Справа № 638/11452/18
Суддя: Цвірюк Д. В.
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/638/67/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2019 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого судді - Цвірюка Д.В.,

за участю секретаря - Кириллової К.С.,

за участю відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Романенко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дзержинського районного суду м.Харкова в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до адміністратора відділу дозвільних процедур Управління адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг та споживчого ринку Харківської міської ради ЦНАП Лелюк (Манжай) Марії Андріївни про визнання дій протиправними та скасування постанови,-

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправними дії адміністратора відділу дозвільних процедур Управління адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг та споживчого ринку Харківської міської ради ЦНАП ОСОБА_3 , щодо складення відносно нього постанови серії КР №3744 від 01.08.2018 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 197 КУпАП та скасувати зазначену постанову.

В обґрунтування позову посилається на те, що 01.08.2018 року, ОСОБА_2 звернувся до адміністратора центру надання адміністративних послуг Територіальний підрозділ ЦНАП м. Харкова Шевченківського району ОСОБА_3 з метою здійснення реєстрації свого місця проживання за адресою АДРЕСА_1 . За результатами розгляду звернення, відповідачем складено постанову серії КР №3744 від 01.08.2018 року та притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності у виді попередження. Підставою відповідальності було несвоєчасне звернення для реєстрації місця проживання. Зазначене адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 197 КУпАП. Однак позивач із зазначеною постановою не погоджується, так як 21.06.2018 року його було знято з реєстрації місця проживання за адресою АДРЕСА_2 . ОСОБА_2 звернувся до адміністративного центру з метою реєстрації свого місця проживання за адресою АДРЕСА_1 , де йому роз`яснили, що для цього йому необхідно спочатку стати на облік до райвіськомату. 12.07.2018 року ОСОБА_2 був взяти на облік до Шевченківського РВК в м. Харкові. Позивач не згоден із правомірністю винесення постанови у зв`язку із тим, що власник квартири, де позивач мав намір зареєструватися, знаходився поза межами м. Харкова та повернувся лише 31.07.2018 року. Без згоди останнього позивач не мав права здійснити реєстрацію. Зважаючи на вищенаведене, позивач вважає, що підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності немає, у зв`язку із чим звернувся до суду.

Ухвалою від 16.08.2018 року Дзержинським районним судом м. Харкова було відкрито спрощене провадження у справі із викликом сторін.

14.09.2018 року відповідачем у судовому засіданні було надано відзив із доданими документами, у якому вона зазначила, що дійсно нею було винесено постанову КР №3744 від 01.08.2018 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності у виді попередження у зв`язку із його несвоєчасним зверненням для реєстрації місця проживання. Вимоги позовної заяви вважає необґрунтованими, оскільки в силу ст. 255 КУпАП вона, як уповноважена особа має право на винесення постанови про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197 КУпАП. До того ж дії ОСОБА_2 чітко передбачені диспозицією ч. 1 ст. 197 КУпАП та підтверджуються наданими до справи документами, зокрема заявою про реєстрацію місця проживання від 01.08.2018 року. Так, позивач повинен був звернутись за реєстрацією місця проживання в період з 21.06.2018 року по 21.07.2018 року, чого не зробив. Тож, відповідач просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

21.12.2018 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла відповідь на відзив від ОСОБА_2 , в якій він вказав на те, що відповідачем при складанні постанови не було враховано низки обставин, на які посилається позивач. До того Позивач наголошував, на тому, що пропуск 30-денного строку для реєстрації місця проживання був незначний, існував у зв`язку із об`єктивними причинами (відсутність власника квартири у цей період у м. Харкові). Також посилався на відсутність умислу в діях позивача від ухилення від реєстрації.

28.02.2019 року до суду надійшло клопотання позивача про долучення до матеріалів справи письмових доказів, що на думку позивача свідчать про те, що власником квартири, у якій позивач мав намір здійснити реєстрацію, є ОСОБА_4 , яка на момент спливу 30-денного строку для здійснення такої реєстрації перебувала за межами м. Харкова. Також позивачем надано копію військового квитка.

01.03.2019 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло заперечення від відповідача, у якому вона зазначає, що ОСОБА_2 не заперечує факт вчинення адміністративного правопорушення, однак вказує на його малозначність. До того ж відповідач наголошує, що ст. 197 КУпАП не передбачає підстав для звільнення особи від адміністративної відповідальності у зв`язку із відсутністю власника житла чи вчинення інших першочергових дій з боку особи, що планує здійснити реєстрацію.

В судове засідання позивач не з`явився.

Відповідач та його представник в судове засідання з`явився, просив відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.197 КУпАП.

Положеннями ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі такими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як встановлено частинами 2, 3 статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, встановлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Зі змісту позову вбачається, що позивач, не погоджуючись з обставинами, викладеними в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197 КУпАП, вказував на те, що пропущення 30-денного строку для реєстрації місця проживання сталось з об`єктивних причин, що не залежали від волі позивача, чого не було враховано при винесенні уповноваженою особою зазначеної постанови.

Суд, розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.
01.08.2018 року відносно ОСОБА_2 була винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення, серії КР №3744, відповідно до якої ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він несвоєчасно звернувся для реєстрації нового місця проживання після спливу 30 календарних днів зі зняття з реєстрації попереднього місця проживання, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.197 КУпАП.

Зазначеною постановою до ОСОБА_2 застосовано адміністративне стягнення у виді попередження.

Відповідно до заяви про реєстрацію місця проживання, поданою ОСОБА_2 01.08.2018 року, позивач мав намір зареєструвати місце проживання за адресою АДРЕСА_1 .

Зазначена квартира належить на праві приватної власності гр. ОСОБА_4 , що підтверджується договором купівлі-продажу АЕР №474399 від 25.03.2002 року.

З позову вбачається, що власник квартири ( ОСОБА_4 ) була відсутня у м. Харкові, у зв`язку із чим, ОСОБА_2 не мав змоги зареєструвати своє місце проживання, так як зазначена дія вчиняється уповноваженою особою лише за письмовою згодою власника житлового приміщення.

Відповідно до ст.ст.72, 73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Попри встановлену законом презумпцію, відповідач не надав до суду переконливих доказів правомірності винесення постанови відносно ОСОБА_2 , зважаючи на існуючі обставини.

Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно відмітці у паспорті гр. України ОСОБА_2 знято з реєстрації місця проживання з адреси: АДРЕСА_2 .
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів.
Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» для реєстрації особа або її представник подає органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг): письмову заяву; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження; квитанцію про сплату адміністративного збору; документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).
Відповідно до вімітці у військовому квитку НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_2 , встановлено дату його видачі 12.07.2018 року.

Згідно п.п.4 п. 18 Правил для реєстрації місця проживання особа або її представник подає в тому числі документи, що підтверджують право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників);
Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позивач здійснював дії, щодо отримання військового квитка задля подачі його для реєстрації місця проживання, але, після отримання військового квитка, оскільки власник житла був відсутній у м. Харкові позивач не мав змоги, на виконання вимог, встановлених у Правилах для реєстрації місця проживання, ані подати документ, підтверджуючий право власності на житло, ані особисто отримати згоду власника житла.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку про відсутність умислу у діях ОСОБА_2 .

Що стосується позовних вимог про визнання протиправними дій щодо складення відносно ОСОБА_2 постанови, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1)Залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2)Скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3)Скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4)Змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відтак, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскаржувана постанова серії КР №3744 від 01.08.2018року підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю, а відповідна вимога про визнання дій відповідача протиправними не підлягає задоволенню, оскільки прийняття такого рішення не передбачено ст. 286 КАС України.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 10, 197, 251, 280, 283, 288 КУпАП, ст.ст. 5-11, 77, 211, 217, 229, 241-246, 250, 255, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до адміністратора відділу дозвільних процедур Управління адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг та споживчого ринку Харківської міської ради ЦНАП Лелюк (Манжай) Марії Андріївни про визнання дій протиправними та скасування постанови задовольнити частково.

Скасувати постанову адміністратора відділу дозвільних процедур Управління адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг та споживчого ринку Харківської міської ради ЦНАП Манжай Марії Андріївни серії КР №3744 від 01.08.2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197 КУпАП у виді попередження.

Закрити провадження по адміністративній справі у відношенні ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197 КУпАП.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 06.03.2019 року.

Сторони:

позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ;

відповідач адміністратор відділу дозвільних процедур Управління адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг та споживчого ринку Харківської міської ради ЦНАП Лелюк (Манжай) Марія Андріївна, м.Харків, Гімназійна набережна буд.26.

Головуючий суддя: Д.В.Цвірюк