Справа № 240/5397/18
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
13 березня 2019 року м. Житомир справа № 240/5397/18
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Романченка Є.Ю.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо розгляду по суті заяви позивача про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності, яка настала внаслідок поранення, контузії та захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби;
- зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення за результатами розгляду питання про виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності 2 групи, яка настала внаслідок поранення, контузії та захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби та виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку з настанням інвалідності 2 групи, яка настала внаслідок поранення, контузії та захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби.
В обґрунтування позову зазначив, що рішення відповідача, оформлене листом начальника управління організаційного та соціальних виплат Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 21.05.2018 № 248/3/6/1351, про повернення його документів на доопрацювання суперечить чинному законодавству.
Ухвалою суду вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання.
Міністерством оборони України в строк, встановлений ухвалою суду про відкриття провадження в адміністративній справі, направлено до суду відзив на адміністративний позов, в якому відповідач не погоджується із вимогами позову ОСОБА_1 . Заперечуючи проти пред`явлених позовних вимог відповідач стверджує, що позивач не виконав вимоги Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, та не надав документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема, про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. За відсутності повного пакету необхідних документів Міністерство оборони України не має змоги прийняти позитивне рішення про призначення йому допомоги. Також указано на те, що позивач, як особа, яка проходила строкову військову службу, граничний термін отримання інвалідності, яка давала б йому підстави для виплати допомоги від Міністерства оборони України, сплив після закінчення трьох місяців з моменту звільнення зі служби (звільнений у 1986 році), відтак правових підстав для виплати допомоги немає.
Позивачем подано відповідь на відзив, у якій він відхилає міркування відповідача у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованість. При цьому наголошує на тому, що спір у справі стосується протиправності дій Міністерства оборони України щодо повернення його заяви на доопрацювання.
Позивача в судове засідання не прибув, до суду направив заяву про розгляд справи без його участі та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Представник відповідача та представник третьої особи прибули до суду та подали клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Зважаючи на відсутність перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні та приймаючи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, судом постановлено протокольну ухвалу про подальший розгляд справи в письмовому провадженні.
Перевіривши матеріали справи, усебічно й повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов і відзив, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Установлено, що ОСОБА_1 у період з листопада 1983 року по грудень 1985 року проходив військову службу, зокрема в період з 20.03.1984 по 23.12.1985 на території Демократичної Республіки Афганістан, де в той час велися бойові дії, та приймав участь у бойових діях, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_1 .
Протоколом засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України № 593 від 04.03.2014 встановлено, що множинні осколкові поранення голови (контузію), лівої руки, захворювання колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 , 1965 року народження, що підтверджується актом судово - медичного дослідження Житомирського обласного бюро СМЕ № 464 від 27.02.2014 - поранення, контузія, захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії. Наведене підтверджено витягом з протоколу № 593 від 04.03.2014, долученим до матеріалів справи.
Копією акту судово-медичного дослідження (обстеження) №464 від 27.02.2014 та довідки до акта огляду МСЕК № 830338 від 28.04.2014 підтверджено, що позивачу було встановлено 3 групу інвалідності, де зазначено, що поранення, контузія, захворювання, так, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
У 2018 році Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією № 2 проведено повторний огляд ОСОБА_1 і встановлено йому з 29.03.2018 другу групу інвалідності довічно. Причина інвалідності - поранення, контузія, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
12 квітня 2018 року позивач подав до Андрушівського РВК заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2-ї групи інвалідності, що пов`язана з проходженням і виконанням обов`язків військової служби.
До заяви, на виконання п. 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, позивач додав: копії довідок МСЕК; копію паспорта та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера; копію військового квитка; копія акту суд.-мед. експертизи; копію архівної довідки, копію витягу з протоколу ЦВЛК, копія довідки з банку.
Заява разом з приєднаними документами направлені до Міністерства оборони України.
Листом Департаменту фінансів України Міністерства оборони України від 21.05.2018 за вих. № 248/3/6/1351 Війковому комісаріату Житомирського обласного військового комісаріату повідомлено про те, що оскільки копію документа, що свідчить про причини та обставини травми не було надано, матеріали не можуть бути поданими на розгляд Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум.
Одночасно в листі зазначено, що вказаний недолік необхідно усунути та в найкоротший термін повторно надіслати документи в Департамент фінансів.
На думку ОСОБА_1 , повернення його документів на доопрацювання суперечить чинному законодавству, а тому він звернувся до суду з даним позовом.
Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, з урахуванням наведеного, суд керується наступним.
Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Приписами частини п`ятої статті 17 Конституції України обумовлено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Згідно із ст. 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Відповідно до частини першої статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 2011-XII), одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Пунктом 4 частини 2 статті 16 Закону № 2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Згідно із пп. «б» частини першої статті 16-2 наведеного Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).
Відповідно до ч. 2 ст. 16-3 Закону № 2011-XII, у випадках, передбачених підпунктами 4 - 9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам.
У частині 3 цієї статті вказаного Закону, встановлення інвалідності або визначення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам здійснюється в індивідуальному порядку державними закладами охорони здоров`я відповідно до законодавства.
Згідно із ч. 6 ст. 16-3 Закону № 2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (ч. 9 ст. 16-3 вказаного Закону).
Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (в редакції, чинній а момент звернення позивача із заявою про признання та виплату одноразової допомоги, далі - Постанова № 975).
Відповідно до п. 12 Порядку № 975, призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
У пункті 13 згаданого Порядку закріплено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Згідно із п. 15 Порядку № 975, рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.
Відповідно до п. 1 розд. ІІ Положення, основними завданнями Комісії є вивчення документів та прийняття рішень про призначення (відмову у призначенні) одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", та компенсаційних сум військовослужбовцям, які стали інвалідами, членам сімей військовослужбовців, які загинули під час виконання обов`язків військової служби у складі національного контингенту чи національного персоналу, а також в інших окремих випадках, передбачених резолюціями Генеральної Асамблеї ООН та постановою Кабінету Міністрів України від 05 травня 1994 року N 290 "Про затвердження Положення про порядок виплати компенсаційних сум військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які стали інвалідами, членам сімей військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, які загинули під час виконання обов`язків військової служби чи служби в органах внутрішніх справ у складі національного контингенту чи національного персоналу, а також в інших окремих випадках".
Пунктом 2 розділу ІІ Положення визначено, що з метою забезпечення виконання покладених на неї завдань Комісія зобов`язана, зокрема:
- приймати до розгляду документи, що надходять до Міністерства оборони України для призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", військовослужбовцям Збройних Сил України, особам, звільненим з військової служби зі Збройних Сил України та СРСР, які стали інвалідами, військовозобов`язаним та резервістам, які стали інвалідами внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва) чи захворювання, пов`язаних з їх призовом на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, членам родин загиблих (померлих) військовослужбовців Збройних Сил України;
- приймати рішення про призначення (відмову у призначенні) одноразової грошової допомоги в місячний строк із дня надходження всіх необхідних документів;
- приймати рішення про повернення документів до військових частин та військових комісаріатів на доопрацювання (у разі неналежного їх оформлення, подання не за належністю або якщо вони подані не в повному обсязі).
За змістом п.п. 2, 10, 11 розд. ІІІ Положення формою роботи Комісії є засідання. Результати засідання Комісії оформлюються протоколом, який підписується головою Комісії, його заступником, секретарем та всіма членами Комісії, які брали участь у засіданні. Рішення Комісії про призначення (відмову у призначенні або повернення документів на доопрацювання) одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум доводиться до Департаменту фінансів Міністерства оборони України. Виплата одноразової грошової допомоги здійснюється відповідно до наказів.
Рішення Комісії може бути оскаржено в судовому порядку (п. 12 розд. ІІІ Положення).

Разом з цим, слід указати, що процедура розгляду звернень осіб, які заявляють вимогу на виплату одноразової допомоги, визначається також наказами Міноборони.

Так, на час звернення позивача у квітні 2018 року порядок виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, відповідно до ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", був врегульований наказом Міноборони № 530 від 14.08.2014 "Про затвердження Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей" (далі - Наказ №530).

Відповідно до абз. 7 п. 4.7 Наказу № 530, документи на одержання одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності особам, звільненим з військової служби (зборів, резерву), оформляє та подає в Департамент фінансів Міністерства оборони України обласний військовий комісар за місцем проживання цих осіб.

Згідно із п. 4.8 Наказу №530, висновок стосовно можливості виплати одноразової грошової допомоги подається відповідними органами в 15-денний строк з дня реєстрації документів до Департаменту фінансів Міністерства оборони України. Якщо документів, необхідних для прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги, немає, уповноважений орган письмово повідомляє заявника та в разі необхідності надає допомогу в їх оформленні.

Пунктом 4.10 Наказу № 530 визначено, що Департамент фінансів Міністерства оборони України доводить рішення головного розпорядника коштів про виплату одноразової грошової допомоги до розпорядників коштів другого ступеня, обласних військових комісаріатів, військових частин та здійснює переказ коштів на реєстраційні рахунки (в установах Державного казначейства України) розпорядників коштів другого ступеня, обласних військових комісаріатів, військових частин, які фінансуються через Департамент фінансів Міністерства оборони України. Розпорядники коштів другого ступеня доводять ці рішення до командирів військових частин і здійснюють переказ коштів на реєстраційні рахунки військових частин, які через них фінансуються.

Аналіз наведених правових норм свідчить на користь висновку, що законодавцем чітко врегульовано порядок звернення особи за отриманням допомоги, порядок формування її документів та передача їх уповноваженому суб`єкту для вивчення й прийняття рішення. При цьому прийняття рішення про виплату чи про відмову у виплаті одноразової допомоги є виключною компетенцією Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, засідання якої оформлюється протоколом. У свою чергу на Департамент фінансів Міністерства оборони України покладено обов`язок по проведенню відповідних процедурних дій по оформленню відповідних документів для вирішення питання про виплату такої допомоги та реалізації рішення головного розпорядника коштів (Міністерства оборони) розпорядниками нижчої ланки.

Матеріали справи доказів розгляду заяви та документів позивача від 12.04.2018 з дотриманням процедури, визначеної Порядком № 975, Положенням та Наказом № 530, не містять.

Так, відповідачем не надано до суду жодного рішення Комісії, прийнятого рішення (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги), відповідно до повноважень наданих Положенням з метою виконання п. 13 Порядку № 975.

У листі Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 21.05.2018 №248/3/6/1351 про прийняття Комісією рішення про відмову в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги позивачу не йдеться. Натомість підтверджено факт не подання заяви та документів позивача на розгляд Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем встановленого законодавством порядку вирішення питання щодо призначення одноразової грошової допомоги за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому 2 групи інвалідності, що пов`язана з проходженням і виконанням обов`язків військової служби від 12.04.2018 і приєднаних до неї документів дотримано не було, чим порушено право позивача на належний розгляд поданої ним заяви та документів.

Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25.04.2018 (справа № 826/7117/16).

Також суд зауважує, що лист Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 21.05.2018 №248/3/6/1351 за підписом начальника управління організаційного та соціальних виплат ОСОБА_2 не є рішенням Міністерства оборони України про результати розгляду звернення позивача.

Одночасно суд акцентує увагу на тому, що прийняття Міністерством оборони України рішення про повернення на доопрацювання документів про призначення одноразової грошової допомоги суперечить вимогам Порядку № 975, оскільки положеннями цього Порядку не передбачено можливості вирішення цього питання шляхом прийняття рішення про повернення документів на доопрацювання.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у справах цієї категорії, зокрема, у постанові від 30 січня 2018 року (справа № 806/986/16) та постанові від 25.04.2018 (справа № 826/7117/16).

Беручи до уваги викладене, суд дійшов переконання, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо не прийняття відповідного рішення за результатами розгляду звернення позивача про нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому 2 групи інвалідності, що пов`язана з проходженням і виконанням обов`язків військової служби.

Доводи відповідача, викладені у відзиві, про те, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки відсутні правові підстави для виплати позивачу допомоги, суд оцінює критично, позаяк дослідження та перевірка таких аргументів може бути здійснена в разі відмови уповноваженого органу в призначенні грошової допомоги позивачу. В межах даного спору жодного рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 прийнято не було, його заява та пакет документів повернуті на доопрацювання.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 72 вказаного Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 73 вказаного Кодексу).

За змістом статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд також ураховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Беручи до уваги приписи зазначених норм, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що ефективним і належним способом захисту порушених прав ОСОБА_1 є визнання протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо не розгляду його заяви та документів та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги та прийняти рішення у відповідності до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975.

Отож, позов слід задовольнити частково.

В силу приписів ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 72-77, 90, 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Міністерства оборони України (Повітрофлотський пр-т, 6, м.Київ,03168, код ЄДРПОУ- 00034022), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Житомирський обласний військовий комісаріат ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги від 12.04.2018.

Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги та прийняти рішення у відповідності до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Ю. Романченко