Справа № 766/14471/16-а
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2019 р.м.ОдесаСправа № 766/14471/16-а
Головуючий в 1 інстанції: Майдан С.І.

Судова колегія П'ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Крусяна А.В.,

Яковлєва О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 21 грудня 2018р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до поліцейського патрульної поліції роти №2 УНП в м.Херсоні капрала поліції Ткача Олександра Вікторовича, третьої особи - Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016р. ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до поліцейського патрульної поліції роти №2 УНП в м.Херсоні капрала поліції Ткача О.В., третьої особи ДПП НП України про скасування постанови серії ДР №154622 від 12.09.2016р. у справі про адміністративне правопорушення, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмір 255грн..

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що у вересні 2016р. відносно нього поліцейським патрульної поліції роти №2 УНП в м.Херсоні капралом поліції Ткачом О.В. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255грн. за порушення вимог знаку 3.34, чим порушив ПДР України, а саме за здійснення зупинки транспортного засобу в зоні дії забороняю чого знаку.

Позивач вважає вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, з тих підстав, що відповідач, приймаючи постанову про накладення адміністративного стягнення не з'ясував всіх обставин, що мають значення для справи, протокол про адміністративне правопорушення не склав, порушив порядок розгляду справи. Крім того, позивач зазначив, що дійсно здійснив зупинку в зоні дії знаку «Зупинку заборонену», однак вказав на те, що знак розташований з порушенням вимог ДСТУ та не забезпечено видимість вказаного знаку.

Посилаючись на вказане просив позов задовольнити.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 21 грудня 2018р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення норм права.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті та відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 дійсно порушив ПДР України, а поліцейський приймаючи оскаржувану постанову діяв в межах своїх повноважень та на підставі чинних норм законодавства України.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об'єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 12.09.2016р. о 17:45год. в м.Херсоні, ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки Mercedes-Benz, державний номер НОМЕР_1, по вул.Комкова, 92, здійснив зупинку в зоні дії забороняючого дорожнього знаку 3.34, чим порушив ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

На підставі встановленого порушення, поліцейським патрульної поліції роти №2 УНП в м.Херсоні капралом поліції Ткачом О.В. прийнято постанову серії ДР №154622 від 12.09.2016р., якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Перевіряючи законність та обґрунтованість постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, судова колегія виходить з наступного.

Законом України «Про дорожній рух» встановлюється єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

У відповідності до ч.1 ст.52-3 вказаного Закону, до повноважень Національної поліції належить забезпечення безпеки дорожнього руху.

За правилами ч.1 ст.8 ЗУ «Про національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Приписами ч.1, 2 ст.62 ЗУ «Про національну поліцію» визначено, що поліцейський під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави. Законні вимоги поліцейського є обов'язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами.

У відповідності до п.8, 11 ч.1 ст.23 ЗУ «Про національну поліцію», що набув чинності 7.11.2015р., поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, визначено главою 22 КУпАП.

Так, ч.1 ст.122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Положеннями ст.251 КУпАП встановлено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

За правилами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналізуючи вищевикладені норми законодавства, апеляційний суд зазначає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, зокрема наявність вини особи у вчиненні такого правопорушення.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 визнає факт порушення ним ПДР України, а саме зазначає в позові та в апеляційній скарзі, що він 12.09.2016р. о 17:45год. керуючи автомобілем марки Mercedes-Benz, державний номер НОМЕР_1 в м.Херсоні по вул.Комкова,92, здійснив зупинку в зоні дії забороняючого дорожнього знаку 3.34 Правил дорожнього руху України.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що приймаючи оскаржувану постанову поліцейський патрульної поліції діяв в межах своїх повноважень та на підставі чинних норм законодавства України.

Що стосується посилань апелянта на те, що дорожній знак 3.34 ПДР України розташовано з порушенням вимог Схеми організації дорожнього руху, апеляційний суд виходить з наступного.

Як вбачається із диску (а.с.15), що дорожній знак 3.34 ПДР України установлений на вул.Комкова навпроти буд.№92 ліворуч по ходу руху на опорі електромереж тролейбуса. Зона дії знаку поширюється на місце розвороту тролейбусу, де створюється підвищена небезпека зіткнень.

За правилами п.10.2.4 ДСТУ 4100:2014, дорожні знаки потрібно встановлювати з правого боку дороги поза проїзною частиною та узбіччя (допускають установлювати на присипній бермі), на тротуарі, розділювальній смузі, газоні тощо та над дорогою, крім випадків, що спеціально обумовлені цим стандартом. Тобто, якщо п.10.5.29 ДСТУ передбачає установлення знаку 3.34 з того боку дороги, на якому вводять заборону, а у даному випадку ліворуч, то він не суперечить вимогам п.10.2.4. Встановлення знаку над проїзною частиною також не суперечить п.10.2.4.

Апеляційний суд зазначає, що висоту встановлення дорожніх знаків регламентує п.10.2.9 вказаного стандарту. Відстань від нижнього краю знака до поверхні дорожнього покриття у населених пунктах повинна становити від 2м до 4м - у разі установлення збоку від дороги і від 5м до 6м - у разі установлення над проїзною частиною. Крім того, вказаний знак видно учасникам руху при здійснені розвороту, знак з табличкою забезпечує спрямованість інформації, яку він передає, він нічим не затулений та не обмежено його видимість, що повністю відповідає вимогам п.10.1.1 ДСТУ 4100:2014.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що посилання позивача, що дорожній знак встановлений з порушенням ДСТУ та ст.6 ЗУ «Про дорожній рух» є безпідставними.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що судом першої інстанції вірно встановлено, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності прийнята у відповідності до чинних норм законодавства України.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалена з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,315,316,322,325 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 21 грудня 2018р. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту постановлення, остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв