Справа № 815/3522/15
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

12 березня 2019 року

Київ

справа №815/3522/15

адміністративне провадження №К/9901/13064/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого Гриціва М.І.,

суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В.,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними матеріалами касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» (далі - Уповноважена особа Фонду, Банк відповідно) на постанову Одеського окружного адміністративного суд від 16 липня 2015 року (суддя Іванов Е.А.) та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2015 року (судді Крусян А.В., Джабурія О.В., Шляхтицький О.І.) у справі № 815/3522/15 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, -

встановив:

У червні 2015 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду щодо повідомлення про нікчемність договору банківського вкладу від 15 листопада 2011 року № 990372125; зобов'язати Уповноважену особу подати до Фонду додаткову інформацію стосовно ОСОБА_1, як вкладника, якій необхідно здійснити виплати відшкодування коштів за вкладами в Банку за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд); зобов'язати Фонд включити ОСОБА_1, як вкладника, до Загального реєстру вкладників, якій необхідно здійснити виплати відшкодування коштів за вкладами в Банку за рахунок Фонду.

Вимоги обґрунтувала тим, що рішення Уповноваженої особи щодо визнання нікчемним договору банківського вкладу є безпідставним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства. Крім того, відсутні законні підстави для відмови їй у виплаті гарантованої суми коштів за договором банківського вкладу та невключення її до реєстру вкладників.

Суди встановили, що 15 листопада 2011 року Банк та ОСОБА_1 уклали договір банківського рахунку № 990372125, за яким Банк відкриває ОСОБА_1 поточний рахунок № НОМЕР_1 і зобов'язується приймати і зараховувати на відкритий рахунок грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про зарахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з випискою з поточного рахунку № НОМЕР_1 станом на 15 червня 2015 року залишок коштів на рахунку ОСОБА_1 складає 7511,83 доларів США.

Правління Національного банку України (далі - НБУ) постановою від 15 січня 2015 року № 16/БТ віднесло Банк до категорії проблемних строком до 180 днів.

Цією постановою вирішено з дня її прийняття до кінця строку запровадити для банку обмеження, зокрема: не допускати проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, окрім договорів, укладених до набрання чинності цією постановою, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків; відкриття поточних рахунків (у тому числі карткових) фізичним особам; зарахування на рахунки фізичних осіб коштів, що переказуються з рахунків, відкритих в Банку.

Правління НБУ постановою від 26 січня 2015 року № 50 віднесло банк до категорії неплатоспроможних.

На підставі постанови Правління НБУ від 26 січня 2015 року № 50 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» до категорії неплатоспроможних» виконавча дирекція Фонду прийняла рішення від 26 січня 2015 року № 16 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Банку», згідно з яким з 27 січня 2015 року запровадила тимчасову адміністрацію та призначила уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію в Банку; уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію в Банку призначено Северина Юрія Петровича.

Рішенням від 23 квітня 2015 року № 84 виконавча Дирекція Фонду продовжила строк проведення тимчасової адміністрації до 26 травня 2015 року.

Правління НБУ постановою від 21 травня 2015 року № 330 відкликало банківську ліцензію та ліквідувало Банк.

На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду від 27 травня 2015 року № 105 розпочато процедуру ліквідації Банку з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб та призначено Северина Ю.П. Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію строком на 1 рік з 27 травня 2015 року по 26 травня 2016 року включно.

Цим же рішенням оголосила про продовження строків здійснення процедури ліквідації Банку до 26 травня 2018 року включно.

Листом від 30 квітня 2015 року № 5498 Уповноважена особа Фонду повідомила позивачку про те, що відповідно до пункту 2 статті 38 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VІ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VІ) протягом дії тимчасової адміністрації зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасово адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав визначених частиною третьою цієї статті.

Повідомила також, що в період до моменту запровадження тимчасової адміністрації ОСОБА_1 провела ряд операцій (які за своєю суттю є правочинами), що за попереднім висновком можуть містити ознаки нікчемності та підпадати під критерії нікчемності, передбачені пунктом 7 статті 38 Закону № 4452-VІ, а нетиповий характер їх вчинення - свідчити про спроби клієнтами за штучно-створених підстав отримати задоволення своїх вимог з коштів Фонду.

Позивачка, вважаючи, що її протиправно не включили до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду та Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Банку за рахунок Фонду, звернулася до суду з цим позовом.

Одеський окружний адміністративний суд постановою від 16 липня 2015 року позов задовольнив частково. Зобов'язав Уповноважену особу надати Фонду додаткову інформацію стосовно позивачки як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в Банку за рахунок Фонду. В решті позовних вимог відмовив.

Цей суд виходив із того, що при укладанні договору банківського рахунку від 15 листопада 2011 року № 0977 додаткових пільг чи переваг надання Банком кредитору або вкладнику судом не встановлено. При цьому суд наголосив, що питання гарантування виплати відшкодування за договором банківського вкладу це гарантований Законом обов'язок держави.

Одеський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 23 листопада 2015 року це рішення залишив без змін.

Уповноважена особа не погодилася із рішеннями суду першої та апеляційної інстанцій і подала касаційну скаргу з вимогами про їх скасування та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Зазначає, що відповідно до частини третьої статті 38 Закону № 4452-VІ правочини неплатоспроможного банку, вчинені (укладені) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації є нікчемними. Відтак зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для вкладників від третьої особи не допускається. Такі обставини підтверджують спрямованість мети на надання переваг окремим кредиторам прямо не встановлених для них внутрішнім положенням Банку.

Крім того, зарахування вкладу шляхом перерахування з відкритого в банку поточного рахунку іншої фізичної особи - резидента, суперечать ознакам публічного договору, а тому є нікчемним.

Твердить, що позивачка фактично розбила свій вклад і намагається повернути його за рахунок Фонду, а тому немає підстав для включення її до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами.

Верховний Суд переглянув рішення судів попередніх інстанцій у межах касаційної скарги, з'ясував повноту фактичних обставин, встановлених судами, та правильність застосування норм матеріального та процесуального права і дійшов висновку про таке.

Верховний Суд раніше сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 04 липня 2018 року (справа № 826/1476/15) виснував, що перелік передбачених частиною третьою статті 38 Закону № 4452-VI підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. Положення статті 228 ЦК не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішенні питання про віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у частині третій статті 38 Закону № 4452-VI.

У цьому рішенні суд зазначив також, що поняття «подрібнення вкладів», «розбивка вкладів», вжиті у судових рішеннях, не є правовими. Фактично під «подрібненням» чи «розбивкою» розуміється перерахування коштів з рахунку однієї фізичної особи на рахунок іншої.

Якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державною виплат), то стаття 38 Закону 4452-VI не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі статті 228 ЦК. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.

Згідно з положеннями статей 37, 38 Закону № 4452-VI Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають право здійснити перевірку таких правочинів стосовно їх нікчемності, прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторони правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.

При цьому при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої статті 215 ЦК та частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI) незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписала уповноважена особа Фонду як особа, що здійснює повноваження органу управління банку.

У постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 802/351/16-а Велика Палата Верховного Суду за подібних до встановлених у справі, що розглядається, обставин зазначила, що відповідно до умов договору банківського вкладу (депозиту) на відповідному банківському рахунку розміщено 8000 доларів США строком до 22 січня 2016 року, що підтверджується платіжним дорученням.

Укладення зазначеного договору й зарахування коштів на рахунок відбулись до початку віднесення [АТ «Дельта Банк»] до категорії неплатоспроможних та запровадження тимчасової адміністрації (02 березня 2015 року).

Отже, вклад розміщено на рахунку [АТ «Дельта Банк»] до запровадження тимчасової адміністрації, а тому позивач підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі статті 26 Закону № 4452-VI. При цьому, відповідач не навів правових підстав для не включення позивача до переліку вкладників [АТ «Дельта Банк»], які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, відповідно до приписів Закону № 4452-VI.

Велика Палата Верховного Суду погодилася з позицією судів попередніх інстанцій, які дійшли висновку, що позивач є особою, яка набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, і неподання інформації про позивача, як вкладника банку, до переліку протягом трьох днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії дає підстави для зобов'язання уповноваженої особи Фонду подати до Фонду додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в [АТ «Дельта Банк»] за рахунок Фонду.

Ці висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, ухвалені за результатами розгляду справ, фактичні обставини яких є певним чином подібними до фактичних обставин, встановлених у справі, що розглядається, - спір у справі, що розглядається, також стосується правомірності дій Уповноваженої особи Фонду, Фонду щодо відмови включити позивачку до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, тому колегія суддів у вимірі фактичних обставин цієї справи вважає рішення суду першої та апеляційної інстанцій обґрунтованими та такими, що відповідають закону.

Суд визнає, що суд першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

постановив:

Касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суд від 16 липня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2015 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Гриців

Судді : Я.О. Берназюк

Н.В. Коваленко