Справа № 500/8986/18
Суддя: Присакар О. Я.
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 500/8986/18
Провадження № 2-а/500/23/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2019 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Присакар О.Я.,

за участю: секретаря судового засідання - Аубекерової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 1 роти 1 батальйону сержанта поліції Слодзік Сергія Анатолійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до інспектора патрульної поліції 1 роти 1 батальйону сержанта поліції Слодзік Сергія Анатолійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №798578 від 17.12.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП та стягнення штрафу в розмірі 255 грн., мотивуючи тим, що відповідно до змісту вказаної постанови, він, керуючи транспортним засобом, нібито здійснив зупинку ближче 10 метрів до перехрестя, чим порушив п.15.9.г. ПДР - порушення заборони зупинки на перехрестях.З матеріалів справи вбачається, що він скоїв порушення за адресою: м. Ізмаїл, пр. Миру , 54/79. Однак, під час зупинки екіпажом патрульної поліції, він рухався по пр. Суворова у бік вул. Бессарабської та був змушений зупинитися на вимогу патрульної поліції між вул. Бессарабська та вул. Старокілійська. На його питання про підставу зупинки, інспектором було зазначено, що він скоїв правопорушення, передбачене п.16 ПДР - правила проїзду перехрестя пр. Миру та пр. Суворова. На його заперечення, що він не скоював ніяких правопорушень, а навпаки, зупинився за пр. Суворова біля будівлі 79 перед регульованим пішохідним переходом аби пропустити пішоходів, для яких у той час був дозволяючий сигнал світлофору. Після того як він переконався у безпечності своїх дій, він продовжив рух по пр. Суворова, але через двісті метрів був зупинений екіпажом патрульної служби, який рухався за його авто від вул. Кишинівська. Після пояснення своїх дій він разом з сержантом Слодзік С.А. додивилися відео з камери, яка розташована у патрульному авто. На даному відео видно, що водій дійсно пропускав пішоходів, зупинився перед пішохідним переходом, а не на перехресті, та не створював своїми діями ніяких аварійних ситуацій. Сержант патрульноїполіції Слодзік С.А. взяв у нього свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія, сів у службове авто Рено Дастер та через деякий час приніс йому постанову про накладання на нього адміністративного стягнення. На його заперечення щодо трактування правопорушення як «здійснення зупинки ближче 10 метрів до перехрестя», інспектор патрульної поліції зазначив, що він має право оскаржити дану постанову у суді. Також, з матеріалів справи вбачається, що інспектор Слодзік С.А. зупинив його 17.12.2018 року о 12:56:20 та вже о 13:08:49 за тією ж адресою інспектор Слодзік С.А. виніс постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.Вважає, що відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, чим Слодзік С.А. суттєво порушив його права.Так, словосполучення «на місці вчинення правопорушення» та «за місцем його вчинення» не є тотожними та мають різне цільове спрямування.Також, інспектор Слодзік С.А. не надав йому можливості скористатися своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі. Крім того, інспектор Слодзік С.А. проігнорував вимоги ч. 2 ст. 33 КУпАП. Розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливило виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

В судове засідання позивач не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив.

В судове засідання відповідач - інспектор патрульної поліції 1 роти 1 батальйону сержант поліції Слодзік С.А. не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, свою позицію по суті спору не висловив.

В судове засідання представник третьої особи Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції не з`явився, надав письмові пояснення щодо позову, згідно яких просив відмовити в задоволенні позову, мотивуючи тим, що факт порушення ПДР позивачем підтверджується відеозаписом з відео реєстратора інспектора патрульної поліції.Позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували вчинення ним правопорушення. Відповідач мав право виносити постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Враховуючи положення, ч. 3 ст. 268 КАС України, суд вважає на необхідне розглянути справу за відсутності учасників справи.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши відеозапис, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 17.12.2018 рокуінспектором патрульної поліції 1 роти 1 батальйону сержантом поліції Слодзік С.А. в м. Ізмаїлі по пр. Суворова, 87 відносно ОСОБА_1 була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №798578 від 17.12.2018 року, якою на підставі ч. 1 ст. 122 КУпАП застосовано до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

З вищезазначеної постанови від 17.12.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 17.12.2018 о 12:56: 20 в м. Ізмаїлі по просп. Миру, 54/79, керуючи транспортним засобом Nіssan Teana, номерний знак НОМЕР_2 , здійснив зупинку ближче 10 метрів до перехрестя, чим порушив п.15.9.г ПДР - Порушення заборони зупинки на перехрестях.

Частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно п. 15.9 «г» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами), зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, на відповідача - інспектора патрульної поліції 1 роти 1 батальйону сержанта поліції Слодзік С.А., як на суб`єкта владних повноважень, покладається обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, в основу якого було покладено доведений на його думку факт, що позивач здійснив зупинку ближче 10 метрів до перехрестя.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що водій керуючи транспортним засобом Nіssan Teana, номерний знак НОМЕР_2 здійснив поворот праворуч, зупинився перед пішохідним переходом пропускаючи пішоходів, також з відеозапису вбачається, що о 12:48:21 у автомобіля Nіssan Teana, номерний знак НОМЕР_2 гаснуть задні габаритні ліхтарі транспортного засобу і він продовжує рух.

Таким чином, з наданого відеозапису не вбачається, що позивач здійснив зупинку ближче 10 метрів до перехрестя.

Суд зазначає, що одна тільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідна позиція викладена в постанові Верховного суду від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17, № рішення 73700340, головуючий - Стрелець Т.Г.

Розгляд справ про адміністративне правопорушення, визначених ч. 1 ст. 122 КУпАП належить до компетенції Національної поліції, що, у відповідності до абзацу 2 ст. 258 КУпАП та п. 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 р. №1395 виключає необхідність складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» внесено зміни до ст.258 КУпАП, зі змісту яких вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП.

Частиною 5 ст. 258 КУпАП також передбачено, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Таким чином, співробітник патрульної поліції має право не складати протокол про адміністративне правопорушення і виносити постанову про притягнення до адміністративної відповідальності на місці вчинення правопорушення.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 14.03.2018 у справі №760/2846/17.

Враховуючи, що відповідачем - інспектором патрульної поліції 1 роти 1 батальйону сержантом поліції Слодзік С. А . не було надано жодного допустимого, достовірного та достатнього доказу, який міг би підтвердити правомірність оскаржуваного позивачем рішення, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №798578 від 17.12.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП та стягнення штрафу в розмірі 255 грн. і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 241, 268, 269, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 1 роти 1 батальйону сержанта поліції Слодзік Сергія Анатолійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №798578 від 17.12.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП та стягнення штрафу в розмірі 255 грн. і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 14 березня 2019 року.

Суддя: О.Я.Присакар