Справа № 640/20512/18
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2018 року (м. Київ, дата виготовлення повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Молочна країна», Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЖК «Запоріжжя» про визнання недійсним правочину,-

В С Т А Н О В И Л А:

Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві звернулось з позовом до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Молочна країна», Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЖК «Запоріжжя», в якому просив суд: визнати недійсним правочин укладений між СВК «Молочна країна» () та ТОВ «ПЖК «Запоріжжя» () за результатами якого складено податкові накладні від 02.07.2016 №2/2, від 19.08.2016 №1/2, від 09.08.2016 №1/2, від 22.07.2016 №6/2, від 27.08.2016 №3/2, від 15.08.2016 №3/2, від 03.08.2016 №9/2, від 30.06.2016 №5/2, від 01.08.2016 №8/2, від 16.07.2016 №4/2, від 23.08.2016 №4/2, від 20.07.2016 №4/2, від 11.08.2016 №4/2, від 22.07.2016 №6/2, від 07.08.2016 №2/2, від 18.07.2016 №2/2, від 13.08.2016 №3/2, від 30.06.2016 №5/2, від 04.07.2016 №2/2, від 05.08.2016 №3/2, від 28.06.2016 №2/2, від 24.07.2016 №5/2, від 25.08.2016 №2/2, від 28.07.2016 №2/2, від 26.07.2016 №3/2, від 31.08.2016 №5/2, від 30.07.2016 №1/2.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 грудня 2018 року позовна заява Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві залишена без руху та надано строк для усунення недоліків.

У подальшому, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2018 року позовну заяву Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві повернуто.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зокрема, апелянт вказує на те, що подання доказів можливе на наступних стадіях судового процесу, тому суд першої інстанції не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати без руху.

Відповідно до п. 1 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню.

Згідно ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Як свідчать матеріали справи, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 грудня 2018 року позовна заява Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві залишена без руху та надано строк для усунення недоліків.

Підставою для залишення позовної заяви без руху стало те, що позивачем не надано суду копію оскаржуваного правочину, доказів сплати судового збору за подання адміністративного позову або підстав для звільнення чи відстрочення сплати судового збору та письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

18 грудня 2018 року на виконання вимог вказаної ухвали позивачем на адресу суду направлено виписку за 31.10.2018, згідно якої сплачено судовий збір у розмірі 1762 грн та пояснення, згідно з яким зазначено, що податкові накладні не містять інформації щодо виду та реквізитів цивільно-правового договору, що свідчить про відсутність письмової форми правочину.

Крім того, позивачем також вказано про те, що у провадженні судів або іншого органу відсутні справи між тими самими сторонами з того ж предмету і з тих же підстав (а.с. 10).

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач не виконав івимоги ухвали від 11 грудня 2018 року в частині не надання суду копію оскаржуваного договору (правочину), який є предметом позову (позивач просить його визнати недійсним) та власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, тому наявні підстави для повернення такої заяви.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини п'ятої ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві зазначаються: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв'язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб'єкта владних повноважень; 4) зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов'язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача; 10) у справах щодо оскарження нормативно-правових актів - відомості про застосування оскаржуваного нормативно-правового акта до позивача або належність позивача до суб'єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт; 11) власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Частиною третьої статті 161 КАС України визначено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Пунктом 3 частини першої статті 171 КАС України визначено, що суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

За правилами частини першої та другої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009, в ухвалі повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, строк для усунення недоліків, тривалість якого визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків, реальної можливості отримання копії ухвали, яка повинна бути надіслана заявнику негайно, та їх виправлення, але не більше 5 днів з дня отримання позивачем ухвали.

Як свідчать матеріали справи, позивачем до позовної заяви не було додано квитанції про сплату судового збору, не надано суду копію оскаржуваного правочину, та письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

18 грудня 2018 року на виконання вимог вказаної ухвали позивачем на адресу суду направлено виписку за 31.10.2018, згідно якої сплачено судовий збір у розмірі 1762 грн.

Крім того, позивачем зазначено про те, що у провадженні судів або іншого органу відсутні справи між тими самими сторонами з того ж предмету і з тих же підстав, та надано пояснення, що оскільки податкові накладні не містять інформації щодо виду та реквізитів цивільно-правового договору, тому письмова форма правочину, який слід визнати недійсним відсутня.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що суть позову визначається не формою заявлених вимог, а її фактичним змістом, тобто наслідками для учасників справи.

Разом з тим, суд першої інстанції передчасно дійшов до висновку про те, що відсутність у матеріалах справи оскаржуваного правочину позбавляє суд можливості прийняти рішення щодо такого, оскільки позивач зобов'язаний додати до позовної заяви лише всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

У той же час, зібрання необхідних доказів судом відбувається на стадії підготовчого провадження, тобто вже після відкриття провадження у справі.

Крім того, суд помилково зазначив про те, що позивачем не надано власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, оскільки вказане було зазначено позивачем у заяві, яка подавалась 18.12.2018 на виконання вимог ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.12.2018.

Таким чином, вказані обставини справи свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження в доступі до суду.

Отже, висновок суду першої інстанції про повернення позовної заяви не відповідає правильному застосуванню норм процесуального права.

З урахуванням викладеного, після детального з'ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, порушив норми процесуального права, що є підставою для її скасування та направлення справи для продовження розгляду до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Керуючись ст.ст. 308, 320, 321, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2018 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та подальшому оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 11.03.2019.

Головуючий-суддя: А.Ю. Кучма

Судді: В.О. Аліменко

Н.В. Безименна