Тисменицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_4 зателефонував до ОСОБА_3 на мобільний телефон і під час телефонної розмови позивач повідомив, що перебуває вдома, але пояснення давати не має бажання і може пізніше передасть пояснення через свого адвоката.

22.11.2018 в судовому засіданні в суді першої інстанції були допитані як свідки інспектор СКЗ Тисменицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_4, заступник начальника управління - начальник ВІОС УКЗ Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_5 та старший інспектор ВІОС УКЗ Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_6, які підтвердили факт відвідування 17.07.2018 ОСОБА_3 за місцем його проживання та відмову позивача під час телефонної розмови від надання пояснень щодо обставин вчинення ним 07.07.2018 у с. Дем'янів Галицького району Івано-Франківської області дорожньо-транспортної пригоди під час керування автомобілем марки «Форд Оріон», номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння.

На підставі наведеного, за наявності акта про відмову позивача надати письмове пояснення від 17.07.2018, у відповідача були відсутні підстави відповідно до пункту 6.3.6 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України не затверджувати висновок службового розслідування, оскільки небажання особи, відносно якої проводиться службове розслідування, надавати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку службового розслідування та накладенню дисциплінарного стягнення.

Окрім цього Верховний Суд в постанові від 04.10.2018 зазначив, що за результатом розгляду справи № 806/2272/16, згідно якого пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення.

Разом з цим саме по собі, невиконання власником або уповноваженим ним органом обов'язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами.

Відтак суд першої інстанції правильно зазначив, що при доведеності порушення працівником трудової дисципліни, невідібрання у нього письмових пояснень з цього приводу, не може бути підставою для визнання наказу про звільнення позивача незаконним.

Щодо покликання апелянта на те, що не було складено жодного протоколу про вчинення ним адміністративного правопорушення та не прийнято жодного судового рішення з цього приводу, то колегія суддів вважає таке необгрунтованим, оскільки підставою для звільнення позивача зі служби в поліції стали обставини порушення ним службової дисципліни, тобто судом в межах розгляду цієї справи не досліджувалось питання наявності або відсутності вини в діях позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення, а надавалась правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку. При цьому, наявність факту притягнення до адміністративної відповідальності або відсутність такого факту не спростовує можливості притягнення особи рядового і начальницького складу до дисциплінарної відповідальності за наявності відповідних підстав.

Щодо доводів апелянта про винесення наказу про його звільнення в період його тимчасової непрацездатності то колегія суддів встановила, що на момент прийняття оскаржуваного наказу відповідач не знав та не міг знати про тимчасову непрацездатність позивача, оскільки як зазначив відповідач у відзиві на апеляційну скаргу, що й підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_3 не повідомляв роботодавцю про цю обставину так як тільки 05.10.2018 відправив оригінал довідок від 12.07.2018 № 1716218, від 13.07.2018 № 24, від 21.07.2018 № 26, від 10.08.2018 № 32 про його тимчасову непрацездатність (згідно копії конверта з штрихкодовим ідентифікатором № 016), які відповідачем було отримано та зареєстровано 09.10.2018. (а.с. 89-93)

Апелянт також обгрунтовує свої вимоги тим, що його не ознайомлено із наказом про звільнення та не вручено трудову книжку, а дізнався він про своє звільнення тільки 20.08.2018 коли вийшов на роботу після тимчасової непрацездатності. Однак як встановлено судом та підтверджено поясненнями представника відповідача, що на неодноразові спроби працівників поліції повідомити позивача прийнятий наказ та отримати ним свою трудову книжку, останній уникав телефонних дзвінків. У зв`язку з чим управлінням кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області підготовлено та направлено лист повідомлення ОСОБА_3 від 30.07.2018 № 2425/108/12-2018 в якому повідомлено його про звільнення із проханням прибути до них з метою отримання документів та проведення з ним розрахунків. На підтвердження цього відповідачем до матеріалів справи долучено копію аркушів журналу обліку вихідних документів управління кадровго забезпечення. (а.с. 94 - 96)

З огляду на встановлене та висновки Верховного Суду, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що на позивача було правомірно накладено дисциплінарне стягнення у виді звільнення з займаної посади, у зв'язку із наявністю факту вчиненого ним діяння, а тому відсутні підстави для поновлення позивача на службі в органах Національної поліції.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року у справі № 0940/1824/18 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді В. З. Улицький
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 12 березня 2019 року