Справа № 127/18/19
Суддя: Клапоущак С. Ю.
Дата ухвалення: 2019-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №127/18/19
Провадження № 2-а/127/1/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2019 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Клапоущака С.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Кучеренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до заступника начальника відділення роти №3 УПП у Вінницькій області ДПП лейтенанта поліції Господарчука Миколи Сергійовича про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАВ №808424 від 21 грудня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до заступника начальника відділення роти №3 УПП у Вінницькій області ДПП лейтенанта поліції Господарчука М.С. про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАВ №808424 у справі про адміністративне правопорушення, мотивуючи свої вимоги тим, що 21 грудня 2018 року відповідачем винесено постанову серії ЕАВ №808424 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 255 гривень. Відповідно до зазначеної постанови, він 21 грудня 2018 року о 21.01 год. на автодорозі М-12 на 346 км не виконав вимогу дорожнього знаку 3.41 «Контроль» та здійснив проїзд, чим порушив п.п. 8.4 «в» Правил дорожнього руху України - порушення вимог заборонних знаків. Вважає оскаржувану постанову протиправною, оскільки винесена відповідачем упереджено, з грубим порушенням порядку розгляду справи та норм КУпАП, що призвело до незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності.

Так, він рухався на автомобілі «МАН L2000», д/н НОМЕР_2, приблизно о 21.00 год. по автодорозі М-12 в напрямку м. Літина, Вінницької області зі швидкістю 45 км/год, як того вимагав попередньо встановлений дорожній знак 3.29 ПДР України. Приблизно за 100 м до спецпоста поліції, він своєчасно зайняв відповідну смугу руху, звернув увагу на острівок безпеки та дорожній знак 4.8 «Об»їзд перешкоди з лівого боку». Потім побачив, що ліва смуга руху перекрита частково загородженням «шлагбаумом», на якому встановлені дорожні знаки 4.7 «Об»їзд перешкоди з правого боку», та лівіше від нього ближче до металевого турнікету, що розділяє зустрічні потоки транспорту на висоті близько 0,7 м від дороги дорожній знак 3.41 «Контроль». Побачивши його, він вжив заходів для гальмування аби зупинитися, але в зв»язку з тим, що на проїжджій частині була ожеледиця, швидкість його автомобіля була біля 45 км/год, а відстань від знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» до знаку 3.41 «Контроль» була незначною. Він в»їжджав до спецпоста з неосвітленої ділянки дороги на гарно освітлену, екстреного гальмування не здійснював, щоб на слизькій проїжджій частині не допустити некерованості транспортного засобу та не здійснити аварійну ситуацію, тому він проїхав по правій смузі повз шлагбаум, на якому був дорожній знак 3.41 «Контроль» зі швидкістю не більше 3 км/год. Рухаючись він почув крик з лівого боку і побачив, що поміж металевими відбійниками, що розділяють зустрічні смуги руху (дорога має по дві смуги руху в кожному напрямку), за бетонною опорою поліцейських, один, який був з автоматом, махав руками незрозумілими жестами, а другий махав зверху вниз сигнальним диском, що не освітлювався. Він прийняв вправо та зупинився. Включив аварійну сигналізацію, до нього підійшов представник поліції, нечітко відрекомендувавшись, попросив пред»явити документи, аргументувавши, що він не виконав вимогу дорожнього знаку 3.41 «Контроль», а саме не зупинився перед знаком. Відповідач його пояснення щодо обставин справи не вислухав, виніс електронну постанову за фактом вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, відомості про технічний засіб, яким здійснено фото- або відео фіксацію правопорушення в оскаржуваній постанові не зазначив. Позивач зазначає, що він не порушував Правил дорожнього руху України, оскільки знак 3.41 «STOP контроль» встановлений з порушенням вимог ДСТУ та не відповідає Правилам дорожнього руху України. Згідно зі ст. 27 Закону України «Про дорожній рух» організація дорожнього руху на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах здійснюється із застосуванням технічних засобів інформаційно-телекомунікаційних та автоматизованих систем керування та нагляду за дорожнім рухом відповідно до правил і стандартів, а також на основі проектів і схем організації дорожнього руху, погоджених із відповідними підрозділами Національної поліції. Однак, схема та погодження на встановлення цього знаку відсутня. Відповідно до п. 8.2-1 Правил дорожнього руху дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил. Відповідно до п. 10.2.4 ДСТУ 4100:2014 дорожні знаки потрібно встановлювати з правого боку дороги поза проїзною частиною та узбіччя. Однак у даному випадку знак встановлений з лівої сторони в крайній лівій смузі. Згідно з п. 10.2.9 ДСТУ 4100:2014 відстань від нижнього краю знаку до поверхні дорожнього покриття - 1,5 до 2,2 м поза населеними пунктами. Висота знаку у даній ситуації становить приблизно 0,7 м. Крім цього, відповідно до п. 10.9.24 ДСТУ 4100:2014 повинна була бути встановлена табличка до дорожніх знаків 7.20 «Діє від …», яка позначає дату (день, місяць, рік), з якої набирають чинності вимоги дорожнього знака. Табличка встановлюється за 14 днів до початку дії знака і знімається через місяць після того, як почав діяти знак, але ця табличка була відсутня. Отже, позивач вважає, що відповідач неправомірно виніс оскаржувану постанову про вчинення ним адміністративного правопорушення.

Крім того, при винесені постанови відповідачем були грубо порушені норми ст.ст. 245, 280, 283 КУпАП. Відповідач розглянув справу та притягнув його до відповідальності за відсутністю доказів вчинення ним правопорушення, за відсутністю доказів його вини, упереджено, оскільки не взяв до уваги його пояснення, не дослідив обставини справи в сукупності, а керувався лише домислами, припущеннями та неіснуючими даними. Приймаючи до уваги вищевикладене, позивач просить визнати дії відповідача по притягненню його до адміністративної відповідальності протиправними та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №808424 від 21.12.2018, винесену відповідачем, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 255 гривень.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з»явився, суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Крім того, надав суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що відповідач не наводить у відзиві жодних доказів вчинення ним правопорушення.

Представник відповідача Господарчука М.С. - Липовська Н.Ю. у судове засідання не з»явилася, надала суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що інспектор поліції Господарчук М.С., розглядаючи адміністративну справу щодо ОСОБА_1, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами, а тому просила у задоволенні позову відмовити, оскільки оскаржувана постанова є правомірною, обґрунтованою та законною, також просила справу розглянути у її відсутність.

Згідно ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій. Відповідно до ч. 2 ст. 268 КАС України учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

04 січня 2019 року Вінницьким міським судом Вінницької області даний позов був прийнятий до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 09 січня 2019 року.

Відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 09 січня 2019 року підготовче провадження у даній справі було закрито та призначено адміністративну справу до судового розгляду на 30 січня 2019 року.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі показань свідків, письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів.

Згідно ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Як вбачається із оскаржуваної постанови, позивач 21 грудня 2018 року о 21.01 год., керуючи транспортним засобом марки «МАН L2000», д/н НОМЕР_2, по автодорозі М-12 346 км, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.41 «Контроль» та здійснив проїзд, чим порушив п.п. 8.4 «в» Правил дорожнього руху України - порушення вимог заборонних знаків, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. За вказане правопорушення на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у сумі 255 гривень.

Як зазначив у своєму позові позивач, він не порушував Правил дорожнього руху України, оскільки знак 3.41 «STOP контроль» встановлений з порушенням вимог ДСТУ та не відповідає Правилам дорожнього руху України. Згідно зі ст. 27 Закону України «Про дорожній рух» організація дорожнього руху на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах здійснюється із застосуванням технічних засобів інформаційно-телекомунікаційних та автоматизованих систем керування та нагляду за дорожнім рухом відповідно до правил і стандартів, а також на основі проектів і схем організації дорожнього руху, погоджених із відповідними підрозділами Національної поліції. Однак, схема та погодження на встановлення цього знаку відсутня. Відповідно до п. 8.2-1 Правил дорожнього руху дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил. Відповідно до п. 10.2.4 ДСТУ 4100:2014 дорожні знаки потрібно встановлювати з правого боку дороги поза проїзною частиною та узбіччя. Однак у даному випадку знак встановлений з лівої сторони в крайній лівій смузі. Згідно з п. 10.2.9 ДСТУ 4100:2014 відстань від нижнього краю знаку до поверхні дорожнього покриття - 1,5 до 2,2 м поза населеними пунктами. Висота знаку у даній ситуації становить приблизно 0,7 м. Крім цього, відповідно до п. 10.9.24 ДСТУ 4100:2014 повинна була бути встановлена табличка до дорожніх знаків 7.20 «Діє від …», яка позначає дату (день, місяць, рік), з якої набирають чинності вимоги дорожнього знака. Табличка встановлюється за 14 днів до початку дії знака і знімається через місяць після того, як почав діяти знак, але ця табличка була відсутня. Отже, позивач вважає, що відповідач неправомірно виніс оскаржувану постанову про вчинення ним адміністративного правопорушення.

Крім того, при винесені постанови відповідачем були грубо порушені норми ст.ст. 245, 280, 283 КУпАП. Відповідач розглянув справу та притягнув його до відповідальності за відсутністю доказів вчинення ним правопорушення, за відсутністю доказів його вини, упереджено, оскільки не взяв до уваги його пояснення, не дослідив обставини справи в сукупності, а керувався лише домислами, припущеннями та неіснуючими даними.

Відповідно до ст.ст. 33, 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, відповідач, в порушення ст. 280 КУпАП, при винесенні постанови не з»ясував, чи винна дана особа у вчиненні правопорушення, не зібрав доказів щодо підтвердження вини позивача у вчиненні правопорушення, адже обов»язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 р. "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Однак відповідачем жодного доказу вчинення позивачем правопорушення не надано.

Згідно з частиною 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного та справедливого розгляду справи, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу і стадією розгляду справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту.

За таких обставин суд вважає, що при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суб'єктом владних повноважень не дотримано вимог зазначених вище норм, що порушило законні права та інтереси позивача, в оскаржуваній постанові не наведено на підставі яких доказів позивача визнано винним у вчиненні даного порушення.

Як вбачається з відеозапису, диск якого був наданий суду відповідачем, відеозапис не містить події вчинення правопорушення, обставин винесення постанови. Крім того, у відзиві відповідача на позовну заяву не вказано належних та допустимих доказів, які оцінював відповідач, що в подальшому стали підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Позивач як на підставу обгрунтованості позову вказує на порушення вимог ст. 27 «Про дорожній рух», згідно з якою організація дорожнього руху на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах здійснюється із застосуванням технічних засобів інформаційно-телекомунікаційних та атоматизованих систем керування та нагляду за дорожнім рухом відповідно до правил і стандартів, а також на основі проектів і схем організації дорожнього руху, погоджених із відповідними підрозділами Національної поліції, оскільки знак «Контроль» був встановлений з порушенням вимог ДСТУ 4100:2014, про які йдеться у позові. Проте у відзиві представник відповідача не наводить жодних заперечень щодо цього факту, а тому можна прийти до висновку, що цими обгрунтуваннями відповідач погоджується та їх визнає.

Оскільки відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинив вказане правопорушення, а відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, суд вважає, що постанова про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №808424 від 21.12.2018 про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, є незаконною та підлягає скасуванню, а позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч. 1 ст. 122, ст. 7, ст. 247, ст. 293 КУпАП, ст.ст. 72, 77, 118-119, 122, 243-244, 246, 286 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_3, тел. НОМЕР_4) до заступника начальника відділення роти №3 УПП у Вінницькій області ДПП лейтенанта поліції Господарчука Миколи Сергійовича (адреса: АДРЕСА_2) про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАВ №808424 від 21.12.2018 у справі про адміністративне правопорушення- задоволити.

Визнати дії заступника начальника відділення роти №3 УПП у Вінницькій області ДПП лейтенанта поліції Господарчука Миколи Сергійовичапри винесенні постанови серії ЕАВ №808424 від 21.12.2018 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП протиправними.

Скасувати постанову серіїЕАВ №808424, винесену 21 грудня 2018 року заступником начальника відділення роти №3 УПП у Вінницькій області ДПП лейтенантом поліції Господарчуком Миколою Сергійовичем, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, у виді штрафу в дохід держави у розмірі 255 гривень, та провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: