Справа № 804/2375/18
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 березня 2019 року м. Дніпросправа № 804/2375/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпрі

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз"

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року (головуючий суддя - Конєва С.О.) в адміністративній справі

за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз"

до Першотравенської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області

про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» (далі - Позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Першотравенської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області (далі - Відповідач), в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Першотравенської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області від 20.02.2018 р. №57-04/УІ «Про встановлення ставок та пільг зі сплати земельного податку на 2018 рік».

В обґрунтування адміністративного позову Позивач зазначив про те, що прийнявши оспорюване рішення та змінивши протягом бюджетного року податки та збори, їх ставки 20.02.2018р., Відповідачем були порушені норми чинного законодавства, зокрема, норми п.п.12.3.4 п.12.3 ст.12, п.п.4.1.9 п.4.1 ст.4 Податкового кодексу України щодо принципу стабільності, за яким зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому вони будуть діяти, податки та збори, їх ставки не можуть змінюватися протягом бюджетного року та рішення про встановлення місцевих податків і зборів повинно бути офіційно оприлюднено відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування таких податків і зборів.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено (а.с.160-164).

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції, зокрема, виходив із того, що у ході судового розгляду справи Позивачем не було надано жодних доказів та не наведено жодних будь-яких обґрунтованих правових підстав, які б свідчили про протиправність оспорюваного рішення з урахуванням чинності норм Закону №2245, які не визнані неконституційними у встановленому законодавством порядку, на момент розгляду справи є чинними та не наведено жодних підстав які б дозволяли не застосовувати норми наведеного Закону №2245 у даних правовідносинах. Представником Відповідача доведено належними та допустимими доказами правомірність та обґрунтованість прийняття суб'єктом владних повноважень - Відповідачем оспорюваного рішення у відповідності до вимог ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі Позивач, посилаючись порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема, тим, що ставки, які встановлені Відповідачем в оскаржуваному рішенні, повинні застосовуватись до платників податків лише з початку наступного бюджетного року - з 01 січня 2019 року, а не з дати набрання чинності вказаним рішенням. Відповідачем порушено норми чинного законодавства, а саме зміна протягом бюджетного року податків та зборів, їх ставок. Протягом 2018 року платники податків продовжують до наступного бюджетного періоду сплачувати місцеві податки згідно з попередніми рішеннями.

21 лютого 2019 року на адресу Третього апеляційного адміністративного суду від Відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає, що він мав право приймати оскаржуване рішення та застосовувати саме норми Закону №2245-VIII, оскільки він є нормою прямої дії, не визнаний неконституційним та не скасований Верховною Радою України, а отже він є чинним та підлягає застосуванню на всій території України. Судами вже були встановлені обставини щодо правомірності застосування відповідачем норм Закону №2245 при прийнятті рішень про встановлення апелянту податків і зборів на 2018 рік.

Представник Позивача у судовому засіданні підтримав вимоги поданої апеляційної скарги.

Представник Відповідача у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Заслухавши пояснення представників Позивача та Відповідача, кожного окремо, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що підстави для скасування судового рішення відсутні, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

20 лютого 2018 року на четвертій сесії сьомого скликання Першотравенської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області згідно до вимог п.284.1 ст.284 Податкового кодексу України, Закону України від 07.12.2017р. № 2245-УІІІ , п. 24 ч.1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та постанови Кабінету Міністрів України від 24.05.2017р. № 483 було прийнято рішення №57-04/УІ «Про встановлення ставок та пільг зі сплати земельного податку на 2018 рік», пунктом 1 якого були установлені на території Першотравенської сільської ради ставки земельного податку згідно з додатком 1, зокрема, щодо земель для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд технічної інфраструктури (виробництва та розподілення газу, постачання пари та гарячої води, збирання, очищення та розподілення води) для юридичних осіб - 3% від нормативної грошової оцінки землі.

Судом встановлено, що Позивачем 17.02.2018р. була подана до Нікопольської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області податкова декларація з плати за землю за 2018р. на суму 177,97 грн., а 19.03.2018р. Позивачем було подано уточнюючу податкову декларацію з плати за землю за 2018 рік на суму 474,60 грн., з урахуванням рішення Першотравенської сільської ради №57-04/УІ від 20.02.2018р.

У відповідності до вимог ст. ст. 269, 270 Податкового кодексу України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) землекористувачі, а об'єктами оподаткування земельним податком є, зокрема, земельні ділянки, які перебувають у власності або у користуванні.

Ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки - згідно п. 274.1 ст. 274 Податкового кодексу України.

За приписами п.284.1 ст. 284 Податкового кодексу України визначено, що Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території.

Згідно з підпунктом 12.3.2 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України встановлено, що сільські, селищні, міські ради у межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів. При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначені статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом ХІІ цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 наведеного Кодексу визначено, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Згідно із підпунктом 12.3.5 пункту 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України у разі якщо сільська, селищна або міська рада не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів та акцизного податку в частині реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, що є обов'язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.

07.12.2017 р. було прийнято Закон України «Про внесення змін до податкового законодавства та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році» №2245-УІІІ (далі - Закон №2245), який набрав чинності з 01.01.2018р.

Пунктом 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №2245 установлено, що у 2018 році до рішень про встановлення місцевих податків і зборів, прийнятих органами місцевого самоврядування, у тому числі радами об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, після 15 липня 2017 року та у 2018 році, не застосовуються вимоги підпункту 4.1.9 пункту 4.1 та пункту 4.5 статті 4, підпункту 12.3.4 пункту 12.3, підпункту 12.4.3 пункту 12.4 та пункту 12.5 статті 12 Податкового кодексу України та Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Судом встановлено, що Першотравенська сільська рада Нікопольського району Дніпропетровської області є радою новоствореної об'єднаної територіальної громади, яка розпочала своє функціонування 20 листопада 2017 року, тобто утвореною після 15 липня 2017р., з огляду на що до оспорюваного рішення №57-04/УІ від 20.02.2018р. не застосовуються вимоги підпункту 4.1.9 пункту 4.1 та пункту 4.5 статті 4, підпункту 12.3.4 пункту 12.3, підпункту 12.4.3 пункту 12.4 та пункту 12.5 статті 12 Податкового кодексу України та Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» згідно до пункту 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №2245.

Судом першої інстанції надана вірна оцінка доводам Позивача про те, що оспорюване рішення не було оприлюднено Відповідачем у встановленому законодавством порядку, оскільки дані посилання спростовуються тим, що Позивач 19.03.2018р. подав до податкової інспекції уточнюючу декларацію з плати за землю за 2018р. з урахуванням ставок земельного податку, встановлених оспорюваним рішенням. Зазначене свідчить про обізнаність Позивача про наявність оспорюваного рішення та про його зміст ще 19.03.2018р.

Крім того, оскільки Позивачем із підстав протиправності застосування Відповідачем норм Закону №2245 при прийнятті рішення Відповідача №56-04/УІ про встановлення ставок податку на нерухоме майно від 20.02.2018р. було подано адміністративний позов, за результатами якого рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.06.2018р. у справі №804/2474/18 Позивачу було відмовлено у задоволенні даного позову та вказане судове рішення набрало законної сили 14.08.2018р., обставини, встановлені у вищенаведеній справі щодо правомірності застосування Відповідачем норм Закону №2245 при прийнятті рішень про встановлення податків та зборів на 2018 рік, у тому числі і земельного податку не підлягають доказуванню у даній справі з урахуванням вимог ч.4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно того, що при прийнятті рішення №57-04/УІ від 20.02.2018р. Відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), а тому підстави для визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про відмову у задоволенні адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 05 грудня 2018 року необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги Позивача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243, 310, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року у справі №804/2375/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

В повному обсязі постанова складена 12 березня 2019 р.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов