Справа № 440/901/19
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

14 березня 2019 рокум. ПолтаваСправа № 440/901/19

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Удовіченко С.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Голови Подільської районної у м. Полтаві ради ОСОБА_2 , Виконавчого комітету Подільської районної у м.Полтаві ради , Подільської районної у м.Полтаві ради про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку, -

В С Т А Н О В И В:

13 березня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Голови Подільської районної у м. Полтаві ради ОСОБА_2 , Виконавчого комітету Подільської районної у м.Полтаві ради , Подільської районної у м.Полтаві рада в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Подільської районної у м.Полтаві ради (тридцять третя позачергова сесія сьомого скликання) від 21 лютого 2019 року "Про утворення виконавчого комітету Подільської районної у м.Полтаві ради";

- визнати протиправними дії голови Подільської районної у м.Полтаві ради ОСОБА_2 щодо внесення запису в трудову книжку серія АВ №460072 ОСОБА_1 №19 від 21 лютого 2019 року про її звільнення з посади у зв'язку із утворенням нового складу виконавчого комітету ради, частина 1 статті 51 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні";

- поновити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на посаді заступника голови Подільської районної у м.Полтаві ради з питань діяльності виконавчого органу з дня постановлення судового рішення,

- стягнути з виконавчого комітету Подільської районної у м.Полтаві ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21 лютого 2019 року по день поновлення на роботі з утриманням з цієї суми податків та обов'язкових платежів.

Разом із позовною заявою позивачем 13 березня 2019 року подано заяву про забезпечення позову, шляхом зупинення дії рішення тридцять третьої позачергової сесії сьомого скликання Подільської районної у м.Полтаві ради "Про утворення виконавчого комітету Подільської районної у м.Полтаві ради" від 21 лютого 2019 року до часу скасування судом заходу забезпечення.

В обгрунтування заяви позивач зазначив, що у разі невжиття заходів забезпечення позову існує ймовірність, що на посаду, яку займав останній буде прийнята інша особа і в разі задоволення позову буде складно виконати рішення суду. Крім того є очевидні ознаки протиправності оскаржуваного рішення, оскільки воно прийнято в період тимчасової непрацездатності та не містить інформації щодо трудових відносин із відповідачем.

Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про розгляд даної заяви без повідомлення учасників справи.

Вирішуючи заяву, суд виходив з наступного.

У відповідності до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Згідно статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

При цьому, приписи частини четвертої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для однозначного висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За правилами частин першої та другої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При цьому, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, процесуальний закон наділяє суд повноваженнями на вжиття заходів забезпечення позову шляхом, зокрема, зупинення дії індивідуального акта. Однак, передумовою для вжиття таких заходів з урахуванням положень частини другої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України є існування та встановлення судом обставин, визначених частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом ОСОБА_3 Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов'язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов'язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв'язку з оскарженням адміністративного акту.

У рішенні від 09 січня 2007 року у справі "Інтерсплав" проти України" Суд наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати "справедливий баланс" між інтересами особи і суспільства.

Тобто, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову перш за все необхідно перевірити наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06 березня 2008 року №2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач лише допускає, що невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

При цьому, позивачем не наведено жодних доказів на підтвердження того, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення судового рішення в адміністративній справі, або захист прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення потрібно буде докласти значних зусиль та витрат, а також не вбачається очевидних ознак протиправності рішення та дій відповідача.

Крім того, позивач в обгрунтування заяви не додає доказів щодо очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення та порушення прав, свобод або інтересів таким рішенням на даному етапі розгляду справи.

З матеріалів справи не слідує однозначного висновку про протиправність оскаржуваного рішення та порушення прав, свобод або інтересів позивача цим рішенням.

Твердження, покладені в основу адміністративного позову, слід перевіряти у ході судового розгляду справи.

Також не є обґрунтованим і доведеним аргумент про неможливість (ускладненість) поновлення порушених прав позивача у разі вирішення спору на його користь.

Таким чином, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі при розгляді даної заяви судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд вважає подану заяву про забезпечення позову необґрунтованою, що свідчить про наявність підстав для постановлення ухвали про відмову у її задоволенні.

Керуючись статтями 150, 154, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову ОСОБА_1 до Голови Подільської районної у м. Полтаві ради ОСОБА_2 , Виконавчого комітету Подільської районної у м.Полтаві ради , Подільської районної у м.Полтаві рада про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються у відповідності до пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року).

Суддя С.О. Удовіченко