Справа № 520/1180/19
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2019-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

28.02.2019 р. справа №520/1180/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Сліденко А.В.,

за участі:

секретаря - Стрєлка О.В.,

представника позивача - Тамазликара Л.Й.,

представника відповідача - Саблукова Д.Є.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма "АСК"
до Головного управління ДФС у Харківській області
проскасування податкових повідомлень-рішень, -

встановив:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма "АСК", у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ГУ ДФС у Харківській області №2 від 19.11.2018р. та №2 від 19.11.2018р.

Аргументуючи заявлені вимоги зазначив, що не вчиняв податкових правопорушень, які викладено в акті перевірки. Стверджував, що спірні рішення суб'єкта владних повноважень вмотивовано помилковими судженнями, факт вчинення податкових правопорушень є вигаданим, при здійсненні господарських операцій з придбання товарних цінностей платник неухильно дотримувався вимог закону. Посилаючись на ці міркування, представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в позовній заяві, просив суд ухвалити рішення про задоволення позову.

Відповідач, Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області, з поданим позовом не погодився.

Аргументуючи заперечення проти позову зазначив, що проведена перевірка показала на нереальність господарських зносин між платником та контрагентами - постачальниками з огляду на відомості узагальненої податкової інформації, а також існування розпочатого досудовим розслідуванням кримінального провадження за подією створення і діяльності певних контрагентів та винесених обвинувальних вироків у кримінальній справі.

Суд, вивчивши доводи позову та відзиву на позов, повно виконавши процесуальний обов'язок зі збору доказів, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши добуті по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів.

За матеріалами справи судом встановлено, що контролюючий орган провів документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ НВФ "АСК" з питань правильності визначення повноти нарахування та сплати податку на додану вартість з контрагентами-постачальниками: ТОВ «Івамар Трейд», ТОВ «ППР Ампрокс», ТОВ «Анітрейдс», ТОВ «БП «Інвест», ТОВ «Лігатор», ТОВ «Міраторг», ТОВ «Укрпромобладнання», ТОВ ВТП «Стком», ТОВ «Латвіт», ТОВ Єврострой Плюс», ТОВ «Укрспецкабель», ТОВ «Торгактив», ТОВ Самміт-Агро-Трейд», ТОВ «Союз Кепітал Строй», ТОВ «Протек Агро Груп», а загалом за 2015-2017 роки.

Результати перевірки оформлені актом від 20.07.2018року № 2974/20-40-14-22-07/25456327 (далі за текстом - Акт).

В тексті Акту відображені судження контролюючого органу про вчинення особою податкових правопорушень, а саме (у співвідношенні з предметом оскарження): п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п.198.1 ст.198, п.198.3 ст.198, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст.201, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України за рахунок неправомірного включення до обліку з ПДВ складених контрагентами-постачальниками первинних документів за господарськими операціями, котрих у дійсності не відбувалось.

З посилання на Акт контролюючим органом 21.08.2018р. було видано податкове повідомлення - рішення №2 про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 148.278,75грн. (основний платіж - 118.623,00грн., штраф - 29.655,75грн.) та №2 про зменшення податкового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 23.471,00грн. і зменшення податкового кредиту з ПДВ на суму 142.094,00грн. (а.с.11, 12 т.2).

Рішенням ДФС України №35977/6/99-99-11-01-01-25 від 05.11.2018р. перелічені рішення владного суб'єкта були скасовані в частині взаємовідносин з ТОВ фірма «Міраторг», ТОВ «Укрпромобладнання», ТОВ «Латвіт», ТОВ «Апітрейдс», ТОВ «Лігатор», ТОВ «Єврострой Плюс» без зазначення взагалі будь-яких арифметичних показників

Після цього 19.11.2018 р. з посиланням на Акт контролюючий орган повторно видав податкове повідомлення-рішення №2 про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 92.245,00 грн. (основний платіж - 73.796,00 грн., штраф - 18449,00 грн.; далі за текстом - Рішення форми «Р») та податкове повідомлення-рішення №2 про одночасне зменшення суми податкового кредиту з податку на додану вартість у загальному розмірі 39.351,00 грн. та зменшення податкового зобов'язання з податку на додану вартість на 16.145,00 грн. (далі за текстом - Рішення форми «Р1» (а.с.37, 38 т.2).

Як з'ясовано судом, юридичним мотивом для винесення оскаржених рішень владний суб'єкт обрав положення п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п.198.1 ст.198, п.198.3 ст.198, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст.201, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, а фактичним мотивом послугувало судження контролюючого органу про відсутність фактичного здійснення господарських операцій.

Перевіряючи відповідність закону оскаржених рішень контролюючого органу, суд зазначає, що з 01.01.2011 р. правовідносини з приводу справляння податку на додану вартість урегульовані приписами розділу V Податкового кодексу України.

Аналізуючи положення норм розділу V Податкового кодексу України, в кореспонденції з приписами ст.ст. 215, 216, 228 Цивільного кодексу України, ст.ст. 207, 208 Господарського кодексу України суд дійшов висновку, що платник податків може правомірно реалізувати право на формування податкового кредиту з ПДВ у разі одночасного існування сукупності таких обставин як: 1) отримання від контрагента-постачальника первинних документів без дефекту форми, змісту (тобто відтворення всіх обов'язкових за законом реквізитів, з детальним описанням суті та показників господарської операції) чи походження (тобто створення документу реально існуючим суб'єктом права) або проведення операції списання безготівкових коштів з банківського рахунку в оплату вартості товару (роботи, послуги); 2) відсутність наміру на безпідставне одержання податкової вигоди; 3) реальне проведення платником податків господарської операції в умовах звичайної господарської діяльності, яка здійснюється з дотриманням засад розумності, виваженості, добросовісності, сумлінності та спрямована на отримання позитивного економічного результату; 4) настання події виникнення права на податковий кредит; 5) реєстрація контрагентом-постачальником податкової накладної в Реєстрі податкових накладних.

Відтак, до предмету доказування по справі входять перелічені вище обставини, а також обставини обґрунтованості, належності та достатності добутих контролюючим органом фактичних даних для доведення події скоєння податкового правопорушення - заниження грошового зобов'язання з ПДВ.

Вирішуючи спір про відповідність закону оскаржених рішень контролюючого органу, окружний адміністративний суд відзначає, що у національному законодавстві України існує суперечність між запровадженим ч. 4 ст. 9 КАС України правилом офіційного з'ясування усіх обставин справи (безвідносно до доводів сторін) та запровадженим ч. 2 ст. 77 КАС України правилом покладення тягаря доказування на владного суб'єкта (у справах про протиправність рішень владного суб'єкта).

Розв'язуючи наведену суперечність, окружний адміністративний суд бере до уваги, що згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 р. по справі "Щокін проти України" (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та 37943/06) та у рішенні Європейського суду з прав людини від 07.07.2011р. по справі "Серков проти України" (Serkov v. Ukraine, заява № 39766/05) Європейським судом з прав людини фактично надане тлумачення змісту ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та принципу верховенства права, згідно з яким (слід розуміти - тлумаченням) національне законодавство має бути чітким та узгодженим, відповідати вимозі "якості" закону, забезпечувати адекватний захист осіб від свавільного втручання у права заявника, а у разі протилежного (тобто у разі неоднозначного трактування норми права) підлягає застосуванню найбільш сприятливий для заявника підхід.

Відтак, окреслена суперечність між нормами національного закону України з огляду на згадані правові позиції Європейського суду з прав людини підлягає вирішенню на користь віддання переваги ч. 2 ст. 77 КАС України.

При цьому, суд вважає, що прагнення до з'ясування об'єктивної істини по справі є метою відправлення правосуддя в Україні будь-яким судом кожної юрисдикції.

Разом із тим, унаслідок реалізації у ст.ст. 6 Конституції України принципу поділу державної влади на законодавчу, виконавчу та судову, процедура відправлення правосуддя має здійснюватись із додержанням ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України на засадах, зокрема, змагальності сторін і забезпечення доведеності вини особи, звинуваченої у вчиненні протиправного діяння.

Отже, приписи п. 2 ч. 1 ст. 129 Конституції України та ч. 2 ст. 77 КАС України мають однаковий за правовою суттю зміст, у силу якого саме владний суб'єкт повинен довести факт вчинення особою протиправного діяння шляхом виявлення факту скоєння такого діяння, повної та всебічної документальної фіксації події та обставин скоєння такого діяння, здійснення належної юридичної кваліфікації діяння (за рахунок вірного обрання та правильного тлумачення належної норми права) і подання здобутих згідно з законом доказів до суду.

Відсутність таких доказів спричиняє дефект у забезпеченні доведеності владним суб'єктом вини особи і позбавляє суд правових підстав для встановлення об'єктивної істини за власною ініціативою, адже фактичне проведення судом перевірки припущень владного суб'єкта призводить до порушення гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року права особи на справедливий суд.

Аналогічний по суті правовий висновок міститься і у п. 68 постанови Верховного Суду від 17.12.2018р. по справі №509/4156/15-а (адміністративне провадження №К/9901/7504/18, у силу якого адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення суб'єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні, а не тим, які в подальшому були виявлені суб'єктом владних повноважень для доведення правомірності («виправдання») свого рішення.

Судом з'ясовано, що у спірних правовідносинах здобутими контролюючим органом доказами вчинення особою податкового правопорушення - заниження грошового зобов'язання з податку на прибуток та заниження грошового зобов'язання з податку на додану вартість є:

1) письмові документи у вигляді податкової інформації: складеної ГУ ДФС у Харківській області від 17.04.2018 № 338/20-40-14-12-12/41324751 стосовно ТОВ "Протек Агро Груп"; складеної Маріупольською ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області від 29.06.2017 №23758/05-83-12-12-1/41005890 стосовно ТОВ "ППР Ампрокс"; складеної ГУ ДФС в Одеській області від 24.11.2017 №197/15-32-14-07/31015216 стосовно ТОВ ВТП "СТКОМ"; складеної ГУ ДФС у Донецькій області від 03.10.2017 №8200/7/05-99-12-19/41380072 стосовно ТОВ "ІвамарТрейд"; складеної ГУ ДФС у Донецькій області від 26.09.2017 №7836/7/05-99-12-19/40703298 стосовно ТОВ "Союз КепіталСтрой"; складеної ГУ ДФС у Донецькій області від 17.04.2018 №232/05-99-46-03 стосовно ТОВ "Самміт-Агро-Трейд"; складеної ДФС у Київській області від 08.02.2017 №59/10-02- 14-03/40372701 стосовно ТОВ "БЦ Інвест"; складеної ГУ ДФС у Харківській області від 29.02.2016№93/20-40-22-09-12/39454475 та від 21.03.2016 №503/7/20-30-14-02 стосовно ТОВ "Торгактив"; складеної Східною ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області отримано від 21.12.2016 №816/7/20-38-14-02-04 стосовно ТОВ "Укрспецкабель";

2) ухвали Печерського районного суду м. Києва від 21.08.2017 р. і від 30.03.2018 р. (щодо ТОВ "ППР Ампрокс"); ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19.01.2018 р. і від 02.03.2018 р., Печерського районного суду м. Києва від 22.01.2018, Шевченківського районного суду м. Києва від 01.02.2018 (щодо ТОВ "ІвамарТрейд"), ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 05.12.2017 р. і від 24.04.2018 р. (щодо ТОВ "Союз КепіталСтрой"); ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 22.06.2018 (щодо ТОВ "Самміт-Агро-Трейд");

3) обвинувальний вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 31.05.2018 стосовно ОСОБА_4(директора ТОВ «ІвамарТрейд»); обвинувальний вирок Дарницького районного суду м. Києва від 31.01.2018 р. стосовно ОСОБА_5 (директора ТОВ «Союз Кепітал Строй»); 4) пояснення ОСОБА_6 від 22.12.2017 р., пояснення ОСОБА_7 від 13.12.2017 р.;

5) відомості Єдиного реєстру податкових накладних (далі за текстом - Єдиний реєстр).

Продовжуючи розгляд справи і визначаючись з приводу юридичного значення як доказу вчинення особою податкового правопорушення Результатів опрацювання узагальненої податкової інформації суд зазначає, що вказаний документ не передбачений нормами Податкового кодексу України, а відтак, не може бути складений контролюючими органами відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України.

Отже, такий документ є одночасно і неналежним, і недопустимим доказом вчинення податкового правопорушення.

Посилання владного суб'єкта на положення ст.ст.72-74 Податкового кодексу України з цього приводу судом відхиляються, адже ці норми кодексу на надають контролюючим органам повноваження на складання офіційних письмових документів за результатами опрацювання податкової інформації.

При цьому, положеннями ст.72 Податкового кодексу України збір податкової інформації передбачений з метою інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу, а не у цілях обґрунтування рішень контролюючого органу про визначення податкових зобов'язань платника податків.

Таке тлумачення юридичного значення письмового документу у вигляду Узагальненої податкової інформації (Результатів узагальнення податкової інформації тощо) повністю кореспондує приписам абз.5 п.86.7 ст.86 Податкового кодексу України, де зазначено, що контролюючим та іншим державним органам забороняється використовувати акт перевірки як підставу для висновків стосовно взаємовідносин платника податків з його контрагентами, якщо за результатами складення акта перевірки податкове повідомлення-рішення не надіслано (не вручено) платнику податків або воно вважається відкликаним відповідно до статті 60 цього Кодексу.

Таким чином, підставою для висновків контролюючого органу про вчинення особою податкового правопорушення згідно з законом є виключно діючий акт перевірки, за яким винесено податкове повідомлення-рішення, а не письмові документи контролюючого органу за результатами опрацювання податкової інформації.

З огляду на викладені міркування, суд приходить до переконання, що складений контролюючим органом офіційний письмовий документу у формі Результатів опрацювання узагальненої податкової інформації (у формі Узагальнення податкової інформації, у формі Довідки про узагальнення податкової інформації тощо) не може бути кваліфікований як доказ вчинення особою податкового правопорушення.

Визначаючись стосовно кваліфікації як доказу вчинення особою податкового правопорушення відомостей ухвалених судом процесуальних документів на стадії досудового розслідування у кримінальному провадженні, окружний адміністративний суд вважає, що і ці відомості не можуть бути кваліфіковані як належні та допустимі докази вчинення особою податкового правопорушення, адже означені документи за своєю правовою суттю та юридичною природою містять не остаточну кваліфікацію (юридичну оцінку) певних обставин фактичної дійсності органами судової влади, а лише визнання судом достатності рівня обґрунтованості припущень органів досудового розслідування про можливість (ймовірність) вчинення протиправних діянь.

Окрім того, згадані документи за своєю правовою природою не містять жодної податкової інформації, позаяк, по-перше, складені не під час реалізації владними суб'єктами управлінської функції контролю, а, по-друге, є виключно документами кримінального провадження.

З огляду на викладені міркування, суд приходить до переконання, що використані контролюючим органом процесуальні документи досудового розслідування у кримінальному провадженні у даному конкретному випадку не можуть бути кваліфіковані як належні та допустимі докази вчинення податкових правопорушень.

Водночас із цим, не виходячи за межі судового контролю при відправленні правосуддя та не перебираючи на себе функцію доведення вини особи, окружний адміністративний суд вважає за необхідне перевірити юридичну та фактичну обґрунтованість викладених в акті податкової перевірки суджень контролюючого органу про вчинення особою податкового правопорушення, адже саме ці судження покладені владним суб'єктом в основу оскаржених рішень.

Оскільки платником податків за власною волею подано до суду документи на спростування факту вчинення податкового правопорушення, суд не знаходить підстав для неврахування цих документів при розв'язанні спору по суті.

По епізоду взаємовідносин з ТОВ «Ампрокс» (на взаємовідносини із даним підприємством припадає порушення у справлянні ПДВ на суму 9.841,10грн., котре на 7.955,00грн. увійшло до основного платежу по Рішенню форми «Р», а на 1.939,00грн. - до Рішення форми «Р1»)

На підтвердження доводів про реальність господарських операцій платником подано до суду договір від 07.02.2017 р. № 070217, предметом якого є постачання товару (провід, ізоляційна стрічка, колесо, відвід лопатковий, втулка розпірна, п'ята, підп'ятник, днище); договір від 26.01.2017 р. №260117, предметом якого є постачання товару (установочний комплекс до агрегату насосного); договором від 24.01.2017 р. №240117, предметом якого є постачання товару (ПЕДВ 8-140); договір від 18.01.2017 р. №1801117, предметом якого є постачання товару (установочний комплект до насосу ЕЦВ).

У межах згаданих правочинів були проведені господарські операції з постачання товару, які оформлені податковими накладними № 6 від 07.02.2017 р. на загальну суму 16188,60 грн. (у т.ч. ПДВ - 2698,10 грн.), №43 від 23.01.2017 р. на загальну суму 8442,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 1407,00 грн.), №44 від 24.01.2017 р. на загальну суму 11634,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 1939,00 грн.), №45 від 26.01.2017 р. на загальну суму 9600,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 1600,00 грн.), видатковими накладними №0207-А від 07.02.2017 р., №0123-А від 23.01.2017 р., №0118-А від 18.01.2017 р., №0124-А від 24.01.2017 р., №1 від 18.01.2017 р. на загальну суму 13500,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 2250,00 грн.) та рахунками-фактурами №РФ0207-А від 07.02.2018 р., №РФ-0123-А від 23.01.2017 р., №РФ0118-А від 18.01.2017 р., №РФ0124-А від 24.01.2017 р.

Зобов'язання по оплаті вартості товару були виконані Позивачем шляхом перерахування грошових коштів на користь контрагента, що підтверджується виписками по рахунку від 20.02.2017р., від 23.01.2017р., від 30.01.2017р.

Судом з"ясовано, що форма, зміст та походження перелічених первинних документів, а також стан та умови виконання господарських зобов'язань за правочинами згідно з Актом не покладені контролюючим органом в основу оскаржених рішень.

В тексті Акту контролюючим органом також не виявлено фактів відсутності виписаних контрагентом - постачальником податкових накладних в Єдиному реєстрі.

По епізоду взаємовідносин з ТОВ «СТКОМ» (на взаємовідносини із даним підприємством припадає порушення у справлянні ПДВ на суму 1.815,00 грн., котре увійшло до основного платежу по Рішенню форми «Р»)

На підтвердження доводів про реальність господарських операцій платником подано до суду договір від 19.09.2016 р. №190916, предметом якого є постачання товару (насос ЕЦВ 6-10-185),

У межах згаданого правочину була проведена господарська операція з постачання товару, яка оформлена податковою накладною №1906 від 19.09.2016 р. на загальну суму 9225,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 1537,50 грн.), видатковою накладною№РН-19/09-11 від 19.09.2016 р. та рахунком-фактурою №СФ-19/09-10 від 19.09.2016 р.

Зобов'язання по оплаті вартості товару були виконані позивачем шляхом перерахування грошових коштів на користь ТОВ «Голден Контракт» (з урахуванням договору відступлення права вимоги), що підтверджується виписками по рахунку від 17.11.2017 р., 23.11.2017 р.

Судом з"ясовано, що форма, зміст та походження перелічених первинних документів, а також стан та умови виконання господарських зобов'язань за правочинами згідно з Актом не покладені контролюючим органом в основу оскаржених рішень.

В тексті Акту контролюючим органом також не виявлено фактів відсутності виписаних контрагентом - постачальником податкових накладних в Єдиному реєстрі.

По епізоду взаємовідносин з ТОВ «Протек Агро Груп» (на взаємовідносини із даним підприємством припадає порушення у справлянні ПДВ на суму 3.325,00 грн., котре увійшло до основного платежу за Рішенням форми «Р»)

На підтвердження доводів про реальність господарських операцій платником подано до суду договір від 28.12.2017 р. №28122017, предметом якого є постачання товару (втулка розпірна, обойма, ротор, днище, вал).

У межах згаданого правочину була проведена господарська операція з постачання товару, яка оформлена податковою накладною №393 від 28.12.2017 р. на загальну суму 19950,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 3325,00 грн.), видатковою накладною №РН-1228/03 від 28.12.2017 р. та рахунком-фактурою №671 від 28.12.2017 р.

Зобов'язання по оплаті вартості товару були виконані позивачем шляхом перерахування грошових коштів на користь ТОВ «Профіт Роял» (з урахуванням договору відступлення права вимоги), що підтверджується виписками по рахунку від 14.03.2018 р., 23.11.2017 р.

Судом з"ясовано, що форма, зміст та походження перелічених первинних документів, а також стан та умови виконання господарських зобов'язань за правочинами згідно з Актом не покладені контролюючим органом в основу оскаржених рішень.

В тексті Акту контролюючим органом також не виявлено фактів відсутності виписаних контрагентом - постачальником податкових накладних в Єдиному реєстрі.

По епізоду взаємовідносин з ТОВ "БЦ Інвест" (на взаємовідносини із даним підприємством припадає порушення у справлянні ПДВ на суму 42.036,00грн., котре на 31.741,00грн. увійшло до основного платежу за Рішенням форми «Р», а на 10.297,00 - до Рішення за формою «Р1»)

На підтвердження доводів про реальність господарських операцій платником подано до суду договір від 14.09.2016 р., предметом якого є постачання товару (колесо робоче, відвід лопатковий, п'ята, підп'ятник, ротор), договір від 22.09.2016 р. №220916, предметом якого є постачання товару (колесо робоче, відвід лопатковий, п'ята, підп'ятник, втулка розпірна, ротор), договір від 01.08.2016 р. №010816, предметом якого є постачання товару (установочний комплект для насосу ЕЦВ 8-40-180, колесо робоче, відвід лопатковий), договір від 02.08.2016 р. №020816, предметом якого є постачання товару (фарба, втулка розпірна, втулка конусна, підшипник радіальний, втулка захисна, п'ята, підп'ятник, днище, обойма), договір від 04.08.2016 р. №040816, предметом якого є постачання товару (колесо робоче, відвід лопатковий, диск, муфта), договір від 19.08.2016 р. №190816, предметом якого є постачання товару, договір від 26.07.2016 р. №260716, предметом якого є постачання товару (муфта, установочний комплект для насосу ЕЦВ 8-25-250), договір від 14.07.2016 р. №140716, предметом якого є постачання товару (ізострічка, колесо робоче, відвід лопатковий, п'ята, підп'ятник, вал ЕЦВ 6-125, втулка розпірна, втулка конусна), договір від 25.07.2016 р. №250716, предметом якого є постачання товару (насос ЕЦВ 6-10-185), договір від 04.07.2016 р. №040716, предметом якого є постачання товару (насос ЕЦВ 5-5-125, установочні комплекти до насосу ЕЦВ), договір від 21.06.2016 р. 3210616, предметом якого є постачання товару (насос ЕЦВ 6-10-140), договір від 24.06.2016 р. №240616, предметом якого є постачання товару (ротор, п'ята, підп'ятник, днище, колесо робоче, підшипник радіальний, обойма), договір від 22.06.2016 р. 3220616, предметом якого є постачання товару (провід, колесо робоче, відвід лопатковий, ротор), договір від 05.05.2016 р. №0505016, предметом якого є постачання товару (колесо робоче, муфта, п'ята, підп'ятник), договір від 06.05.2016 р. №060516, предметом якого є постачання товару (ротор, втулка захисна, колесо робоче, відвід лопатковий, п'ята, підп'ятник), договір від 18.05.2016 р. №180516, предметом якого є постачання товару (колесо робоче, відвід лопатковий, втулка розпірна, підшипник радіальний), договір від 27.05.2016 р. №27056, предметом якого є постачання товару (вал ЕЦВ, втулка розпірна, втулка конусна, ротор, п'ята, підп'ятник, днище, обойма, диск).

У межах згаданих правочинів були проведені господарські операції з постачання товару, які оформлені податковими накладними №1414 від 14.09.2016 р. на загальну суму 11910,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 1985,00 грн.), №2212 від 22.09.2016 р. на загальну суму 15000,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 2500,00 грн.), №106 від 01.08.2016 р. на загальну суму 8619,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 8619,00 грн.), №208 від 02.08.2016 р. на загальну суму 15030,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 2505,00 грн.), №410 від 04.08.2016 р. на загальну суму 16050,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 2675,00 грн.), №1908 від 19.08.2016 р. на загальну суму 11400,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 1900,00 грн.), №2607 від 26.07.2016 р. на загальну суму 7320,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 1220,00 грн.), №1405 від 14.07.2016 р. на загальну суму 16605,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 2767,50 грн.), №2506 від 25.07.2016 р. на загальну суму 27102,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 4517,00 грн.), №403 від 04.07.2016 р. на загальну суму 20907,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 3484,50 грн.), №2107 від 21.07.2016 р. на загальну суму 11472,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 1912,00 грн.), 32405 від 24.06.2016 р. на загальну суму 16356,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 2726,00 грн., 32204 від 22.06.2016 р. на загальну суму 14538,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 2423,00 грн.), №502 від 05.05.2016 р. на загальну суму 9150,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 1525,00 грн.), №602 від 06.05.2016 р. на загальну суму 13875,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 2312,50 грн.), №1807 від 18.05.2016 р. на загальну суму 11400,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 1900,00 грн.), №2704 від 27.05.2016 р. на загальну суму16251,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 2708,50 грн.); видатковими накладними№РН-14/09-07 від 14.09.2016 р.,№РН-22/09-12 від 22.09.2016 р., №РН-01/08016 від 01.08.2016 р., №РН-02/08-03 від 02.08.2016 р., №РН-04/08-01 від 04.08.2016 р., №РН-19/08-03 від 19.08.2016 р., №РН-26/07-04, №РН-14/07-02 від 14.07.2016 р., №РН-25/07-05 від 25.07.2016 р., №РН-04/07-07 від 04.07.2017 р., №РН-21/06-10 від 21.06.2016 р., №РН-24/06-04 від 24.06.2016 р., №РН-22/06-07 від 22.06.2016 р., РН-05/05-02 від 05.05.2016 р., №РН-06/05-02 від 06.05.2016 р., №РН-18/05-06 від 18.05.2016 р., №РН-27/05-07 від 27.05.2016 р.; рахунками-фактурами№СФ-14/09-14 від 14.09.2016 р., №СФ-22/09-12 від 22.09.2016 р., №СФ-01/08-06 від 01.08.2016 р., №СФ-02/08-03 від 02.08.2016 р., №СФ-04/08-01 від 04.08.2016 р., №СФ-26/07-04 від 26.07.2016 р., №СФ-14/07-02 від 14.07.2016 р., №СФ-25/07-04 від 25.07.2016 р., №СФ-04/07-07 від 04.07.2016 р., №СФ-21/06-10 від 21.06.2016 р., №СФ-24/06-04 від 24.06.2016 р., №СФ-22/06-05 від 22.06.2016 р., №СФ-05/05-02 від 05.05.2016 р., №СФ-06/05-01 від 06.01.2016 р., №СФ-18/05-09 від 18.05.2016 р., №СФ-27/05-06 від 27.05.2016 р.

Зобов'язання по оплаті вартості товару були виконані позивачем шляхом перерахування грошових коштів на користь постачальника, що підтверджується виписками по рахунку від 24.06.2016 р.

Судом з"ясовано, що форма, зміст та походження перелічених первинних документів, а також стан та умови виконання господарських зобов'язань за правочинами згідно з Актом не покладені контролюючим органом в основу оскаржених рішень.

В тексті Акту контролюючим органом також не виявлено фактів відсутності виписаних контрагентом - постачальником податкових накладних в Єдиному реєстрі.

По епізоду взаємовідносин з ТОВ «Торгактив» (на взаємовідносини із даним підприємством припадає порушення у справлянні ПДВ на суму 17.191,00 грн., котре увійшло до основного платежу по Рішенню форми «Р»)

На підтвердження доводів про реальність господарських операцій платником подано до суду договір від 01.02.2016 р. №0102016, предметом якого є постачання товару (провід, ізострічка, колесо робоче, відвід лопатковий, обойма, ротор, п'ята, підп'ятник, муфта), договір від 16.12.2015 р. №161215, предметом якого є постачання товару (колесо робоче, відвід лопатковий, втулка розпірна, ротор, п'ята, підп'ятник), договір від 17.12.2015 р. №171215, предметом якого є постачання товару (ротор, п'ята, підп'ятник, вал), договір від 25.12.2015 р. №251215, предметом якого є постачання товару (провід, колесо робоче, відвід лопатковий, втулка розпірна, втулка конусна, обойма), договір від 07.12.2015 р. №071215, предметом якого є постачання товару (установочний комплект для насосу), договір від 15.12.2015 р. №151215, предметом якого є постачання товару (установочний комплект для насосу ЕЦВ, колесо робоче, відвід лопатковий),

У межах згаданого правочину була проведена господарські операції з постачання товару, які оформлені податковими накладними№106 від 01.02.2016 р. на загальну суму 22644,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 3774,00 грн.), №1603 від 16.12.2015 р. на загальну суму 18840,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 3140,00 грн.), №1705 від 17.12.2015 р. на загальну суму 10110,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 1685,00 грн.), №2513 від 25.12.2015 р. на загальну суму 27960,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 4660,00 грн.), №711 від 07.12.2015 р. на загальну суму 3237,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 539,50 грн), №1506 від 15.12.2015 р. на загальну суму 20355,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 3392,50 грн.); видатковими накладними№РН-01/02-06 від 01.02.2016 р., №РН-16/12-04 від 16.12.2016 р., №РН-17/12-08 від 17.12.2015 р., №РН-25/12-07 від 25.12.2015 р., №РН-07/12-13 від 07.12.2013 р., №РН-15/12-08 від 15.12.2015 р. та рахунками-фактурами№СФ-01/02-06 від 01.02.2016 р., №СФ-16/12-04 від 16.12.2015 р., №СФ-17/12-08 від 17.12.2015 р., №СФ-25/12-07 від 25.12.2015 р., №СФ-07/12-12 від 07.12.2015 р., №СФ-15/12-07 від 15.12.2015 р.

Зобов'язання по оплаті вартості товару були виконані позивачем шляхом перерахування грошових коштів на користь постачальника, що підтверджується випискою по рахунку від 08.02.2016р.

Судом з"ясовано, що форма, зміст та походження перелічених первинних документів, а також стан та умови виконання господарських зобов'язань за правочинами згідно з Актом не покладені контролюючим органом в основу оскаржених рішень.

В тексті Акту контролюючим органом також не виявлено фактів відсутності виписаних контрагентом - постачальником податкових накладних в Єдиному реєстрі.

По епізоду взаємовідносин з ТОВ «Укрспецкабель» (на взаємовідносини із даним підприємством припадає порушення у справлянні ПДВ на суму 3.148,00 грн., котре увійшло до основного платежу по Рішенню форми «Р»)

На підтвердження доводів про реальність господарських операцій платником подано до суду договір від 13.05.2013 р. №156, предметом якого є постачання товару (провід).

У межах згаданого правочину були проведені господарські операції з постачання товару, які оформлені податковими накладними№6 від 02.11.2015 р. на загальну суму 7822,42 грн. (у т.ч. ПДВ - 1303,47 грн.), №820 від 30.11.2015 р. на загальну суму 7966,36 грн. (у т.ч. ПДВ - 1331,06 грн.), №592 від 23.11.2015 р. на загальну суму 3092,13 грн. (у т.ч. ПДВ - 513,69 грн.), видатковими накладними№021115-20 від 02.11.2015 р., №231115-26 від 23.11.2015 р., № від 23.11.2015 р. та рахунками-фактурами№ від 02.11.2015 р., № від 23.11.2015 р., №301115-52 від 30.11.2015 р.

Зобов'язання по оплаті вартості товару були виконані позивачем шляхом перерахування грошових коштів на користь постачальника, що підтверджується виписками по рахунку від 06.11.2015 р., від 23.11.2015 р., від 30.11.2015 р. та від 17.12.2015 р.

Судом з"ясовано, що форма, зміст та походження перелічених первинних документів, а також стан та умови виконання господарських зобов'язань за правочинами згідно з Актом не покладені контролюючим органом в основу оскаржених рішень.

В тексті Акту контролюючим органом також не виявлено фактів відсутності виписаних контрагентом - постачальником податкових накладних в Єдиному реєстрі.

По епізоду взаємовідносин з ТОВ «Самміт-Агро-Трейд» (на взаємовідносини із даним підприємством припадає порушення у справлянні ПДВ на суму 1.050,00 грн., котре увійшло до основного платежу по рішенню форми «Р»)

На підтвердження доводів про реальність господарських операцій платником подано до суду договір від 29.06.2017 р. №29062017-С, предметом якого є постачання товару (колесо робоче, відвід лопатковий, вал).

У межах згаданого правочину була проведена господарська операція з постачання товару, яка оформлена податковою накладною №823 від 29.06.2017 р. на загальну суму 6300,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 1050,00 грн.), видатковою накладною №290617-98 від 29.06.2017 р. та рахунком-фактурою №РФ290617-98 від 29.06.2017 р.

Зобов'язання по оплаті вартості товару були виконані позивачем шляхом перерахування грошових коштів на користь ТОВ «Кантрі Інжинірінг» (з урахуванням договору про відступлення права вимоги), що підтверджується виписками по рахунку від 19.07.2017 р.

Судом з"ясовано, що форма, зміст та походження перелічених первинних документів, а також стан та умови виконання господарських зобов'язань за правочинами згідно з Актом не покладені контролюючим органом в основу оскаржених рішень.

В тексті Акту контролюючим органом також не виявлено фактів відсутності виписаних контрагентом - постачальником податкових накладних в Єдиному реєстрі.

Підсумовуючи висновки по викладеним вище епізодам, кваліфікованим в Акті як податкові правопорушення, суд зазначає, що претензій контролюючого органу до правоздатності чи дієздатності контрагентів-постачальників текст Акту не містить.

Зауважень до змісту та форми перелічених документів, стану виконання обов'язку з оплати вартості згаданих у цих документах товарів в Акті контролюючим органом не викладено.

Оглянувши перелічені вище докази, суд відмічає, що надані платником документи не містять явних та очевидних дефектів форми, змісту, підстав походження, котрі б у силу приписів ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні", ст. 44 Податкового кодексу України, ст.ст. 215, 216, 228 Цивільного кодексу України, ст.ст. 207, 208 Господарського кодексу України однозначно позбавляли ці документи юридичної сили і доказовості.

Згідно із Актом виписані контрагентами - постачальниками податкові накладні зареєстровані в Єдиному реєстрі, що засвідчує відсутність підстав для додаткового доказування цього факту.

Відносно перелічених вище правочинів контролюючим органом не реалізовувалась управлінська функція згідно з п.20.1.30 ст.20 Податкового кодексу України, позов про визнання договору недійсним або про застосування наслідків нікчемного правочину не подавався.

Сукупність наведених обставин, дозволяє суду дійти до переконання, що покладені в основу спірних рішень в частині взаємовідносин із згаданими контрагентами судження контролюючого органу не підтверджені належними та допустимими у розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України доказами, а за правилом ст.ст. 76 КАС України зібрані контролюючим органом докази є недостатніми для висновку про вчинення особою податкового правопорушення у розумінні ст.109 Податкового кодексу України.

Продовжуючи розгляд справи стосовно епізоду взаємовідносин з ТОВ «Івамар Трейд» та ТОВ «Союз Кепітал Строй», суд зазначає наступне.

По епізоду взаємовідносин з ТОВ «ІвамарТрейд» (на взаємовідносини із даним підприємством припадає порушення у справлянні ПДВ на суму 7.650,00 грн., котре на 7.650,00грн. увійшло до основного платежу по Рішенню форми «Р», а на 78,00грн. - до Рішення форми «Р1»)

На підтвердження доводів про реальність господарських операцій платником подано до суду договір від 11.08.2017 р. №110817, предметом якого є постачання товару (колесо робоче, відвід лопатковий), договір від 14.09.2017 р. №140917, предметом якого є постачання товару (колесо робоче, відвід лопатковий, підшипник радіальний, п'ята, підп'ятник).

У межах згаданого правочину були проведені господарські операції з постачання товару, які оформлені податковими накладними №221 від 11.08.2017 р. на загальну суму 19500,00 грн. (ут.ч. ПДВ - 3250,00 грн.), №267 від 14.09.2017 р. на загальну суму 26400,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 4400,00 грн), видатковими накладними №1108-аск від 11.08.2017р., №1409-аск від 14.09.2017 р. та рахунками-фактурами№РФ110817-167 від 11.08.2017 р., №РФ-8 від 14.09.2017 р.

Зобов'язання по оплаті вартості товару були виконані позивачем шляхом перерахування грошових коштів на користь ТОВ «Компані Фавор» та ТОВ «Донц-Трейд» (з урахуванням договорів про відступлення права вимоги), що підтверджується виписками по рахунку від 30.08.2017 р. та від 03.10.2017р.

Дослідивши перелічені документи суд відзначає, що від імені ТОВ «ІвамарТрейд» договори та видаткові накладні підписані ОСОБА_6

Вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 31.05.2018р. по справі №761/11940/18 ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 Кримінального кодексу України.

Цим же вироком установлені обставини непричетності ОСОБА_6 до діяльності ТОВ «Івамар Трейд», хоча зазначено, що формально ОСОБА_6 у зносинах з органами державної влади України виступав одночасно і як засновник ТОВ, і як керівник суб'єкта господарювання.

Таким чином, у даному випадку особа засновника ТОВ та особа керівника ТОВ співпала у єдиній постаті фізичної особи - громадянина ОСОБА_6, а тому будь-які інші особи об'єктивно не могли набути законних підстав для керівництва діяльністю ТОВ «Івамар Трейд».

Отже, підписані цією особою від імені ТОВ «Івамар Трейд» документи мають нездоланний та непереборний дефект походження і не можуть бути взяті судом до уваги як докази реального проведення господарських операцій.

При цьому, з відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадянських формувань судом з'ясовано, що одночасно і засновником, і керівником ТОВ «Івамар Трейд» є ОСОБА_8.

Проте, матеріали справи не містять документів від імені ТОВ «Івамар Трейд», котрі були б підписані саме цим громадянином.

З огляду на викладене, суд вважає доведеним епізод вчинення позивачем податкового правопорушення за взаємовідносинами з ТОВ «Івамар Трейд».

По епізоду взаємовідносин з ТОВ «Союз Кепітал Строй»(на взаємовідносини із даним підприємством припадає порушення у справлянні ПДВ на суму 3.832,00 грн., котра увійшла до рішення по формі «Р1»)

На підтвердження доводів про реальність господарських операцій платником подано до суду договір від 29.08.2017 р. №290817, предметом якого є постачання товару (агрегат насосний ЕВВ).

У межах згаданого правочину була проведена господарська операція з постачання товару, яка оформлена податковою накладною №392 від 29.08.2017 р. на загальну суму 22992,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 3832,00 грн.), видатковою накладною №2908-24 від 29.08.2017 р. та рахунком-фактурою №РФ290817-152 від 29.08.2017 р.

Зобов'язання по оплаті вартості товару були виконані позивачем шляхом перерахування грошових коштів на користь ТОВ «Компані Фавор» (з урахуванням договору відступлення права вимоги), що підтверджується виписками по рахунку від 08.09.2017 р.

Дослідивши перелічені документи суд відзначає, що від імені ТОВ «ІвамарТрейд» договір, видаткова накладна, рахунок - фактура підписані - ОСОБА_5 визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 Кримінального кодексу України.

Цим же вироком установлені обставини непричетності ОСОБА_5 до діяльності ТОВ «Союз Кепітал Строй», хоча зазначено, що формально ОСОБА_5 у зносинах з органами державної влади України виступала одночасно і як засновник ТОВ, і як керівник суб'єкта господарювання.

Таким чином, у даному випадку особа засновника ТОВ та особа керівника ТОВ співпала у єдиній постаті фізичної особи - громадянки ОСОБА_5, а тому будь-які інші особи об'єктивно не могли набути законних підстав для керівництва діяльністю ТОВ «Союз Кепітал Строй».

Отже, підписані цією особою від імені ТОВ «Союз Кепітал Строй» документи мають нездоланний та непереборний дефект походження і не можуть бути взяті судом до уваги як докази реального проведення господарських операцій.

З огляду на викладене, суд вважає доведеним епізод вчинення епізод вчинення позивачем податкового правопорушення за взаємовідносинами з ТОВ «Союз Кепітал Строй».

Названі обвинувальні вироки кримінального суду були фізично наявні як явища матеріального світу під час проведення контролюючим органом перевірки, згадані у тексті Акту, а відтак, були покладені владним суб'єктом в основу оскаржених рішень.

Доводи платника податків юридичного значення обвинувальних вироків кримінального суду у даному конкретному випадку не нівелюють.

Притягнення до кримінальної відповідальності за скоєння кримінального правопорушення за ознаками ст. 205 Кримінального кодексу України фізичної особи - громадянина, котра одночасно є і засновником суб'єкта господарювання, і керівником суб'єкта господарювання об'єктивно унеможливлює існування будь-якого іншого законного представника такого суб'єкта господарювання у суспільних правовідносинах.

За таких обставин, позов у частині вимог за епізодами з ТОВ «Івамар Трейд» та ТОВ «Союз Кепітал Строй» належить відхилити.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах владний суб'єкт при винесенні оскаржених податкових повідомлень - рішень не забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до ч.2 ст.19 КАС України (за винятком епізодів взаємовідносин з ТОВ «ІвамарТрейд» та ТОВ «Союз Кепітал Строй»).

Факт порушення прав та інтересів позивача у спірних правовідносинах у галузі податкової справи знайшов підтвердження проведеним судовим розглядом (за винятком епізодів взаємовідносин з ТОВ «ІвамарТрейд» та ТОВ «Союз Кепітал Строй»), що є визначеною процесуальним законом обставиною для задоволення заявлених вимог в частині скасування оскаржених рішень владного суб'єкта у решті епізодів (за винятком епізодів взаємовідносин з ТОВ «ІвамарТрейд» та ТОВ «Союз Кепітал Строй»).

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст. 139, 143 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст. 72-77, 211, 241-243, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 19.11.2018р. №2 в частині визначення 66.224,00грн. основного платежу і в частині застосування 16.555,00грн. штрафу.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 19.11.2018р. №2 в частині зменшення на 12.223,00грн. податкового зобов'язання з податку на додану вартість і в частині зменшення на 35.441,00грн. податкового кредиту з податку на додану вартість.

У решті вимог позов - залишити без задоволення.

Роз'яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку п.15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України, а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Роз'яснити, що рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Рішення виготовлено у повному обсязі у порядку ч.3 ст.243 КАС України 11 березня 2019 року.

Суддя Сліденко А.В.