Справа № 420/6618/18
Суддя: Бутенко А. В.
Дата ухвалення: 2019-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6618/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

судді - Бутенка А.В.,

за участю секретаря - Філімоненка А.О..

за участі сторін:

представник позивача - ОСОБА_1 (за довіреністю)

представник відповідача - Кисельов О.М. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) до Головного управління ДФС в Одеській області (65044, м.Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.07.2018р. №,

ВСТАНОВИВ:

З позовом до суду звернулась ФОП ОСОБА_3 до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.07.2018р. №.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що за результатами фактичної перевірки складено акт, висновки якого не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного Податкового законодавства України, а прийняте на підставі зазначеного акту перевірки податкове повідомлення-рішення від 26.07.2018р. № є протиправним та таким, що порушує майнові права платника податків.

Ухвалою суду від 26.12.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з призначенням до розгляду.

21.01.2019 року від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити Позивачу в задоволені позову, з підстав, зазначених у письмовому відзиві на позовну заяву (а.с. 28-31).

В обґрунтування зазначено, що висновки щодо порушень, виявлених під час проведення перевірки, що зафіксовані в акті перевірки - є обґрунтованими, а тому податкове повідомлення-рішення від 26.07.2018р. №, яке винесено на підставі акту перевірки є законним та винесеним в межах діючого законодавства.

28.01.2019 року, від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій, представвинк наполягає на задоволенні позовних вимог (а.с. 41-43).

У судове засідання 01.03.2019 р. з'явились представники сторін.

Представник позивача, у судовому засіданні, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Представники відповідача заявлені позовні вимоги не визнали, просили відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд встановив наступні факти та обставини.

На підставі наказу ГУ ДФС в Одеській області №4270 від 15.06.2018 року «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3», була проведена фактична перевірка ФОП ОСОБА_3 (надалі - Позивач) та 05.07.2018 року складено акт про результати фактичної перевірки №731/15-32-40-01/НОМЕР_1 (а.с. 12-15).

На підставі Акту фактичної перевірки від 05.07.2018 року, Головне управління ДФС в Одеській області прийняло податкове повідомлення - рішення № від 26.07.2018 року, яким застосовано штрафну санкцію у розмірі 22938,00 грн. за порушення, передбачене ст.20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (а.с. 16).

Не погоджуючись із висновками, викладеними в акті від 05.07.2018 року, Позивач скористався правом звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення, передбаченим ст. 6 Податкового кодексу України, та надав 11.09.2018 року скаргу на податкове повідомлення-рішення.

Державна фіскальна служба України прийняла рішення про результати розгляду скарги №17398/М/99-99-11-03-01-251 від 08.11.2018 року, яким залишило ППР ГУ ДФС в Одеській області від 26.07.2018р. № без змін, а скаргу - без задоволення (а.с. 17).

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням від 30.10.2018р. №, Позивач звернулась із даним позовом до суду.

Оцінюючи оскаржене рішення суб`єкта владних повноважень, суд з урахуванням приписів ч. 2 ст. 2 КАС України, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, на підставі наказу ГУ ДФС в Одеській області № 4270 від 15.06.2018 року, фахівцями ГУ ДФС в Одеській області проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_3, а саме бару «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 в якому здійснює діяльність ФОП ОСОБА_3 за результатами якої складено акт від 06.07.2018 №731/15-32-40- 01/НОМЕР_1 (а.с. 12-14).

Зазначений наказ прийнятий у відповідності до пп, 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, який передбачає, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин: у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів га цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, нафтопродуктів, палива моторного альтернативного, скрапленого газу.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 року № 2755-V1 (із змінами та доповненнями).

В главі 8 Податкового кодексу України визначені види перевірок контролюючих органів, порядок їх проведення.

Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з п.п. 75.1.3. п. 75.1 ст.75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, в тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до п. 80.1. ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Так, у відповідності до п. 81.1 ст. 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідно) перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова позапланова або фактична), підстави, дата початку га тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Згідно з пп. 20.1.10 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб'єктами господарювання установлених законодавством обов'язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Системно проаналізувавши вищенаведені норми податкового законодавства, суд дійшов висновку, що зазначена у пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, друга частина речення - здійснення контролюючим органом функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, яка відділена від першої частини сполучником «а також», є окремою підставою для проведення фактичної перевірки контролюючим органом.

Також, суд зазначає, що функції контролюючих органів чітко визначені в статті 191 Податкового кодексу України, та зокрема визначають здійснення контролю у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері (пп.191 .1.14), здійснення заходів щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів (пп.191.1.16), проводять роботу щодо боротьби з незаконним виробництвом, переміщенням, обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів (пп.191.1.17).

Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного суду, викладеною у постанові від 20.03.2018 року по справі №820/4766/17.

Враховуючи зазначені положення Податкового кодексу України, Головним управлінням ДФС в Одеській області з метою виконання покладених на контролюючий орган функцій з контролю було цілком правомірно видано наказ щодо проведення фактичної перевірки.

Щодо порушень, встановлених Відповідачем в ході проведення перевірки, суд зазначає наступне.

Як вбачається із Акту перевірки, Відповідачем встановлено факт неведення у порядку встановленому законодавством обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, а саме в барі «ІНФОРМАЦІЯ_1» відсутні накладні на алкогольні напої на суму 11469 грн.

Суд погоджується із зазначеними висновками Відповідача, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що під час проведення фактичної перевірки бару «ІНФОРМАЦІЯ_1», де здійснює діяльність ФОП ОСОБА_3 були надані прибуткові чеки реєстраторів розрахункових операцій з роздрібних мереж магазинів («Копійка», «АТБ», «АШАН»), чим порушено вимоги п. 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» із змінами та доповненнями (далі - Закон №265).

За результатами акта перевірки ГУ ДФС в Одеській області прийнято ППР від 26.07.2018 №. згідно з яким застосовані до ФОП ОСОБА_3 штрафні (фінансові) санкції у сумі 22938 грн. (11469 грн.х2) за здійснення реалізації товарів, які необліковані у встановленому порядку.

Відповідно до п. 12 ст. 3 Закону №265, суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані, зокрема, вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб-підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Згідно зі ст. 20 Закону №265, до суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості не облікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб-підприємців. які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Як встановлено судом та підтверджено представником, Позивач перебуває на загальній системі податкового обліку та не є платником єдиного податку, тому має обов'язок вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку, а надані до перевірки касові чекі реєстратора касових операцій щодо продажу фізичній особі товарів з роздрібних мереж магазинів за відсутності накладних, не є належним веденням обліку товарних запасів за місцем їх реалізації.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 2 ст. 73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приймаючи до уваги викладене, оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що відповідачем доведено правомірність та обґрунтованість податкового повідомлення - рішення від 26.07.2018р. №, тому позовні вимога є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Враховуючи, що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача не стягується.

Керуючись ст.ст. 143, 241-246, 250-251 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) до Головного управління ДФС в Одеській області (65044, м.Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.07.2018р. № - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду першої інстанції в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 11.03.2019 року.

Суддя Бутенко А.В.

.