Справа № 1840/2878/18
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2019-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 р.Справа № 1840/2878/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

представник позивача ОСОБА_1

позивач ОСОБА_2

представник відповідача Бобров В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Держпраці у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.10.2018 року, головуючий суддя І інстанції: О.А. Прилипчук, м. Суми, повний текст складено 19.10.18 року по справі № 1840/2878/18

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Управління Держпраці у Сумській області

про визнання дій протиправними та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_2, звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Держпраці у Сумській області, в якому просив суд: визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Управління Держпраці у Сумській області Антоненко Н.Г. від 03.07.2018 р. № СМ 557/49/АВ/П/МГ-ФС про накладення штрафу в розмірі 111690 грн.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 17.10.2018 року адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на неправильне застосування судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Зокрема зазначив, що суд першої інстанції застосував норму матеріального права, а саме частину 11 статті 7 Закону України № 877, яка не підлягала застосуванню, оскільки частиною 5 статті 2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" визначено вичерпний перелік норм даного Закону, дотримання яких зобов'язані забезпечити Держпраці та його територіальні органи при здійсненні державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення. Також зазначив, що інспектори праці Управління зобов'язані керуватися вимогами пункту 29 Порядку № 295, відповідно до якого заходи до притягнення об'єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач та його представник, наполягаючи на законності та обгрунтованості рішення суду першої інстанції, просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Представник відповідача, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального права, просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 07.06.2018 начальником Управління Держпраці у Сумській області прийнято наказ №867 про проведення інспекційного відвідування з питань додержання законодавства про працю ФОП ОСОБА_2 (а.с.114).

07.06.2018 посадовими особами відповідача було проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_2 (за адресою: АДРЕСА_1) щодо дотримання законодавства про працю, за результатами якого складено акт №СМ557/49/АВ від 08.06.2018 р. (а.с. 35-44).

Перевіркою встановлені порушення ч.1-3, ч.5 ст. 3-1, ст 33 Закону України "Про оплату праці" та ч.1, ч.2 ст. 107 КЗпП України, ч.6 ст. 95 КЗпП України, а саме: - розмір заробітної праці працівника за повністю виконану місячну норму праці менший за розмір мінімальної заробітної плати; - при обчисленні розміру заробітної плати працівника для забезпечення її мінімального розміру не враховано доплати за роботу в надурочний час; - за умови коли нарахована заробітна плата працівника, який виконав місячну норму праці, є нижчою за законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати, роботодавець не проводить доплату до рівня мінімальної заробітної плати, яка виплачується щомісячно одночасно з виплатою заробітної плати в належних розмірах; - при невиконання працівником у повному обсязі місячної норми праці мінімальна зарплата не виплачується пропорційно до виконаної норми праці; - не проводиться оплата за роботу у святкові та неробочі дні у подвійному розмірі; - не проводиться індексація заробітної плати найманих працівників.

08.06.2018 р. ФОП ОСОБА_2 видано припис №СМ557/49/АВ/П, яким позивача в строк до 15 червня 2018 р. зобов'язано усунути виявлені порушення (а.с. 46-49).

03.07.2018 р. відповідачем прийнято постанову СМ557/49/АВ/П/МГ-ФС про накладення штрафу в розмірі 111690,00 грн. (а.с. 9-11).

Непогодившись із зазначеною постановою, позивач звренувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що позивач вчасно, тобто в межах строку встановленого приписом, усунув недоліки. Враховуючи положення ч. 11 ст. 7 Закону № 877-V, п. 29 Порядку № 295, а також усунення позивачем встановленого Головним управлінням Держпраці у Сумській області порушення ще до винесення оскаржуваної постанови, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність у відповідача можливості застосування штрафу до ФОП ОСОБА_2 передбаченого ст. 265 КЗпП України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V (далі - Закон №877), відносини, пов'язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, регулюються цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Закону № 877-V, заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 (далі - Положення №96), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до ст. 259 КЗпП України, Державна служба України з праці має реалізовувати державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Так, згідно з п. 2 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295 (далі - Порядок № 295), державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення; та сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин).

Пунктом 3 вказаного Порядку передбачено, що інспекторами праці є посадові особи Держпраці та її територіальних органів, виконавчих органів рад (далі - органи контролю), посадовими обов'язками яких передбачено повноваження щодо здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - контрольні повноваження). Контрольні повноваження інспектора праці підтверджується службовим посвідченням встановленої Мінсоцполітики форми, що видається Держпраці.

Згідно з пп. 6 п. 5 Порядку №295 інспекційні відвідування проводяться, зокрема, за інформацією Пенсійного фонду України та його територіальних органів про роботодавців, які нараховують заробітну плату менше мінімальної.

Згідно з пунктами 19, 20 Порядку №295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником.

Відповідно до пункту 21 Порядку № 295 якщо об'єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід'ємною частиною. Зауваження можуть бути подані об'єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дати підписання акта.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» припис - обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб'єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб'єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Згідно з ч. 11 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» у разі виконання в повному обсязі та у встановлений строк припис, розпорядження, рішення, іншого розпорядчого документа про усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу нагляду (контролю), фінансові та адміністративні санкції, заходи реагування до суб'єкта господарювання, його посадових осіб не застосовуються.

Статтею 265 КЗпП України передбачено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Відповідно до Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №509 від 17.07.2013 року штрафи можуть бути накладені на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об'єднаної територіальної громади.

Згідно абз. 4 ч.2 ст.265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Суд зазначає, що підставою прийняття оскаржуваної постанови є висновок Управління Держпраці у Сумській області, що позивачем недотримано мінімальні державні гарантії в оплаті праці.

Так, під час перевірки ФОП ОСОБА_2 виявлені порушення законодавства про працю, зокрема, і недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці.

08.06.2018 р. ФОП ОСОБА_2 видано припис №СМ557/49/АВ/П, яким позивача зобов'язано в строк до 15 червня 2018 р. усунути виявлені порушення.

Позивачем не заперечувався факт вчинення порушень виявлених в акті перевірки.

15.06.2018 р. ФОП ОСОБА_2 надіслано відповідачу повідомлення про виконання вищезазначеного припису (а.с. 50-51).

Таким чином, позивач вчасно, тобто в межах строку встановленого приписом, усунув недоліки.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно та обгрунтовано дійшов висновку про дотримання позивачем мінімальних гарантій в оплаті праці, а тому, у відповідача були відсутні підстави для притягнення позивача до відповідальності.

Відповідно Постанови Кабінету Міністрів України №295 від 26.04.2017 р. «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" затверджено «Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю» (надалі по тексту - Порядок №295), п. 27 якого зазначено, що у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об'єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Так, п. 28 Порядок №295 передбачено, що у разі виконання припису в установлений у ньому строк заходи до притягнення об'єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності не вживаються.

Однак, відповідно п.29 вищезазначеного Порядку заходи до притягнення об'єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування».

Беручи до уваги викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції в даному випадку правомірно врахував положення ч. 7 ст. 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", якими передбачено, що у разі якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів допускають неоднозначне (множинне) трактування прав і обов'язків суб'єкта господарювання або повноважень органу державного нагляду (контролю), така норма трактується в інтересах суб'єкта господарювання.

Колегія суддів вважає хибними доводи апелянта про вичерпність переліку норм Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», оскільки в нормі ч. 5 ст. 2 зазначеного Закону подано перелік норм дотримання яких Управління Держпраці має забезпечити, і не містить вказівку про право контролюючого органу не дотримуватися чи не виконувати інших норм Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Колегія суддів зазначає, що поняття «забезпечення дотримання вимог закону», «дотримання вимог закону» і «виконання норм закону» - це різні правові категорії. Особлива вказівка норми закону про «обов'язок забезпечити дотримання» певних норм закону не звільняє контролюючий орган від конституційного обов'язку органів державної влади виконувати інші норми Законів України.

Апелянт, в обгрунтування своєї позиції посилається на постанову Верховного Суду від 28.02.2018 р. по справі № 818/584/17, де відповідачем було Управління Держпраці в Сумській області.

Колегія суддів зазначає, що ця постанова прийнята за наслідком перегляду іншої справи, де проводилася перевірка за планом, юридичної особи, за іншими підставами, при інших обставинах і порушення виявлені при перевірці Управлінням Держпраці у Сумській області, були інші.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що Верховний Суд у зазначеній постанові вказав на обов'язковість дотримання ст. 265 КЗпП України, ч. 3 якої, вказує, що штрафи передбачені цією статтею є «фінансовими санкціями».

А якщо накладений штраф - це фінансова санкція то ч. 3 ст. 265 КЗпП України, має відсилочний характер до ч. 11 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», яка встановлює, що у разі виконання у встановлений строк припису про усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу нагляду (контролю), фінансові санкції, до суб'єкта господарювання, не застосовуються.

Колегія суддів також не приймає до уваги доводи апелянта з посиланням на п. 29 Постанови Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295, яка встановлює, що заходи до притягнення об'єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису, з огляду на наступне.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем одночасно з приписом постанову про накладення штрафу винесено не було. Так, штраф на позивача було накладено лише 3 липня 2018 року, а припис був внесений 8 червня 2018 року, що є порушенням п. 29 Порядку № 295.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідач, при винесенні оскаржуваної постанови, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а отже оскаржувана постанова є необґрунтованою у зв'язку із чим є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем по справі, як суб'єктом владних повноважень, не виконано покладеного на нього обов'язку щодо доказування правомірності прийняття оскаржуваної постанови.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що оскаржувана постанова Управління Держпраці у Сумській області Державної служби України з питань праці про накладення штрафу не відповідає критеріям, встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.10.2018 року по справі 1840/2878/18 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Сумській області залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.10.2018 року по справі № 1840/2878/18 залишити без змін.

.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)В.А. Калиновський
Судді(підпис) (підпис) О.А. Спаскін З.О. Кононенко
Повний текст постанови складено 13.03.2019 року