Справа № 679/336/19
Суддя: Гавриленко О. М.
Дата ухвалення: 2019-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/679/43/2019
Справа № 679/336/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2019 року м. Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:

судді Гавриленко О.М.,

секретар судового засідання Ткачук Т.А.,

номер справи 679/336/18,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1,

відповідач інспектор Нетішинського відділення поліції Головного управління національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Нетішин адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Нетішинського відділення поліції Головного управління національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_2 про скасування постанови субєкта владних повноважень,

за участю представника позивача ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

27 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора Нетішинського відділення поліції Головного управління національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_2 про скасування постанови субєкта владних повноважень.

В обґрунтування позову зазначив, що 21 лютого 2019 року відповідачем щодо нього було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за те, що він тієї ж дати о 14 годині 50 хвилин в м. Нетішин по вул. Набережна, керуючи транспортним засобом не предявив на вимогу правника поліції посвідчення водія для перевірки, чим порушив п.2.4 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України. Постановою про накладення адміністративного стягнення відповідач наклав на нього стягнення у виді штрафу за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, в розмірі 450 гривень.

Позивач вказує, що дійсно 21 лютого 2019 року в м. Нетішин на вул. Набережна, де він проживає, керуючи автомобілем помітив позаду свого автомобіля службовий автомобіль поліції, який рухався з увімкненими проблисковими маячками синього та червоного кольорів. На вимогу такого сигналу він зупинився та вийшов з автомобіля, проте працівники поліції сказавши, що помилились, не затримували його. Однак, після того, як він припаркував свій автомобіль та йшов додому, до нього підійшли правники поліції з вимогою надати посвідчення водія для перевірки. ОСОБА_1 в позові зазначає, що на момент такої вимоги працівника поліції, він не керував автомобілем, а був пішоходом, тому відмовив такому у наданні посвідчення водія, в звязку з чим вважає, що вчинив правильно, а працівник поліції діяв не у відповідності до вимог законодавства.

Оскаржену постанову вважає незаконною, оскільки, він вищезазначеного правопорушення не вичиняв, та такою, що прийнята з порушенням норм чинного законодавства. Зокрема, вона винесена без дотримання вимог ст. 280 КУпАП та в порушення приписів ст. 32 Закону України «Про національну поліцію».

На підставі наведеного позивач просить скасувати постанову інспектора СРПП №4 Нетішинського відділення поліції Славутського відділення поліції Головного управління національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_2 серії ДПО18 №133529 від 21 лютого 2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, якою на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову відповідачем до суду не подано.

Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28 лютого 2019 року дана позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювалися.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити з підстав зазначених у позові. Представник позивача додатково пояснив, що відповідно до приписів п.1.10 ПДР України, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі. Зазначив, що з аналізу даної норми вбачається, що водієм визнається саме особа, яка керує транспортним засобом і до такої особи може бути предявлена вимога про надання посвідчення водія, а оскільки ОСОБА_1 на момент предявлення йому такої вимоги не був водієм, а був пішоходом, то така вимога працівників поліції є неправомірна. Будь-яких доказів вини позивача у інкримінованому йому правопорушенні відповідач до матеріалів справи про адміністративне правопорушення не додав, про що вказує відсутність будь-яких відміток у 8 графі оскаржуваної постанови.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що 21 лютого 2019 року він, керуючи службовим автомобілем поліції, помітив, що автомобіль, який рухається попереду має технічні несправності, оскільки колеса автомобіля під час руху періодично виляли та вдарялися в бордюр тротуару. Ним було прийнято рішення зупинити даний транспортний засіб. Після того, як водій вийшов з транспортного засобу, йому здалось, що останній перебуває у стані алкогольного спяніння. Позивачу ним була надана можливість відїхати з місця події для того, щоб припаркувати свій автомобіль в іншому місці, а після того, як ОСОБА_1 йшов від автомобіля, то йому була висунута вимога про надання посвідчення водія для перевірки та проходження тесту на стан алкогольного спяніння, на що останній відмовився в присутності двох свідків, про що відповідно був складений протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбачено ст. 130 КУпАП, та оскаржена постанова. Щодо відсутності будь-яких відміток у 8 графі оскарженої постанови зазначив, що весь процес оформлення даних матеріалі проводився з відеофіксацією, про те диск з такою долучений до матеріалів адміністративної справи, направленої до суду відносно позивача за ст. 130 КУпАП, а копії відео він не має, з клопотанням про надання такої до суду він не звертався. Вважає, що його дії були правомірними, а постанова складена у відповідності до норм діючого законодавства. На підставі наведеного просив у позові відмовити.

Заслухавши учасників справи, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується вимоги позивача та заперечення відповідача, дослідивши та оцінивши докази, суд вважає, що позов належить задовольнити повністю зважаючи на таке.

Судом встановлено, що постановою серії ДПО18 №133529 від 21 лютого 2019 року ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень за те, що останній 21 лютого 2019 року о 14 годині 50 хвилин в м. Нетішин на вул. Набережна, керуючи транспортним засобом марки «Renault Kango», н.з. ВХ6854ВО, не предявив на вимогу правника поліції посвідчення водія для перевірки, чим порушив п. 2.4 ПДР України (арк. спр. 15).

ОСОБА_1 категорично заперечуючи вчинення ним даного адміністративного правопорушення та вказуючи на протиправність дій відповідача, звернувся до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права.

Таким чином, між сторонами виникли спірні правовідносини, з приводу оскарження рішення суб'єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Стаття 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскарженою постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, яка передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Як зазначено відповідачем в оскарженій постанові, 21 лютого 2019 року о 14 годині 50 хвилин в м. Нетішин на вул. Набережна ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом марки «Renault Kango», н.з. ВХ6854ВО, не предявив на вимогу правника поліції посвідчення водія для перевірки, чим порушив п.2.4 ПДР України.

Разом з тим, суд не може вважати вказані обставини доведеними належними та допустимими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки такі в матеріалах справи відсутні.

Правовими положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд звертає увагу, що вищезазначена правова норма визначає ряд фактичних даних, на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

На думку суду, висновок інспектора про те, що позивачем порушено вимоги п. 2.4 ПДР України, зроблений не на підставі фактичних даних, а тому застосоване до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу не відповідає нормам чинного законодавства, в звязку з чим оскаржена постанова є необґрунтованою, незаконною та підлягає скасуванню.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірності своїх дій та не надано обґрунтованих доводів прийняття оскарженої постанови відповідно до норм КУпАП. Зокрема не надано будь-яких доказів факту керування ОСОБА_1 за встановлених у оскарженій постанові обставин, зважаючи на те, що диспозиція ч. 1 ст. 126 КУпАП визначає відповідальність особи за не пред'явлення для перевірки посвідчення водія відповідної категорії при керуванні останньою транспортним засобом.

Враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову повністю.

Разом із тим, суд застосовує спеціальні норми права, які містяться у ст.ст. 9, 122, 126, 251, 280 КУпАП, з урахуванням норм права, що містяться у ч. 2 ст. 19 Конституції України, та на окремі з яких вірно посилався позивач у позовній заяві.

Вирішуючи питання судових витрат, суд враховує вимоги до абз. 2 ч. 5 ст. 139 КАС України, яким передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За подання заяви про перегляд постанови по справі про адміністративне правопорушення судовий збір не справляється у відповідності до ст. 297-4 КУпАП.

Враховуючи приписи наведених норм закону та зважаючи на відсутність інших осіб, які понесли судові витрати, суд прийшов висновку, що такі необхідно компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 77, 90, 243-246, 250, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора Нетішинського відділення поліції Головного управління національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_2 про скасування постанови субєкта владних повноважень задовольнити повністю.

Скасувати постанову інспектора СРПП №4 Нетішинського відділення поліції Славутського відділення поліції Головного управління національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_2 серії ДПО18 №133529 від 21 лютого 2019 року про притягнення ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду або через Нетішинський міський суд Хмельницької області (відповідно до п.п. 15.5 п. 5 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року) протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1, місце проживання: 30100, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач інспектор Нетішинського відділення поліції Головного управління національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_2, місцезнаходження: 30100, Хмельницька область, м. Нетішин, вул. Енергетиків, 4.

Повне рішення суду складено 07 березня 2019 року.

Суддя О.М. Гавриленко