Справа № 725/6957/18
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 725/6957/18 Головуючий у 1-й інстанції: Нестеренко Є.В.

Суддя-доповідач: Мельник-Томенко Ж. М.

13 березня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мельник-Томенко Ж. М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сторчака В. Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 14 лютого 2019 року (головуючий суддя Нестеренко Є.В.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В :

в грудні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності №2193/40800/18 від 19.10.2018 року, якою його визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. по факту порушення терміну перебування транспортного засобу в режимі транзитного перевезення.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що порушення приписів ч. 3 ст. 470 МК України сталось в зв'язку з неможливістю транспортування автомобіля через викрадення номерних знаків останнього, про що ним повідомлялись як органи поліції, так і Чернівецька митниця ДФС. Також, позивач зазначає про порушення відповідачем процедури розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки митним органом оскаржуване рішення прийнято за його відсутності та без належного його повідомлення.

Рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 14 лютого 2019 року адміністративний позов задоволено та скасовано постанову Чернівецької митниці ДФС від 19.10.2018 року у справі про порушення митних правил №2193/40800/18 якою громадянина ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Справу про адміністративне правопорушення закрито.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Чернівецька митниця ДФС подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Доводячи підставність вимог апеляційної скарги, митний орган наполягає на наявності факту порушення позивачем приписів ст. 470 МК України при тимчасовому ввезенні на територію України транспортного засобу, оскільки обставини, на які посилається відповідач не можуть вважатись поважними причинами пропуску встановленого приписами ст. 95 МК України строку.

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористався, подавши при цьому клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач явку уповноважених представників в судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомленний про дату, час та місце апеляційного розгляду справи.

В силу положень ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи викладене та керуючись приписами п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, судова колегія ухвалила здійснити розгляд справи в письмовому провадженні за наявними матеріалами справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, входячи з наступного.

Так, судом встановлено, що 25.07.2018 року о 23 год. 07 хв. на територію міжнародного автомобільного пункту пропуску «Мамалига-Крива» митного поста «Кельменці» Чернівецької митниці ДФС заїхав легковий автомобіль марки «MAZDA 6», реєстраційний номерний знак «НОМЕР_1», в якому в якості пасажира слідував громадянин України ОСОБА_2. В ході проведення аналітично-перевірочних заходів з використанням бази даних ЄАІС ДФС України, було встановлено, що 29.06.2018 року громадянин України ОСОБА_2 ввіз на митну територію України через міжнародний автомобільний пункт пропуску «Порубне-Сірет» Чернівецької митниці ДФС автомобіль марки «КІА CLARUS», реєстраційний номерний знак Польщі «НОМЕР_3», VIN НОМЕР_2 з метою транзиту на митну територію України, відповідно до ч. 1 ст. 381 МК України на строк передбачений ст.95 МК України. Станом на 25.07.2018 року термін перебування вищезазначеного транспортного засобу на митній території України перевищено більше, ніж на десять діб.

При проведенні опитування 25.07.2018 року, громадянин ОСОБА_2 повідомив, що дане правопорушення сталося внаслідок крадіжки номерних знаків вищевказаного автомобіля.

На підставі протоколу про порушення митних правил №2193/40800/18 від 25.07.2018 року, пояснень позивача та інших доказів, громадянина України ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч . 3 ст. 470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн.

Вважаючи постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності №2193/40800/18 від 19.10.2018 року протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції погодився з доводами позивача та дійшов висновку про необ'єктивність розгляду митним органом справи про притягнення його до відповідальності за порушення митних правил, так як при розгляді справи не було враховано а ні відсутність умислу на порушення митних правил, а ні правомірна поведінка позивача протягом майже року з часу ввезення транспортного засобу на митну територію України.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 381 Митного кодексу України (далі - МК України), громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Згідно з ч. 1 ст. 90 МК України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до статті 95 МК України встановлюються строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Диспозиція ч. 3 ст. 470 МК України визначає склад адміністративного правопорушення, яке полягає у перевищенні встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів.

Санкція даної норми передбачає накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як встановлено з матеріалів справи, 19.09.2018 року відповідачем в рамках здійснення провадження у справі про порушення позивачем митних правил на адресу Садгірського відділення поліції ЧВП ГУНП в Чернівецькій області було направлено запит №1291/9/24-70-20-02- 13/04.

25.09.2018 року на адресу Чернівецької митниці ДФС надійшов лист Садгірського відділення поліції ЧВП ГУНП в Чернівецькій області (вх.№1838/9/24-70-03-01-24), яким проінформовано, що 09.07.2018 року від громадянина ОСОБА_2 надійшло повідомлення, з приводу крадіжки номерних знаків «НОМЕР_3» автомобіля марки «КІА CLARUS». Дане звернення розглянуто, перевірено, та за відсутністю ознак кримінального правопорушення, перевірку по зверненню ОСОБА_2 припинено, про що останнього повідомлено листом від 16.07.2018 року.

З огляду на виявлені факти, провадженням у справі про порушення митних правил №2193/40800/18, результатами проведеної перевірки, встановлено, що внаслідок протиправних дій третіх осіб, в період з 09.07.2017 року по 16.07.2018 року, громадянин ОСОБА_2 не мав можливості вчасно вивезти з митної території України вищевказаний транспортний засіб.

Згідно із ст.460 МК України, вчинення порушення митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 МК України, внаслідок аварії, дії непереборної сили або протиправних дії, що підтверджується відповідними документами, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої МК України.

Відповідно до ч.2 ст.95 МК України до строків транзитних перевезень товарів не включається час дії обставин аварії, дії непереборної сили.

Дії громадянина України ОСОБА_2 щодо порушення терміну перебування автомобіля марки «КІА CLARUS», реєстраційний номерний знак Польщі «НОМЕР_3», VIN НОМЕР_2, в режимі транзитного перевезення в період з 09.07.2018 року по 16.07.2018 року, в силу наявності обставин, передбачених ст.460 Митного кодексу України, що підтверджено відповідними документами, не тягнуть за собою адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 470 МК України.

Разом з тим, колегія суддів в ході апеляційного перегляду даної справи не знайшла жодних доказів в підтвердження наявності обставин, передбачених ст. 460 МК України, у період з 17.07.2018 року по 19.10.2018 року. При цьому, матеріали справи не містять і підтверджуючих документів про вчинення позивачем дій щодо вчасного вивезення вказаного транспортного засобу за межі митної території України після отримання повідомлення про припинення перевірки його звернення стосовно крадіжки номерних знаків транспортного засобу «КІА CLARUS» за відсутністю ознак кримінального правопорушення.

Відповідно до положень статті 102 МК України, митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем органу доходів і зборів призначення.

Для завершення митного режиму транзиту особою, відповідальною за дотримання вимог митного режиму, до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу, органу доходів і зборів призначення повинні бути представлені товари, поміщені у митний режим транзиту, та митна декларація або інший документ, визначений статтею 94 цього Кодексу.

Згідно ч. 8 статті 102 МК України митний режим транзиту також припиняється у разі конфіскації товарів, їх повної втрати внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, за умови підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до ч. 3 статті 470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу.

Наведеною вище положеннями ч. 1 ст. 460 МК України чітко визначено умови звільнення особи від відповідальності за перелічені порушення митних правил, якими є: аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами.

В свою чергу, визначення понять «обставини непереборної сили» та «аварія» закріплено п.2 Розділу 8 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31 травня 2012 року №657 (Порядок № 657), відповідно до якого обов'язковою ознакою обставин непереборної сили є надзвичайність та невідворотність. У цьому розділі терміни вживаються в такому значенні: документальне підтвердження - надання митному органу відповідних документів, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили; обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події; факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Відповідно до п. 3 Розділу 8 Порядку № 657 залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Пунктом 5 Розділу 8 Порядку № 657 встановлено, що якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

З аналізу зазначених вище норм вбачається, що законодавством чітко визначено умови можливості не включення до строків транзитного перевезення часу дії обставин непереборної сили чи аварії та/або ліквідації їх наслідків: документальне підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили; вчасне (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) письмове інформування перевізником найближчого митного органу про обставини події.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, відповідно до вимог митного законодавства України позивач зобов'язаний був здійснити доставку до митного органу України транспортний засіб, що був ним тимчасово ввезений, тобто забезпечити фізичну наявність такого транспортного засобу на митниці, при цьому, як виключення - аварія або обставини непереборної сили.

Вивезення транспортного засобу здійснюється під контролем органу доходів і зборів призначення. При вивезенні за межі митної території України товарів, поміщених у митний режим транзиту, окремими партіями митний режим транзиту вважається завершеним після фактичного вивезення за межі митної території України останньої з таких окремих партій.

Митний режим транзиту також завершується поміщенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення в інший митний режим при дотриманні вимог, встановлених цим Кодексом.

Для завершення митного режиму транзиту особою, відповідальною за дотримання вимог митного режиму, до закінчення строку, визначеного статтею 95 МК України, органу доходів і зборів призначення повинні бути представлені товари, поміщені у митний режим транзиту, та митна декларація або інший документ, визначений статтею 94 МК України.

Митний режим транзиту також припиняється у разі конфіскації товарів, їх повної втрати внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, за умови підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Поміж цього, позивачем не було вчинено жодних заходів щодо вивезення автомобіля марки «КІА CLARUS», реєстраційний номерний знак Польщі «НОМЕР_3», VIN НОМЕР_2, за межі митної території України, тобто завершення митного режиму транзиту, або поміщення в інший митний режим при дотриманні вимог, встановлених МК України.

Відповідно до інформації програмно-інформаційного комплексу «Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення» ЄАІС ДФС встановлено, що, як в термін до 09.07.2018 року, так і станом на 18.10.2018 року, транспортний засіб «КІА CLARUS» реєстраційний номерний знак Польщі «НОМЕР_3», VIN № НОМЕР_2, не вивезено за межі митної території України.

При цьому, судова колегія вважає за необхідне зауважити про безпідставність тверджень позивача про неможливість вивезення транспортного засобу «КІА CLARUS», реєстраційний номерний знак Польщі «НОМЕР_3», VIN НОМЕР_2, в зв'язку з викраденням номерних знаків останнього, оскільки вказана обставина не могла завадити позивачу здійснити вивезення автомобіля за межі митної території України за допомогою інших способів (наприклад, на лафеті та ін.), оскільки жодною нормою митного законодавства України не передбачено способу виконання такого зобов'язання, зокрема, необхідності вивезення транспортного засобу за межі митної території України виключно власним ходом. Законодавець лише визначає обов'язок доставити транспортний засіб до органу доходів і зборів призначення до закінчення строків, передбачених ст.95 МК України.

Підсумовуючи викладене, в розрізі встановлених олбставин справи, судова колегія дійшла висновку про перевищення позивачем встановленого статтею 95 МК України строку доставки автомобіля марки «КІА CLARUS», реєстраційний номерний знак Польщі «НОМЕР_3», VIN НОМЕР_2, що перебуває під митним контролем, до митного органу призначення, більше ніж на десять діб.

Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст.470 МК України.

Стосовно порушення відповідачем процедури розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та прийняття оскаржуваного рішення за його відсутності без належного повідомлення, то судова колегія зазначає наступне.

Частина друга статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ст.526 Митного кодексу України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил. У разі розгляду справи про порушення митних правил у суді про час та місце розгляду справи суд (суддя) повідомляє особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, а також відповідний орган доходів і зборів. Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Колегія суддів звертає увагу на те, що висновок про виявлення факту правопорушення митних правил, що є підставою для порушення справи про порушення митних правил, повинен робитись виключно за умови достатності даних, що вказують на наявність складу правопорушення, елементом якого є винні дії суб'єкта правопорушення. Такі дані можуть бути отримані тільки за результатами всебічного аналізу обставин митного оформлення і ретельної перевірки дій під час цього процесу як з боку декларанта, так і з боку працівників митного органу, що беруть у ньому участь.

З наявних матеріалів справи встановлено, що відповідачем двічи на адресу позивача надсилались листи (а.с. 52), які містили інформацю про дату, час та місце розгляду справи про порушення митних правил №2193/40800/18 за ознаками правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України. При цьому, матеріали справи не містять доказів отримання вказаних листів самим позивачем або його уповноваженим представником.

Тобто на разі, у матеріалах справи відсутні докази про належне повідомлення позивача про розгляд митним органом питання стосовно притягнення його до адміністративної відповідальності та складення постанови у справі про порушення митних правил №2193/40800/18 від 19.10.2018р., що, як наслідок, свідчить про порушення процедури повідомлення та розгляду адмінматеріалів щодо позивача.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 531 Митного кодексу України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил є: винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду.

Таким чином апеляційний суд вважає, що постанова у справі про порушення митних правил №2193/40800/18 від 19.10.2018 року щодо позивача винесена передчасно, оскільки останній належним чином не був повідомлений про розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, а тому був позбавлений можливості дати пояснення та висловити зауваження щодо його змісту, реалізувати інші права, передбачені ст. 490 Митного кодексу України.

Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави дійти висновку про передчасність винесення відповідачем оскаржуваної в межах даної справи постанови, оскільки митним органом не було вчинено всіх необхідних заходів, дотримання яких гарантувало б правомірність останньої.

Частиною 2 ст. 77 КАС України закріплено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У справі "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. За логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Тобто, судова колегія зауважує, що якщо уповноваженим органом не обґрунтовано підстави притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд не може в ході розгляду справи взяти на себе функції щодо самостійного відшкодування доказів винуватості особи.

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку щодо задоволення заявлених позовних вимог про скасування постанови у справі про порушення митних правил №2193/40800/18 від 19.10.2018 року.

Стосовно рішення суду першої інстанції в частині закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення за статтею 485 Митного кодексу України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи, що судовим розглядом встановлено факт порушення позивачем митних правил, а також те, що підставою скасування оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення слугував факт порушення митним органом процедури прийняття постанови у справі про порушення митних правил позивачем, то з урахуванням встановлених КАС України завдань адміністративного судочинства, колегія суддів приходить до висновку про необхідність надіслання справи про адміністративне правопорушення у відношенні позивача на новий розгляд до компетентного органу, а саме до Чернівецької митниці ДФС.

При цьому, колегія суддів зазначає, що прийняття рішення шляхом направлення справи на новий розгляд до компетентного органу не суперечитиме вимогам ч.2 ст. 272 КАС України, оскільки зазначена норма забороняє повернення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно п. 4 ч. 1, ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення допущено порушення норм чинного матеріального та процесуального права, і як наслідок апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України задовольнити частково.

Рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 14 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати постанову у справі про порушення митних правил №2193/40800/18 від 19.10.2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за статтею 470 Митного кодексу України і надіслати справу на новий розгляд до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 13 березня 2019 року.

Головуючий Мельник-Томенко Ж. М.

Судді Ватаманюк Р.В. Сторчак В. Ю.