Справа № 120/62/19-а
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

06 березня 2019 р. Справа № 120/62/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Томчука А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Павліченко А.В.

представника позивача: ОСОБА_1

відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_2

до: Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області

про: визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначила, що в 28.12.2017 вона звернулась до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 1,3 га для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Заозерненської сільської ради Тульчинського району Вінницької області. Разом із тим, листом від 26.02.2018 №Т-142/0-767/0/95-18 відповідач повідомив позивача про відсутність в пакеті наданих документів погодження Заозерненської сільської ради щодо можливості надання земельної ділянки. В подальшому листом від 18.06.2018 №8089/0-2634/0/95-18 Головне управління повідомлено, що при розгляді клопотання встановлено, що в представлених документах не враховані всі зауваження, викладені в листі від 26.02.2018.

23.06.2018 позивачем подано клопотання №9604/0/94/18 про повторний перегляд клопотання щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою. Листом від 18.07.2018 відповідач повідомив, що в представлених документах не усунуто всі зауваження, викладені у листах від 26.02.2018 №Т-142/0-767/0/95-18 та від 18.06.2018 №8089/0-2634/0/95-18. Крім того, листом від 25.09.2018 М-78/0-1388/6-18 повідомлено щодо неусунення зауважень у вищевказаних листах, зазначено, що Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області розгляне можливість надання відповідного дозволу після усунення вказаних зауважень. Не погоджуючись з такими діями відповідача та формою прийнятих рішень, позивач звернулась до суду.

Ухвалою від 10.01.2019 року відкрито провадження у даній адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

06.02.2019 представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, зі змісту якого вказав, щодо оскарження відмов від 26.02.2018 року №Т-142/0-767/0/95-18 та від 18.06.2018 року №8089/0/94-18 пропущено строки звернення до адміністративного суду.

Що стосується відмови у формі листа Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 18.07.2018 року №0-2-0.3-10645/2- 18, вказав, що така відмова є правомірною, та такою що відповідає нормам чинного законодавства з посиланням на норми ст.122 ЗК України. Крім того звернув увагу суду, що вищевказана відмова була вмотивована ще тим, що у клопотанні в додатках було зазначено технічне обґрунтування меж та площі. Проте до вищевказаного клопотання даної документації із землеустрою не було додано ані оригіналу ані належним чином завіреної копії.

Також у відмові від 18.07.2018 року №0-2-0.3-10645/2-18 гр. ОСОБА_2 була повідомлена, що Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області розгляне питання щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою після усунення всіх зауважень.

Серед іншого, наголосив на дискреційних повноваженнях ГУ Держгеокадастру та заперечив щодо стягнення судових витрат з відповідача.

07.02.2019 представником позивача подано до суду відповідь на відзив. Так, наголосив, що позовна заява подана до суду в межах строку визначеного ч.2 ст.122 КАС України, а форма і зміст прийнятих відповідачем рішень не відповідає положенням чинного законодавства.

Ухвалою суду від 07.02.2019 задоволено заяву представника позивача про відвід судді Чернюк А.Ю. Справу передано для визначення іншого судді в порядку встановленому ч.1 ст.31 КАС України.

Ухвалою суду від 14.02.2019 суддею Томчуком А.В. прийнято до свого провадження справу №120/62/19-а, призначено судове засідання у справі на 06.03.2019.

05.03.2019 представником ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку неможливістю з'явитися у судове засідання 06.03.2019.

В судовому засіданні представник позивача клопотав про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Суд, враховуючи позицію представника позивача, керуючись положеннями ст.205 КАС України, зважаючи, що Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області як суб'єкт владних повноважень в змозі забезпечити явку свого представника до суду, дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання представника відповідача та про можливість розгляду даної справи за його відсутності.

У судовому засіданні представник позивача надав пояснення, що відтворюють зміст позовної заяви, позовні вимоги просив задовольнити повністю.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив наступні обставини.

28.12.2017 ОСОБА_2 подала до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 1,3 га для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Заозерненської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, за межами населеного пункту.

Листом від 26.02.018 року №Т-142/0-767/0/95-18 Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, посилаючись на Доручення Віце-прем'єр-міністра - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України ОСОБА_3 від 08.10.2014 року №37732/0/1-14, яким передбачено висловлення позиції органами місцевого самоврядування про можливість надання земельної ділянки, вказало в наданому пакеті документів відсутнє погодження Заозерненської сільської ради щодо можливості надання земельної ділянки. Вказали, що управління розгляне можливість надання дозволу за наявності відповідного погодження сільської ради. Також необхідно надати документи щодо наявності нерухомого майна на зазначеній земельній ділянці.

Листом від 18.06.2018 року №8089/0-2634/0/95-18 Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області повідомило, що клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1,3 га на території Заозерненської сільської ради Тульчинського району Вінницької області для ведення особистого селянського господарства розглянуто. При розгляді клопотання встановлено, що в представлених документах не враховані всі зауваження, викладені у листі Головного управління від 26.02.018 року №Т-142/0-767/0/95-18.

23 червня 2018 року позивачем подано клопотання №9604/0/94/18 про повторний розгляд клопотання щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,3 га у власність для ведення особистого селянського господарства на території Заозерненської сільської ради Тульчинського району Вінницької області.

Листом від 18.07.2018 року 0-2-0.3-10645/2-18 Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області повідомило, що в представлених документах не усунуто всі зауваження, викладенні у листах Головного управління від 26.02.018 року №Т-142/0-767/0/95-18 та від 18.06.2018 року №8089/0-2634/0/95-18. Повдомили, що документація із землеустрою подається в оригіналі.

Як повідомив представник позивача, 22.08.2018 року, уповноважена особа позивача ОСОБА_4, на особистому прийому в начальника Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області ОСОБА_5, порушив питання відносно надання земельної ділянки гр.ОСОБА_6

Листом від 25.09.2018 року М-78/0-1388/6-18 Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області поінформовано про те, що Головне управління неодноразово розглядало клопотання ОСОБА_2, та надавались відповіді листами від 26.02.018 року №Т-142/0-767/0/95-18, від 18.06.2018 року №8089/0-2634/0/95-18 та від 18.07.2018 року 0-2-0.3-10645/2-18. Однак, зауваження, зазначені у листах, виправленні не було. Окрім того, повідомлено, що Головне управління розгляне можливість надання дозволу на розробку проекту із землеустрою після усунення зазначених у листах зауважень.

Таким чином, вважаючи, що відповідачем допущено бездіяльність щодо розгляду клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у власність визначений статтею 118 ЗК України, зокрема частиною 6 цієї статті передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_7 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_7 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу, може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Із аналізу вищезазначених положень слідує, що законодавцем визначено певний порядок отримання особою дозволу на розробку проекту землеустрою, який передбачає необхідність її звернення із відповідним клопотанням до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність.

При цьому, положеннями ч. 7 ст. 118 ЗК України чітко передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою або надає мотивовану відмову у його наданні.

Так, Положенням про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 року №333, чітко визначені для відповідача порядок, строки, відповідна процедура та підстави для відмови у наданні такого дозволу, зокрема і форма прийнятих відповідних рішень.

За правилами п. 8 цього ж Положення, Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.

Так, як уже зазначалось судом вище, відповідно до норм ст. 118 ЗК України, за результатами розгляду відповідного клопотання громадянина, зацікавленого в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної власності для ведення садівництва, відповідач у місячний строк повинен або надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки або надати відмову у наданні такого дозволу.

Позивач звернулась до відповідача з клопотанням саме в порядку ст. 118 ЗК України про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Водночас, за результатами розгляду такого клопотання відповідачем були надані лише листи, без прийняття будь-якого рішення. При цьому, вказані вище листи від 26.02.018 року №Т-142/0-767/0/95-18, від 18.06.2018 року №8089/0-2634/0/95-18, від 18.07.2018 року 0-2-0.3-10645/2-18 не містять ані дозволу на виготовлення проекту землеустрою, ані відмови у його наданні.

Враховуючи вищезазначене, суд зазначає, що відповідно до Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12.04.2005 № 34/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 15.05.2013 № 883/5), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.04.2005 за №381/10661, наказ, розпорядження, постанова, рішення (далі - розпорядчий документ) - акт організаційно-розпорядчого характеру чи нормативно-правового змісту, що видається суб'єктом нормотворення у процесі здійснення ним виконавчо-розпорядчої діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданої компетенції з основної діяльності, адміністративно-господарських або кадрових питань, прийнятий (виданий) на основі Конституції та інших актів законодавства України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_7 України, та спрямований на їх реалізацію, спрямування регулювання суспільних відносин у сферах державного управління, віднесених до його відання.

Таким чином, рішення про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки і оформляється розпорядчим індивідуальним правовим актом - наказом Головного управління Держгеокадастру в області. Відповідно, такі рішення не можуть оформлятися листами у відповідь на клопотання заявника.

Вказані висновки щодо застосування норм права, узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 24 квітня 2018 року по справі №802/1534/17-а, та повинні застосовуватись до спірних правовідносин на виконання ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" і ч. 5 ст. 242 КАС України.

Відсутність належним чином оформленого наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи, свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом, а тому допустив бездіяльність щодо розгляду відповідного клопотання.

Відтак, враховуючи, що за клопотанням позивача не було прийнято жодного рішення у формі наказу, а лише листи, які не містять ані дозволу на виготовлення проекту землеустрою, ані відмови у його наданні, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання дій Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області протиправними щодо відмови у наданні дозволу ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,3 гектари на території Заозерненської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, за межами населеного пункту.

Таким чином, з метою захисту порушеного права позивача суд вважає за потрібне зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області розглянути клопотання ОСОБА_2 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність доля ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 1,3 гектари на території Заозерненської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, за межами населеного пункту, та прийняти рішення в порядку, встановленому частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України.

В силу ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовній вимоги підлягають задоволенню.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області понесені ним судові витрати зі сплати судового збору.

Вирішуючи питання про стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1500 грн., суд зважає на наступне.

Відповідно до частин 4, 5 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 7 ст. 139 КАСУ України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). ОСОБА_2 докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, представником позивача подано Договір про надання правової допомоги від 11.12.2018, додаткову угоду №1 від 11.12.2018, квитанцію про оплату юридичних послуг №9 від 20.12.2018 у сумі 1500 грн.

Оцінивши надані документи, судом встановлено, що розмір витрат на професійну правничу допомогу є співмірним з наданими послугами адвоката, пов'язаними із розглядом даної справи.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про стягнення на користь ОСОБА_2 судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 1500 грн. за рахунок бюджетних асигнувань бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області щодо відмови у наданні дозволу ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,3 гектари на території Заозерненської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, за межами населеного пункту.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області розглянути клопотання ОСОБА_2 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність доля ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 1,3 гектари на території Заозерненської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, за межами населеного пункту, та прийняти рішення в порядку, встановленому частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України.

Стягнути на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 (одна тисяча п'ятсот) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_2 (вул. Гагаріна, 13, с. Василівка, Тульчинський район, Вінницька область, 23665, РНОКПП НОМЕР_1)

Відповідач: Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області (вул. Келецька, 63, м.Вінниця, )

Копію рішення у повному обсязі сторони можуть одержати 13.03.19

Суддя Томчук Андрій Валерійович