Справа № 160/7901/18
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2019-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 березня 2019 року

м. Дніпро

справа № 160/7901/18

головуючий суддя І інстанції – Ільков В.В.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.12.2018 року у справі № 160/7901/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» до Одеської митниці ДФС про скасування рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» звернулось до суду з адміністративним позовом до Одеської митниці ДФС, в якому просило:

- визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA500060/2018/000023/2 від 05.07.2018 року;

- визнати протиправними та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні виписку чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500060/2018/08412 від 05.07.2018 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.12.2018 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що за умовами контракту №2737-HD/CN визначено, що ціна на товар включає в себе вартість пакування, у зв’язку із чим, відсутні підстави для окремого додавання вартості упаковки до ціни, що фактично сплачена за товар, при визначенні митної вартості товару.

Відзив від відповідача на адресу суду не надходив.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, відповідно до ст. 311 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, між 16.06.2014 року між позивачем, ТОВ «АТБ-маркет» (Покупець) та NINGBO HOME-DOLLAR IMP. & EXP.CORP (Нінгбо, Китай) (Продавець) укладено контракт № 2737-HD/CN від 16.06.2014 року за умовами, якого продавець поставляє, а покупець купує товар партіями, у відповідності до вимог, на умовах та за ціною, що визначені у додатках та специфікаціях.

04.07.2018 року ТОВ «АТБ-маркет» було надано до Одеської митниці ДФС митну декларацію № UA500060/2018/020154 на товар: посуд столовий для пиття зі скла механічного виготовлення, не оздоблений і не огранований: чашка скляна, 470 мл., арт. HD0717 - 45 552 штук.

Згідно з графою 43 МД № UA500060/2018/020154 від 04.07.2018 року декларантом зазначено метод визначення митної вартості за ціною угоди (перший метод), передбачений ст. 58 Митного кодексу України.

Митна вартість товару, заявленого до митного оформлення, становить 19 131,84 дол. США.

Для митного оформлення позивачем були подані документи, встановлені частиною 2 статті 53 Митного кодексу України, а саме:

- декларація митної вартості №UA500060/2018/020154 від 04.07.2018 року;

- зовнішньоекономічний контракт № 2737-HD/CN від 16.06.2014 року;

- специфікації № 244 від 18.05.2018 року до вищевказаного контракту;

- рахунок-фактура (інвойс) № 18HDL1019TTF06 від 18.05.2018 року;

- договір транспортного експедирування №02-2015-7 від 02.07.2015 року;

- картка рахунок: 63.2 від 01.08.2018 року;

- Генеральний договір добровільного страхування вантажів № 40-0197-18-00011 від 01.03.2018 року;

- заява на страхування № 40-0197-18/00011/470 від 24.05.2018 року.

У ході проведення митного контролю і митного оформлення, шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, митницею були виявлені розбіжності у поданих документах.

Декларанту було запропоновано, відповідно до п. 3 ст. 53 Митного кодексу України, для підтвердження заявленої митної вартості, протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якість та вартісні характеристики товарів, підготовленими спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; копію митної декларації країни відправлення.

На вимогу відповідача позивачем подано додаткові документи, а саме:

- копію митної декларації країни відправлення № 18639590 від 22.05.2018 року;

- прайс-лист виробника б/н від 02.05.2018 року;

- комерційну пропозицію б/н від 07.05.2018 року.

За результатом проведеної митної оцінки, митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA500060/2018/000023/2 від 05.07.2018 року, згідно з яким останнім відкоригована задекларована митна вартість товару із застосуванням резервного методу за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів та митну вартість товару було скориговано з рівня 1,42 дол. США/кг. до рівня 2,22 дол США/кг.

У зв'язку з прийняттям відповідачем рішення про коригування митної вартості товару, позивачу було відмовлено в митному оформленні та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500060/2018/08412 від 05.07.2018 року.

Оформлення товару (задекларованого за МД № UA500060/2018/020154 від 04.07.2018 року) здійснено позивачем з урахуванням рішення про коригування митної вартості товарів № UA500060/2018/000023/2 від 05.07.2018 року і випущено відповідачем у вільний обіг вже за МД № UA500060/2018/020430 від 05.07.2018 року під гарантію відповідно до розділу X Митного кодексу України.

Протягом дії гарантійних зобов'язань за МД № UA500060/2018/020430 від 05.07.2018 року ТОВ «АТБ-маркет», для підтвердження заявленої митної вартості товарів, звернулося із листом (заявою) №ДП00073 від 10.09.2018 року до відповідача, в якому просило скасувати вищезазначене рішення про коригування митної вартості товарів № UA500060/2018/000023/2 від 05.07.2018 року та повернути (вивільнити) надану фінансову гарантію.

До вищевказаної заяви позивачем було додано: платіжне доручення № 1277 від 06.07.2018 року; swift від 10.07.2018 року до платіжного доручення № 1277 від 06.07.2018 року; заяву на купівлю іноземної валюти № 1277 від 06.07.2018 року; платіжне доручення №528062 від 13.07.2018 року; платіжне доручення № 528090 від 13.07.2018 року; акти прийому-передачі виконаних робіт № 1060 від 05.07.2018 року; № 1059 від 05.07.2018 року від ТОВ «Фосдайк Групп» до договору транспортного експедирування № 02-2015-7 від 02.07.2015 року; картку рахунок: 63.2 на 01.08.2018 року; прайс-лист б/н від 02.05.2018 року від продавця оцінюваних товарів; комерційну пропозицію б/н від 07.05.2018 року від продавця оцінюваних товарів; експортний висновок Дніпропетровської ТПП № ГО-1548 від 11.07.2018 року; митну декларацію країни відправлення № 18639590 від 22.05.2018 року; переклад митної декларації країни відправлення № 18639590 від 22.05.2018 року.

26.09.2018 року листом № 4788/10/15-70-19-01 відповідач відмовив позивачу у скасуванні вищевказаного оскаржуваного рішення та поверненні (вивільненні) наданої фінансової гарантії, з посиланням на те, що у наданих документах позивачем не підтверджено документально така складова, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов’язаних із пакуванням. Крім того, документи надані позивачем, містять розбіжності: виписка з бухгалтерської документації надана по контракту № 2737-ND/CN, а до митного оформлення поданий контракт № 2737-HD/CN, що свідчить про недостовірність документів, які були подані до митниці.

Не погодившись з вказаними висновками суду першої інстанції, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що рішення про коригування митної вартості товарів № UA500060/20018/000023/2 від 05.07.2018 року, картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500060/2018/08412 від 05.07.2018 року складено на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

За приписами ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як передбачено ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію) (ч. 4 ст. 53 Митного кодексу).

Відповідно до ст. 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Як встановлено ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій – четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України, основний метод визначення митної вартості не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Вказана правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду від 26.06.2018 року (справа № 814/1996/15), від 19.06.2018 року (справа № 826/6346/16), що враховується судом апеляційної інстанції у відповідності до приписів ч. 5 ст. 242 КАС України.

Як вбачається з матеріалів справи, обґрунтовуючи розбіжності у наданих позивачем документах, митний орган посилається на те, що у наданих товариством документах відсутні дані щодо витрат на упаковку та маркування товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

Так, п.п. 2.2 контракту № 2737-HD/CN від 16.06.2014 року визначено, що ціна на товар розуміється згідно умов FOB-Нінгбо, Китай (у відповідності до «Інкотермс-2000»), якщо інше не обумовлено в специфікаціях, і включає в себе вартість погрузки товару у постачальника, вартість упаковки та маркування.

Відтак, сторонами контракту було обумовлено, що вартість упаковки та маркування входить у вартість товару, якщо інше не обумовлено в специфікаціях.

Як вбачається зі змісту специфікації № 2737-HD/CN від 16.06.2014 року, в ній відсутні відомості, які б обумовлювали інше визначення ціни товару, ніж обумовлено контрактом № 2737-HD/CN від 16.06.2014 року, у зв’язку з чим, визначена ним ціна товару включає вартість упаковки та маркування.

Суд апеляційної інстанції зазначає і, на що не звернув увагу суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову, що законодавство не містить вимог щодо обов’язку сторін за контрактом зазначати у ньому числове значення витрат на упаковку та маркування.

З наведеного слідує, що в даному випадку при розрахунку митної вартості не повинна враховуватися така окрема її складова, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов’язаних із пакуванням.

Вказана правова позиція також відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним в постанові від 06.03.2018 року по справі 815/3142/17, що враховується судом апеляційної інстанції відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Відтак, з огляду на встановлення факту віднесення витрат на упаковку та маркування до ціни товару, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем в даному випадку не було належним чином обґрунтовано митну вартість імпортованого з товару.

З приводу посилань митного органу в рішенні про коригування митної вартості на те, що згідно з Міжнародними правилами інтерпретації комерційних термінів Інкотермс, мінімальне страхування має покривати зазначену в договорі ціну плюс 10% (тобто 110%) і повинно бути обумовлене у валюті договору, а наданий страховий поліс 40-0197-18-00011/470 від 24.05.2018 року не відповідає вищезазначеним умовам, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту контракту № 2737-HD/CN від 16.06.2014 року та специфікації № 244 від 18.05.2018 року, умовами поставки товару було визначено «FOB-Ningbo».

Відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс, термін "франко-борт" означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати й ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець. Термін FOB зобов'язує продавця здійснити митне очищення товару для експорту. Цей термін може застосовуватися тільки у випадках перевезення товару морським або внутрішнім водним транспортом. Якщо сторони не мають намірів щодо здійснення поставки товару через поручні судна, слід застосовувати термін FCA.

У Продавця і Покупця відсутні зобов'язання щодо укладення договорів страхування та договорів перевезення.

Отже, при поставці товару на умовах FOB, сторони самостійно вирішують, чи бажають вони застрахувати товар та в якій мірі.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова компанія» було укладено генеральний договір добровільного страхування вантажів № 40-0197-18-00011 від 01.03.2018 року.

Відповідно до страхового сертифікату № 40-0197-18-00011-470 до Генерального договору добровільного страхування вантажів № 40-0197-18-00011 від 01.03.2018 року, страхова сума та страхова вартість товару становили 498987.72 грн., відношення страхової суми до страхової вартості становило 100%.

Отже, позивач добровільно застрахував товар, що постачався, на суму 100% його вартості, що підтверджується належним чином складеними документами та не суперечить вимогам чинного законодавства.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо безпідставності прийняття відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів № UA500060/2018/000023/2 від 05.07.2018 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500060/2018/08412 від 05.07.2018 року та необхідності визнання їх протиправними і скасування.

Відтак, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції було прийнято з порушенням норм матеріального права, що свідчить про необхідність його скасування.

Вирішуючи питання про стягнення судового збору, колегія суддів апеляційного суду виходить з приписів ст. 139 КАС України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» – задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.12.2018 року у справі № 160/7901/18– скасувати.

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA500060/2018/000023/2 від 05.07.2018 року.

Визнати протиправними та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні виписку чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500060/2018/08412 від 05.07.2018 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці ДФС сплачений Товариством з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» судовий збір за подання адміністративного позову у розмірі 3524.00 грн. та за подання апеляційної скарги у розмірі 5286.00 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя Л.А. Божко

суддя Ю.В. Дурасова