Справа № 140/338/19
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року ЛуцькСправа № 140/338/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дмитрука В.В.,

з участю секретаря судового засідання Гринчук Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Аграрного фонду до Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Аграрний фонд звернувся з адміністративним позовом до Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови від 14.09.2018 у виконавчому провадженні №54671264 про стягнення виконавчого збору в розмірі 12 800грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області не вживались заходи з примусового виконання рішення у справі №910/23166/16, оскільки позивач самостійно та добровільно виконав судове рішення, зокрема передав за актом приймання-передачі товариству «Солодка КраїнаА» цукор-пісок у кількості 8 267 тонн, в той час як обовязковою умовою стягнення виконавчого збору є як фактичне виконання судового рішення, так і вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення. Крім того, позивач посилається на те, що не зміг без дозволу органу досудового розслідування виконати рішення у справі № 910/23166/16, оскільки до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за фактом заволодіння та привласнення державного майна, а саме: цукру-піску належного ДСБУ Аграрний фонд, за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України під №0003360 від 24.10.2017. У кримінальному провадженні №0003360 на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 15.11.2017 у справі № 757/66088/17-к старшим слідчим в особливо важливих справах четвертого відділу з розслідувань кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Генеральної прокуратури України 07.12.2017 проведено обшук складських приміщень за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Карбишева, 1, і в ході обшуку весь цукор-пісок, який зберігався в зазначених складських приміщеннях, визнаний речовим доказом в кримінальному провадженні, складські приміщення опечатані, в звязку з чим боржник звертався до старшого слідчого в особливо важливих справах четвертого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Генеральної прокуратури України листом від 20.02.2018 №40-07/79 з проханням поінформувати Аграрний фонд щодо належного виконання судового рішення.

Відповідач надіслав до суду відзив, в якому позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити, мотивуючи тим, що в звязку з надходженням на адресу органу ДВС акту передавання-приймання цукру від 03.08.2018, головним державним виконавцем на підставі п.9 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову від 14.09.2018 про закінчення виконавчого провадження АСВП №54671264, що, в свою чергу, є підставою для подальшого винесення постанови про стягнення виконавчого збору на підставі частини третьої статті 40 вказаного Закону, а відтак, при проведенні виконавчих дій у виконавчому провадженні посадовими особами ДВС повністю дотримано вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Сторони (представники сторін) в судове засідання не прибули, при цьому, представником відповідача подано заяву про розгляд справи без його участі.

Згідно із частиною третьою статті 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до частини третьої статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій

Як передбачено частиною четвертою статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відтак, оскільки учасники справи в судове засідання не прибули, представник відповідача подав заяву про розгляд справи без його участі, тому судовий розгляд справи проведено без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає до задоволення з наступних мотивів та підстав.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.02.2017 у справі №910/23166/16 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Солодка Країна-А» задоволено повністю, визнано право власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Солодка Країна-А», яке оспорюється не визнається Аграрним Фондом, на цукор пісок першої категорії у кількості 8 267 тонн, який зберігається на складах ТОВ «Еверіз веб Солюшенс»; витребувано із незаконного володіння Аграрного фонду цукор пісок першої категорії у кількості 8 267 тонн, який належить на праві власності позивачу - ТОВ «Солодка країна-А» та зобовязано повернути ТОВ «Солодка країна-А» цукор пісок першої категорії у кількості 8 267 тонн за актом прийому-передачі.

10.03.2017 на виконання вказаного судового рішення Господарським судом міста Києва видано відповідні накази.

11.09.2017 головним державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва ОСОБА_1 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №54671264 на підставі наказу №910/23166/16 від 10.03.2017, якою зазначено Аграрному фонду про необхідність виконати рішення суду протягом 10 робочих днів, а також стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 12 800грн.

Листом № 40-07/673 від 25.09.2017 Аграрний фонд звернувся до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва ОСОБА_1 територіального управління юстиції у місті Києві про надання уточнення за якою адресою боржник має повернути цукор-пісок, та яким чином має бути повернуто цукор-пісок з врахуванням його обсягу.

02.10.2017 Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва ГТУЮ у місті Києві направив на адресу Аграрного фонду лист № 16924, в якому розяснено боржнику про можливість звернення до суду із заявою про розяснення рішення суду, у разі якщо зміст виконавчого документу не зрозумілий.

Державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва ГТУЮ у місті Києві направлено вимогу № 54671264/11 від 31.10.2017 боржнику Аграрному фонду про зобовязання передати цукор пісок першої категорії у кількості 8267 тонн стягувачу - Товариству з обмеженою відповідальністю «Солодка Країна-А» в строк до 09.11.2017; повідомити державного виконавця в строк до 09.11.2017 та надати документальне підтвердження про виконання рішення суду, у разі не виконання надати письмові пояснення щодо причин невиконання рішення суду.

03.11.2017 Аграрний фонд надав відповідь №40-07/734 на вимогу Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва ГТУЮ у місті Києві № 54671264/11 від 31.10.2017, в якій просив звернутися до суду з розясненням судового рішення, оскільки станом на 01.11.2017 цукор-пісок Аграрного фонду зберігався на складах декількох підприємств зберігачів, більша частина якого визнана речовим доказом в декількох кримінальних провадженнях.

Згодом, 10.11.2017 ТзОВ «Солодка Країна-А» звернулось до суду із заявою про розяснення дійсного правового змісту наказу Господарського суду м. Києва від 10.03.2017 № 910/23166/16 щодо місця повернення (з якого саме складу) Державною спеціалізованою бюджетною установою «Аграрний фонд» цукру піском першої категорії у кількості 8 267 тонн за актом прийому-передач на користь власника - ТзОВ «Солодка Країна-А».

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 17.11.2017 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Солодка країна-А» задоволено частково, розяснено пункт 3 резолютивної частини рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2017 у справі №910/23166/16 наступним чином: «Витребувати із незаконного володіння ДСБУ Аграрного фонду та повернути ТОВ «Солодка країна-А» цукор пісок першої категорії, виготовлений із какао-міксу у кількості 8 267 тонн, який належить на праві власності позивачу - ТОВ «Солодка країна-А» та належність якого на праві власності позивачу оспорюється і не визнається ДСБУ Аграрний фонд, який зберігається на складах, що розташовані за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Карбишева,1, за актом прийому-передачі».

06.02.2018 головним державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва ГТУЮ у місті Києві винесено постанову про передачу виконавчого провадження за наказом Господарського суду м. Києва № 910/23166/16 від 10.03.2017 до Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області у строк до 06.02.2018 в звязку з тим, що рішення суду підлягає виконанню за місцем вчинення дій, а саме: місто Луцьк, вулиця Карбишева, 1.

01.03.2018 головним державним виконавцем Другого відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області винесено постанову про прийняття виконавчого провадження №54671264.

03.08.2018 в межах виконавчого провадження № 54671264 на виконання наказу Господарського суду м. Києва від 10.03.2017, Аграрний фонд передав, а ТзОВ «Солодка Країна-А» прийняв цукор-пісок тростинний, виготовлений із какао-міксу у кількості 8 266,605 тонн (вилучений із місця зберігання за адресою: Волинська обл., м. Володимир-Волинський, вул. Луцька, 230), про що був складений Акт передавання-приймання цукру, в звязку з чим боржник вважає, що самостійно виконав наказ Господарського суду м. Києва від 08.02.2017 у справі № 910/23166/16, про що повідомив Другий відділ державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області листом від 23.08.2018 №40-07/374.

14.09.2018 головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області винесено постанову про стягнення з Аграрного фонду виконавчого збору у розмірі 12 800 грн. на користь держави, оскільки рішення суду у справі № 910/23166/16 виконано, однак виконавчий збір не сплачено.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частинами першою та другою статті 27 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

За приписами пунктів 1-6 частини п'ятої статті 27 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»;

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Також, частиною дев'ятою статті 27 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

З аналізу вказаної норми суд робить висновок, що частина перша та друга статті 27 Закону №1404-VIII встановлюють загальні правила стягнення виконавчого збору виконавцем.

Разом з тим, ця стаття передбачає винятковий перелік підстав, коли виконавчий збір не стягується.

Згідно частини третьої статті 40 Закону №1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

З огляду на зазначене, слід констатувати, що частина третя статті 40 Закону №1404-VIII є спеціальною нормою, яка регулює окремі випадки стягнення виконавчого збору, а тому загальні правила встановлені частинами першою та другою статті 27 зазначеного закону - не можуть застосовуватися.

Таким чином, враховуючи, що виконавче провадження відповідно до постанови від 14.09.2018 ВП №4671264 закінчено згідно з пунктом 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII (фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом), то настають наслідки які передбаченні частиною третьою статті 40 Закону №1404-VIII - якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець виносить постанову про стягнення виконавчого збору.

Аналізуючи норми вищенаведеного законодавства з примусового виконання судових рішень, суд робить висновок, що примусове виконання судового рішення розпочинається з моменту прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження, якщо інше не передбачено законом. Під час вчинення виконавчих дій виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначається про стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

При цьому, норми статті 27 вказаного Закону містять вичерпний перелік підстав та умови за якими виконавчий збір не стягується, зокрема, визначено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, за умови, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, однак в даному випадку виконання судового рішення відбулося після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а саме: виконавче провадження відкрито 11.09.2017, а рішення суду фактично виконано 03.08.2018 згідно з актом передавання-приймання цукру.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.74 КАС України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі ч. 1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Проаналізувавши надані сторонами докази та норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію довів та обґрунтував. Натомість, позивач не довів протиправність дій державного виконавця щодо винесення ним оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, а позов таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 246, 287 КАС України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.В. Дмитрук