Справа № 817/600/18
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2019-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/1482/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів Пліша М.А., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Махаринець Д.Є.), ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін в м.Рівне 22 грудня 2018 року у справі №817/600/18 за адміністративним позовом ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 до ОСОБА_4 Державної міграційної служби України в Рівненській області, ОСОБА_5 районного відділу ОСОБА_4 Державної міграційної служби України в Рівненській області про зобов'язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

22.02.2018 ОСОБА_2 звернулась в суд в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_4 ДМС України у Рівненській області, ОСОБА_5 районного відділу ОСОБА_4 ДМС України у Рівненській області, просила: зобовязати ОСОБА_4 Державної міграційної служби України у Рівненській області у подальшому здійснити паспортний облік щодо неповнолітньої дитини ОСОБА_3, за раніше встановленими формами виключно за прізвищем, іменем та по-батькові відповідно до Закону України «Про громадянство» та Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України №2503 від 26.06.1992, зобовязати ОСОБА_5 районний відділ ОСОБА_4 Державної міграційної служби України в Рівненській області, видати (без використання засобів Реєстру ЄДДР України) неповнолітньому ОСОБА_3, паспорт громадянина України раніше встановленого зразка - у вигляді паспортної книжечки, форма якого затверджена Постановою Верховної Ради України №2503 від 26.06.1992.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що всупереч законодавчим нормам позивачем не дотримано встановленого порядку звернення для отримання паспорта громадянина України, а саме з заявою про видачу паспорта громадянина України звернулася матір неповнолітнього ОСОБА_2, а не сам ОСОБА_3, крім того до поданої заяви не було долучено жодних документів, які передбачені п. 35 Постанови № 302. Наведена обставина, на переконання суду першої інстанції виключає можливість прийняття відповідачами рішення про відмову у прийнятті документів чи про відмову у видачі паспорта громадянина України, оскільки фактично заява встановленої форми про видачу паспорта разом із необхідним документами ОСОБА_3 взагалі не надавалася, що вказує на помилковість тверджень позивача про протиправність наведеної відмови через її відсутність. Зважаючи на встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3, просила скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2018 року та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що чинним Положенням про паспорт громадянина України передбачено дві форми паспорта громадянина України: книжечка і картка. Скаржник вказує, що відповідачі своїми листами лише повідомили заявнику про те, що паспорт громадянина України по досягненню відповідного віку видається виключно у формі картки, починаючи з 01.01.2016, однак жодного рішення про відмову чи видачу неповнолітньому паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки відповідачі не прийняли та не навели будь-яких правових підстав для відмови у проведенні оформлення паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки. Скаржник зазначає, що відповідачами не було зроблено зауважень щодо поданих заяв та доданих до них документів, а тому проявлено бездіяльність щодо не оформлення паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки. Також звертає увагу, що суд першої інстанції не врахував висновків, викладених у постанові ОСОБА_6 Верховного Суду від 19.09.2018 у зразковій справі №Пз/99001/2/18.

ОСОБА_4 Державної міграційної служби України в Рівненській області подало відзив на апеляційну скаргу, який мотивовано тим, що заяву позивача не можна вважати підставою для оформлення та видачі паспорта громадянина України особі, яка досягла 16-річного віку та яка повинна особисто звернутись за оформленням паспорта. Вказує, що до поданої заяви не було долучено жодних, передбачених законом документів, така не відповідала законодавчо встановленій формі.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції, відповідно до положень статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), вважає за можливим розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам ст.242 КАС України відповідає.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, ОСОБА_2 є матір'ю неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження 1-ГЮ №122661.

24.10.2017 ОСОБА_2 звернулась із письмовою заявою у ОСОБА_5 районний відділ ОСОБА_4 Державної міграційної служби України в Рівненській області, просила вчинити дії згідно з Положенням про паспорт громадянина України та видати ОСОБА_3 паспорт у вигляді паспортної книжечки.

Також, 24.10.2017 ОСОБА_2 звернулась із письмовою заявою у ОСОБА_4 Державної міграційної служби України в Рівненській області, просила вести облік ОСОБА_3 відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ, без використання номера УНЗР.

ОСОБА_5 районного відділу ОСОБА_4 Державної міграційної служби України в Рівненській області від 14.11.2017 №19/2099 ОСОБА_2 повідомлено, що в задоволенні заяви від 24.10.2017 відмовлено, оскільки така подана у спосіб і порядок не передбачений чинним законодавством та неналежною особою. Також додатково проінформовано, що Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302 затверджено зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм у формі пластикової картки типу ID-1 та запроваджено з 1 листопада 2016 року оформлення паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою. З 1 листопада 2016 року прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, припинено.

ОСОБА_4 Державної міграційної служби України у Рівненській області від 24.11.2017 № 07-11494 ОСОБА_2 повідомлено, що відповідно до Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 № 5492-VI та Постанови від 25.03.2015 № 302 документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, в тому числі паспорт громадянина України, оформлюються (включаючи етап подання заяви), із застосуванням засобів Реєстру. При цьому додатково проінформовано про право на відмову від внесення відцифрованих відбитків пальців рук до безконтактного електронного носія, що міститься в паспорті громадянина України.

Відповідно до листа ОСОБА_5 районного відділу ОСОБА_4 Державної міграційної служби України в Рівненській області від 05.12.2017 №19/2186 ОСОБА_3 повідомлено, що за результатом розгляду звернення № 6 (ЖЗС) від 01.12.2017 щодо оформлення паспорта громадянина України без використання номеру УНЗР, без надання дозволу на обробку персональних даних, видачі паспорта у вигляді книжечки, то з 01.01.2016 запроваджено оформлення та видачу паспорта громадянина України із застосуванням засобів Реєстру. Вказано, що оформлення паспорта громадянина України здійснюється шляхом прийняття заяв-анкет для внесення інформації про особу до Реєстру. Оформлення паспорта громадянина України у інший спосіб та порядок, без використання засобів Реєстру, без присвоєння УНЗР та обробки персональних даних, законом не передбачено.

ОСОБА_5 районного відділу ОСОБА_4 Державної міграційної служби України в Рівненській області за вх.№19/2260 від 12.12.2017 за результатами розгляду скарги ОСОБА_3 від 06.12.2017 вх.№ 7 (ЖЗС) повідомлено, що оформлення, видача, обмін, пересилання, вилучення, повернення державі та знищення паспорта громадянина України здійснюється (включаючи етап подачі заяви) виключно засобами демографічного реєстру. Оформлення паспорта громадянина України у інший спосіб та порядок, без використання засобів Реєстру, без присвоєння УНЗР та обробки персональних даних, не передбачений чинним законодавством та не створює жодних публічних правовідносин.

Вважаючи, що органи ДМС зобовязані видати паспорт у вигляді паспортної книжечки, ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 звернулась із позовом до суд.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про громадянство України» документом, що підтверджує громадянство України, є паспорт громадянина України.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про громадянство України» Постановою Верховної ради України від 26.06.1992 № 2503-XII затверджено Положення про паспорт громадянина України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, згідно з пунктами 2 та 3 якого паспорт громадянина України видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річного віку.

Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни запровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.

Пунктом 13 Положення про паспорт громадянина України встановлено, що для одержання паспорта громадянин подає: заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України; свідоцтво про народження; дві фотокартки розміром 35х45 мм; у необхідних випадках - документи, що підтверджують громадянство України.

Відповідно до вказаного Положення Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 13.04.2012 №320 затверджено Порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України, чинний на час виникнення спірних правовідносин, пунктом 1.2 якого встановлювалось, що паспорт громадянина України видається територіальними підрозділами Державної міграційної служби України за місцем проживання кожному громадянинові України після досягнення 16-річного віку, а надалі в разі необхідності обмінюється, видається замість утраченого, викраденого або зіпсованого.

Згідно з пунктом 1.3 вказаного Порядку для оформлення паспорта особа подає: заяву про видачу паспорта; свідоцтво про народження; дві фотокартки розміром 3,5х4,5 см (фотокартки, що подаються для оформлення паспорта, мають бути виконані з одного негатива, із зображенням обличчя виключно анфас, без головного убору, виготовленими на тонкому білому або кольоровому фотопапері без кутика; для громадян, які постійно носять окуляри, обов'язкове фотографування в окулярах); платіжний документ з відміткою банку про сплату державного мита або копію документа про звільнення від сплати державного мита.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 13.04.2012 №320 затверджено також і форму заяви про видачу паспорта.

З 06.12.2012 набрав чинності Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 № 5492-VI, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон № 5492-VI) яким визначено правові та організаційні засади видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов'язки осіб, на ім'я яких видані такі документи.

Частиною 1 статті 4 Закону №5492-VI встановлено, що Єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина.

Згідно з пунктом «а» частини 1 статті 13 Закону №5492-VI паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України і оформлення такого передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус, спрямованих на лібералізацію Європейським Союзом візового режиму для України» від 14.07.2016 № 1474-VIII, який набрав чинності з 1 жовтня 2016 року, (далі - Закон № 1474-VIII) статтю 13 Закону № 5492-VI доповнено частиною 3 наступного змісту: «Паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний паспорт України, службовий паспорт України, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, проїзний документ біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, проїзний документ особи, якій надано додатковий захист, картка мігранта містять безконтактний електронний носій. Посвідчення особи на повернення в Україну, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідчення водія не містять безконтактного електронного носія».

Також Законом № 1474-VIII частину 2 статті 21 Закону № 5492-VI викладено в такій редакції: «Кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобовязаний отримати паспорт громадянина України. Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.»

Кабінету Міністрів України пунктом 7 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1474-VIII доручено у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, затверджено зразок бланка, технічного опису та Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України.

Згідно з пунктами 1-3 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого Постановою № 302, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Порядок № 302) паспорт виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій. Кожен громадянин України, який досяг 14-річного віку, зобовязаний отримати паспорт.

Підпунктом 1 пункту 7 Порядку № 302 встановлено, що оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта особі, яка досягла 14-річного віку, здійснюється на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто.

Пунктами 14 та 32 Порядку № 302 закріплено перелік інформації про особу, на імя якої оформляється паспорт, яка вноситься до заяви-анкети, а також документи, які подає заявник для оформлення паспорта.

Відповідно до пункту 23 Порядку № 302 керівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС визначає працівників, які здійснюють функції з прийняття документів, оформлення заяв-анкет та видачі паспорта, і працівників, які здійснюють функції з оформлення паспорта (розгляд заяви-анкети, ідентифікація особи та прийняття рішення).

Таким чином, реалізація волевиявлення громадянина на отримання паспорта, незалежно від форми такого, здійснювалась і здійснюється шляхом подання заяви-анкети до компетентного органу особисто особою, яка звертається за отриманням паспорта, із зазначенням інформації та долученням документів, які передбачені вимогами чинного законодавства. При цьому, дотримання особою певних правил, пов'язаних з процедурою оформлення та видачі паспорта, зокрема щодо дотримання форми заяви, є обов'язковим.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 07.11.2018 (справа №820/3327/16).

Аналізуючи зміст заяв позивача, поданих з метою отримання неповнолітньою дитиною паспорта громадянина України, такі за формою і змістом не відповідають вимогам до заяви-анкети, яка є підставою для вчинення територіальними органами і підрозділами ДМС відповідних дій/прийняття рішень щодо оформлення паспорта громадянина України встановленого зразка.

Подані заяви, які долучені позивачем до матеріалів справи, за суттю і формою не є підставою для оформлення паспорта громадянина України, процедура якого визначена Постановою № 302, до заяв не долучено законодавчо встановлених документів, що є передумовою для розгляду питання щодо видачі паспорта у формі паспортної книжечки.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною 1 статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист

Конституційний Суд України, вирішуючи питання щодо тлумачення частини 2 статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина 2 статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту. Конституційний Суд України у своїх рішеннях послідовно підкреслював значущість положень статті 55 Конституції України щодо захисту кожним у судовому порядку своїх прав і свобод від будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб, а також стосовно неможливості відмови у правосудді.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 6 КАС України.

Таким чином, судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи та інтереси позивача.

Оскільки позивач разом з неповнолітньою дитиною не зверталися до відповідачів із заявою, сформованою відповідно до вимог Порядку № 302 та з доданими до такої обовязкового переліку документів, що є передумовою для розгляду питання про оформлення та видачу паспорта громадянина України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що розгляд поданих позивачем заяв відповідно до Закону України «Про звернення громадян» з роз'ясненням законодавчо визначеного алгоритму дій, необхідних для отримання паспорта громадянина України, не є порушенням прав позивача та її неповнолітньої дитини з боку відповідачів, оскільки, відповідні заяви по суті не подавалась та не розглядалась.

Скаржник не заперечує того, що відповідачі своїми листами лише повідомили заявнику про те, що паспорт громадянина України по досягненню відповідного віку видається виключно у формі картки, починаючи з 01.01.2016, однак жодного рішення про відмову чи видачу неповнолітньому паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки відповідачі не прийняли.

В свою чергу відсутність факту відмови відповідачів у оформленні паспорта на підставі поданих позивачем заяв, робить передчасним звернення до суду з позовом про визнання протиправною такої відмови та зобов'язання видати (без використання засобів Реєстру ЄДДР України) неповнолітньому ОСОБА_3 паспорт громадянина України раніше встановленого зразка - у вигляді паспортної книжечки, форма якого затверджена Постановою Верховної Ради України № 2503 від 26.06.1992.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги щодо зобов'язання ОСОБА_4 Державної міграційної служби України в Рівненській області ОСОБА_5 районний відділ видати ОСОБА_3 у зв'язку з досягненням 16-річного віку, паспорта громадянина України у формі книжки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ, без використання будь-яких засобів ЄДДР, є передчасними та задоволенню не підлягають.

Щодо аргументів скаржника про необхідність застосування висновків ОСОБА_6 Верховного Суду, викладених у зразковій справі № 806/3265/17 (Пз/9901/2/18), то суд апеляційної інстанції зауважує, що дана справа не відповідає ознакам типової справи, визначених у вказаному рішенні, оскільки у спірних правовідносинах відсутня відмова відповідачів видати паспорт у вигляді книжечки.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Так, у пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, прецедентну практику ЄСПЛ, враховуючи положення статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що судом першої інстанції у рішенні викладено мотиви відмови в задоволенні позовних вимог, на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2018 року у справі №817/600/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач ОСОБА_1
судді ОСОБА_7
ОСОБА_8
Повне судове рішення складено 11.03.2019