Справа № 816/2396/17
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2019-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року м. ПолтаваСправа № 816/2396/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І.,

за участю:

секретаря судового засідання - Дубінчина О.М.,

представника позивача та третьої особи - ОСОБА_1,

представника відповідача - 1 - Дзюби І.В.,

розглянувши у судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Полтавської митниці Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

26 грудня 2017 року ОСОБА_3 /далі - позивач, ОСОБА_3./ звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Полтавської митниці Державної фіскальної служби України /далі - відповідач-1/, Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області /далі - відповідач-2/, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору /далі - третя особа/ - ОСОБА_3 про:

- визнання протиправним та скасування рішення Полтавської митниці Державної фіскальної служби України №UA806020/2017/000044/1 від 22 листопада 2017 року про коригування митної вартості автомобіля BMW 320D /кузов НОМЕР_1/ та картки відмови в прийнятті митної декларації №UA806020/2017/00349 від 22 листопада 2017 року;

- зобов'язання Полтавської митниці Державної фіскальної служби України прийняти висновок про повернення з Державного бюджету України ОСОБА_3 суми надмірно сплаченого ввізного мита у сумі 101188,93 грн за ввіз автомобіля BMW 320D /кузов НОМЕР_1/ і подати його для виконання до Головного управління державної казначейської служби України у Полтавській області.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що у зв'язку із ввезенням в Україну автомобіля він подав до органу доходів і зборів митну декларацію та всі необхідні документи, що підтверджують, зокрема заявлену ним митну вартість автомобіля. Попри це, відповідачем-1 прийнято рішення про коригування митної вартості автомобіля № UA 806020/2017/000044/1 від 22 листопада 2017 року. З цим рішенням та карткою відмови в прийнятті митної декларації №UA806020/2017/00349 від 22 листопада 2017 року не погоджується, адже відповідачем-1 не обґрунтовано застосування третього методу визначення митної вартості /а.с.4-13 т.1/.

Відповідач-1 позов не визнав та у відзиві на позовну заяву зазначив, що коригування митної вартості товару здійснено відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України у зв'язку з виявленням розбіжностей у документах, що підтверджують митну вартість товару. Митну вартість товару скориговано із застосуванням методу визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних товарів, встановленого статтею 60 Митного кодексу України. При цьому позивачем 22 листопада 2017 року подано нову митну декларацію №UA 806020/2017/213971, в якій митна вартість автомобіля самостійно скоригована позивачем відповідно до оскаржуваного рішення № UA 806020/2017/000044/1 від 22 листопада 2017 року та позивачем нараховані та сплачені до Державного бюджету України митні платежі в повному обсязі із урахуванням такої митної вартості /а.с. 44-57 т.1/.

Відповідач-2 правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2018 року у справі № 816/2396/17, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2018 року, адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Полтавської митниці ДФС про коригування митної вартості №UA806020/2017/000044/1 від 22 листопада 2017 року та визнано протиправним та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації №UA806020/2017/00349 від 22 листопада 2017 року, у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 30 жовтня 2018 року рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2018 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2018 року у справі №816/2396/17 скасовано та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року прийнято адміністративну справу до провадження та вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 28 січня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні.

У судове засідання відповідач-2 явку уповноваженого представника не забезпечив, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання /а.с. 69 т.2/.

Частиною першою статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з пунктом першим частини третьої цієї статті якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Зважаючи на те, що відповідач-2 явку уповноваженого представника до суду не забезпечив та про причини неявки суд не повідомив, суд визнав за можливе проводити судове засідання за його відсутності.

У судовому засіданні представник позивача та третьої особи підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі, а представник відповідача-1 у судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини справи та відповідні до них правовідносини.

З метою поміщення у митний режим імпорту легкового автомобіля /марка BMW; модель 320D; перебувавшого у використанні; 2014 року виготовлення; номер кузова: НОМЕР_1 двигун внутрішнього згорання з запаленням від стиснення (дизель) НОМЕР_2 з робочим об'ємом циліндрів 1995 см3; загальна кількість місць для сидіння, включаючи водія 5; автомобіль пошкоджено в ДТП, внаслідок чого не може переміщуватись своїм ходом, наявні недоліки (пошкодження) відповідно до акта митного огляду та висновку судового експерта автотоварознавця / фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 21 листопада 2017 року подано до органу доходів і зборів митну декларацію №UA806020/2017/213932 із зазначенням митної вартості автомобіля -7700,00 EUR /а.с. 23-24 т.2/

До митної декларації додано: рахунок - фактуру (іновойс) №13 від 15 листопада 2017 року; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу UA 205010/2017/114975 від 18 листопада 2017 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № 455909273 від 28 лютого 2014 року; висновок про якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями №17/5342/5853 від 21 листопада 2017 року; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №158 від 21 листопада 2017 року; договір про надання послуг митного брокера № 925/17 від 16 листопада 2017 року; інші некласифіковані документи: довідку органу сертифікації №81 від 20 листопада 2017 року, платіжні доручення, що підтверджують сплату митних та інших платежів №0..1 від 17 листопада 2017 року та №0.0.899299524.1 від 21 листопада 2017 року; копія митної декларації країни відправлення №17ВЕЕ766 від 15 листопада 2017 року; паспортний документ, що дає право на перетин державного кордону України НОМЕР_3 від 26 липня 2017 року; паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України №000396611 від 15 березня 2017 року; паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України НОМЕР_4 від 07 квітня 2011 року /.с.65-71 т.1/.

Не погодившись з митною вартістю товару, визначеною декларантом, 22 листопада 2017 року Полтавською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA806020/2017/000044/1, згідно якого вартість задекларованого автомобіля скориговано органом доходів і зборів за третім методом визначення митної вартості та після коригування митна вартість автомобіля склала 10215,74 EUR /а.с.14-15 т.1/.

Підставою для прийняття зазначеного рішення стали розбіжності, що містилися у документах, поданих на підтвердження заявленої митної вартості, а саме: 1) ціна за автомобіль, яка зазначена в експортній декларації країни відправлення, вища ніж зазначена в рахунку та задекларована в ВМД; 2) рахунок-фактура на транспортний засіб виставлений 15 листопада 2017 року, втім відповідно до відміток в закордонному паспорті ОСОБА_3, який за дорученням мав купити даний автомобіль, знаходився в Україні; 3) у висновку експерта-автотоварознавця, з урахуванням якого задекларована митна вартість, ціни на ремонтні послуги та запчастини вказані станом на 27 жовтня 2017 року, тоді як згідно інформації з експертизи ОСОБА_3 звернувся із заявою щодо визначення вартості автомобіля 21 листопада 2017 року.

Крім того, у рішенні про коригування митної вартості зазначено, що метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, не може бути прийнятий у зв'язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені документально (документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, містять розбіжності). Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не може бути прийнятий у зв'язку з відсутністю даних щодо операцій з ідентичними товарами, скоригованими відповідно до комерційних умов поставки та партії товару (кількості). Тому митну вартість товару, що імпортується, скориговано із застосуванням методу визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних товарів відповідно до статті 60 Митного кодексу України. Визначена митна вартість товару ґрунтується на митній декларації №UA901010/2017/008387 від 20 вересня 2017 року, що була визнана митним органом.

У зв'язку з прийняттям вказаного рішення Полтавською митницею ДФС оформлено картку відмови у митному оформленні пропуску товарів № UA 806020/2017/00349, в якій зазначено, що митне оформлення можливе за умови застосування рішення про визначення митної вартості товару № UA806020/2017/000044/1 від 22 листопада 2017 року/а.с.23-24 т.1/.

Не погодившись з рішенням про коригування митної вартості товарів № UA806020/2017/000044/1 від 22 листопада 2017 року та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 806020/2017/00349, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та аргументам учасників справи, суд виходить з такого.

Статтею 1 Митного кодексу України № 4495-VI від 13 березня 2012 року (далі - МК України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Відповідно до статті 49 вказаного Кодексу митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За приписом частини першої статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частинами першою - третьою статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У пунктах 1 та 4 частини четвертої статті 54 МК України зазначено, що орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частини шостої цієї статті орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Отже, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів: 1) визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи 2) приймає письмове рішення про її коригування, а також 3) випускає у вільний обіг товари, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів, а у разі незгоди - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій.

Відповідно до частини сьомої статті 55 МК України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Частиною другою статті 310 розділу X Митного кодексу України передбачено, що фінансові гарантії надаються: 1) у вигляді документа (викладеного в письмовій або електронній формі зобов'язання гаранта сплатити визначені суми митних платежів на вимогу органу доходів і зборів); 2) у вигляді внесення декларантом, уповноваженою ним особою, перевізником або гарантом грошової застави на відповідний рахунок органу доходів і зборів.

Згідно із частиною сьомою статті 307 МК України вивільнення (повернення) фінансової гарантії здійснюється не пізніше двох годин після отримання відповідним органом доходів і зборів підтвердження фактичного виконання зобов'язань, забезпечених гарантією, а згідно з пунктом 4 частини одинадцятої статті 311 МК України підтвердженням фактичного виконання зобов'язань, забезпечених гарантією, є виконання зобов'язання із сплати митних платежів у разі коригування митної вартості відповідно до розділу III цього Кодексу.

З аналізу наведених норм слідує, що у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням про збільшення митної вартості товару, крім сплати митних платежів із заявленої в декларації митної вартості, декларант або уповноважена ним особа гарантують сплату «донарахованої» різниці митних платежів, розрахованих з митної вартості, визначеної органом доходів і зборів.

Частинами восьмою - дев'ятою статті 55 МК України передбачено, що протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Скасовуючи рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2018 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2018 року у справі №816/2396/17 і направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, Верховний Суд вказав, що судами першої та апеляційної інстанцій залишилися поза увагою факт існування нової митної декларації від 22 листопада 2017 року та відомості митних декларацій №806020/2017/213932 від 21 листопада 2017 року та №806020/2017/213971 від 22 листопада 2017 року (нова). Дослідження відомостей з відповідних граф митних декларацій є необхідним для правильного вирішення спору, зокрема для висновку про те, погодився чи не погодився декларант із скоригованою митним органом митною вартістю. Останнє, в свою чергу, має значення для висновку про те, чи продовжує існувати між сторонами правовий спір. У випадку, якщо спір між сторонами вичерпано внаслідок погодження декларанта із митною вартістю, визначеною митним органом, у задоволенні позову про скасування рішення про коригування митної вартості слід відмовити.

Виконуючи вказівки Верховного Суду, судом встановлено наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 263 МК України митна декларація подається органу доходів і зборів, який здійснює митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, протягом 10 робочих днів з дати доставлення цих товарів, транспортних засобів до зазначеного органу.

У разі відмови у прийнятті митної декларації або в митному оформленні товарів, у тому числі у зв'язку з прийняттям органом доходів і зборів рішення про коригування митної вартості товарів нова митна декларація подається органу доходів і зборів, який здійснює митне оформлення товарів, не пізніше 10 робочих днів з дати такої відмови, якщо товари протягом зазначеного часу не розміщено на складі тимчасового зберігання чи на складі органу доходів і зборів.

Отже, у випадку прийняття органом доходів і зборів рішення про коригування митної вартості товарів декларант або уповноважена ним особа не пізніше 10 робочих днів з дати прийняття такого рішення подає нову митну декларацію .

Правила заповнення граф митних декларацій на бланках єдиного адміністративного документа форми МД-2 (далі - ЄАД), додаткових аркушів до нього форми МД-3, специфікації форми МД-8 , порядок унесення відомостей до доповнення форми МД-6, випадки застосування специфікації, а також порядок оформлення, розподілу та використання аркушів МД форм МД-2, МД-3, МД-6, МД-8.П визначає Порядок заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затверджений наказом Міністерства фінансів України №651 від 30 травня 2012 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 серпня 2012 року за № 1372/21684 (далі - Порядок №651).

Відповідно до глави 2 розділу ІІ "Заповнення граф митних декларацій" Порядку №651 графа 43 "Метод визначення вартості" заповнюється в разі заявлення товарів у митний режим імпорту або в інший, відмінний від митного режиму імпорту, митний режим, зі справлянням митних платежів. У лівому підрозділі графи зазначається порядковий номер методу визначення митної вартості, що використовувався. У разі наявності чинного рішення про коригування митної вартості товарів у правому підрозділі графи зазначається порядковий номер методу визначення митної вартості, що використовувався митним органом.

Зі змісту наведених положень слідує, що у графі 43 нової митної декларації декларант (уповноважена особа) зазначає два порядкових номери методів визначення митної вартості, що використовувалися, а саме: у лівому підрозділі - порядковий номер методу визначення митної вартості, який застосовано декларантом або уповноваженою ним особою, а у правому підрозділі - порядковий номер методу визначення митної вартості, який застосований митним органом у прийнятому рішенні про коригування митної вартості товарів.

Порядок №651 також передбачає, що у графі 45 "Коригування" зазначається у валюті України заявлена митна вартість товару.

Графа 47 "Нарахування платежів" заповнюється у разі сплати (необхідності застосування заходів забезпечення сплати відповідно до розділу X Митного кодексу України) митних платежів та/або сплати за МД єдиного збору, що справляється в пунктах пропуску через державний кордон України, та/або сплати плати.

При оформленні МД у разі прийняття рішення про коригування митної вартості товарів у випадку, передбаченому статтею 55 Митного кодексу України, відображення сум митних платежів здійснюється у графі 47 окремими рядками, а саме:

митні платежі, нараховані згідно з митною вартістю, визначеною декларантом, що підлягають сплаті до державного бюджету;

митні платежі, нараховані згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

різниця між сумами платежів, нарахованих згідно з митною вартістю, визначеною декларантом, та митною вартістю, визначеною митним органом, сплата якої забезпечується шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України.

Графа В "Подробиці розрахунків" заповнюється у разі сплати (застосування заходів забезпечення сплати відповідно до розділу X Митного кодексу України) митних платежів та/або сплати єдиного збору та/або сплати плати. У графі зазначаються зокрема: код виду платежу відповідно до класифікатора видів надходжень бюджету, що контролюються митними органами; загальна сума платежу за цим кодом, що включає в себе суми відповідного платежу за ЄАД і кожним додатковим аркушем МД, що підлягає перерахуванню до державного бюджету, або на яку надано забезпечення сплати митних платежів; у разі забезпечення сплати митних платежів шляхом надання гарантом фінансової гарантії у вигляді документа зазначається код за ЄДРПОУ гаранта та номер (номери) відповідних гарантійних документів (можуть зазначатись у графі посадовою особою митного органу при електронному декларуванні - в електронній МД, а у МД на паперовому носії - від руки з подальшим унесенням цих відомостей до електронної копії МД).

Відповідно до Класифікатора видів надходжень бюджету, що контролюються митними органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України "Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій" №1011 від 20 вересня 2012 року, код виду надходжень "121" позначає надходження "мито на транспортні засоби та шини до них, що ввозяться на територію України фізичними особами", код виду надходжень "185" позначає надходження "акцизний податок з товарів, ввезених на митну територію України фізичними особами" та код виду надходжень "128" позначає надходження "податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України фізичними особами".

Спосіб сплати вказаних митних платежів також позначається відповідним кодом розрахунку згідно Класифікатора способів розрахунків, який затверджено наказом Міністерства фінансів України №1011 від 20 вересня 2012 року.

Так, сплачені декларантом митні платежі (виходячи з митної вартості, визначеної декларантом) показуються з кодами розрахунку "01" (безготівкова форма сплати), "02" (готівкова форма сплати), "15", "72", "91" або "92", а різниця між сумами платежів, нарахованими за митною вартістю, визначеною декларантом, і митною вартістю, визначеною митним органом (в разі внесення грошової застави на відповідний рахунок митного органу), зазначається з кодом розрахунку "55".

Враховуючи наведені правила заповнення митної декларації, орган доходів і зборів при здійсненні перевірки нової митної декларації може встановити наявність чи відсутність рішення про коригування митної вартості товару та погодження декларанта (уповноваженої особи) із митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів, або непогодження із такою митною вартістю, вказаною у рішенні про коригування митної вартості, а також застосування декларантом чи уповноваженою ним особою порядку узгодження митної вартості, визначеної частиною сьомою статті 55 Митного кодексу України, шляхом 1) проставлення відповідних відміток у лівому та правому підрозділах графи 43 "Код МВВ" митної декларації та 2) надання декларантом гарантії шляхом забезпечення сплати різниці між самостійно визначеною сумою митних платежів та сумою митних платежів, що нарахована митним органом та проставлення відповідних відміток у графах 47 "Нарахування платежів" та В "Подробиці розрахунків" митної декларації.

Судовим розглядом встановлено, що 21 листопада 2017 року фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 подано до органу доходів і зборів митну декларацію №UA806020/2017/213932.

У вказаній митній декларації в графі 12 «Відомість про вартість» зазначено 240183,39 грн; у лівому підрозділі графи 43 "Код МВВ" - "1"; у графі 45 "Коригування" -"240183,39 грн"; у графі 47 "Нарахування платежів" містяться позначки про сплату видів надходжень до бюджету за кодами 121, 185, 128 та спосіб здійснення таких розрахунків за кодом "02" /а.с. 23 т.2/.

22 листопада 2017 року фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 подано до органу доходів і зборів нову митну декларацію №UA806020/2017/213971.

У вказаній митній декларації в графі 12 «Відомість про вартість» зазначено 317133,03 грн; у лівому підрозділі графи 43 "Код МВВ" декларантом вказано метод визначення митної вартості товарів - "3", тобто за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; у графі 45 "Коригування" вказано вартість товару "317133,03 грн"; у графі 47 "Нарахування платежів" митної декларації зазначено види надходжень бюджету, що контролюються митними органами, за кодами 121, 185 та 128 та спосіб здійснення таких розрахунків за кодом "02".

Окрім цього, нова митна декларація №UA806020/2017/213971 від 22 листопада 2017 року не містить:

1) у правому підрозділі графи 43 "Код МВВ" порядкового номеру методу визначення митної вартості, який застосований митним органом у прийнятому рішенні про коригування митної вартості товарів;

2) в окремих рядках графи 47 відображення сум: а) митних платежів, нарахованих згідно з митною вартістю, визначеною декларантом, що підлягають сплаті до державного бюджету; б) митних платежів, нарахованих згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; в) різниці між сумами платежів, нарахованих згідно з митною вартістю, визначеною декларантом, та митною вартістю, визначеною митним органом, сплата якої забезпечується шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України;

3) у графі В "Подробиці розрахунків" відомостей про забезпечення сплати митних платежів шляхом надання гарантом фінансової гарантії у вигляді документа та зазначення коду за ЄДРПОУ гаранта та номеру (номерів) відповідних гарантійних документів;

4) спосіб сплати різниці між сумами платежів, нарахованими за митною вартістю, визначеною декларантом, і митною вартістю, визначеною митним органом (в разі внесення грошової застави на відповідний рахунок митного органу), зазначеного кодом розрахунку "55" згідно Класифікатора способів розрахунків.

Проаналізувавши зміст цієї декларації, можна дійти висновку, що декларантом самостійно обраний метод визначення митної вартості - за ціною договору щодо подібних товарів, оскільки у графі 43 вказано метод визначення митної вартості "3" та правий підрозділ цієї графи не заповнений, а також не забезпечено сплату митних платежів шляхом застосування декларантом гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України.

Таким чином, позивач або уповноважена ним особа не скористалися правом на випуск товару, що декларується, у вільний обіг шляхом подання нової митної декларації з відповідним змістом, сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу.

Також позивач (уповноважена особа) не скористався правом подати додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару, що декларується, відповідно до частини восьмої статті 55 Митного кодексу України.

А відтак, ОСОБА_3 фактично погодився із методом визначення митної вартості та митною вартістю товару, зазначених органом доходів і зборів у рішенні про коригування митної вартості товару № UA806020/2017/000044/1 від 22 листопада 2017 року, вказавши їх у новій митній декларації №UA806020/2017/213971 від 22 листопада 2017 року, а тому правовий спір між сторонами щодо узгодження митної вартості припинив існувати з моменту подання нової митної декларації.

З огляду на те, що спір між сторонами вичерпано внаслідок погодження декларанта із митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів в оскаржуваному рішенні, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення Полтавської митниці Державної фіскальної служби України №UA806020/2017/000044/1 від 22 листопада 2017 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA806020/2017/00349 від 22 листопада 2017 року та зобов'язання відповідача прийняти висновок про повернення з Державного бюджету України ОСОБА_3 надмірно сплаченого ввізного мита слід відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_4, виданий Кременчуцьким РВ УМВС України в Полтавській області 07 квітня 2011 року) до Полтавської митниці Державної фіскальної служби України (вул. А.Кукоби, буд. 28, м. Полтава, Полтавська область, 36022, ідентифікаційний код 39421072), Головного управління державної казначейської служби України у Полтавській області (вул. Шевченка, буд. 1, м. Полтава, Полтавська область, 36011, ідентифікаційний код 37959255), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) про визнання протиправним та скасування рішення Полтавської митниці Державної фіскальної служби України №UA806020/2017/000044/1 від 22 листопада 2017 року та зобов'язання прийняти висновок про повернення з Державного бюджету України ОСОБА_3 надмірно сплаченого ввізного мита у сумі 101188,93 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги у порядку, встановленому статтею 297 з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 11 березня 2019 року.

Суддя Н.І. Слободянюк