Справа № 580/187/19
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року справа № 580/187/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) у залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Тальнівського відділу обслуговування громадян Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

17.01.2019 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) (далі-позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, буд.23; ) (далі-відповідач 1), Тальнівського відділу обслуговування громадян Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (20401, Черкаська обл., м. Тальне, вул. Соборна, буд.15) (далі-відповідач 2) про:

визнання протиправним та скасування розпорядження відповідача 2 від 20.12.2018 щодо відмови у перерахунку йому пенсії, обчисленої з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2018 року відповідно до ч.3 ст.59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

зобов'язання відповідача 2 провести з 01.01.2018 перерахунок та виплату позивачу пенсії, обчисленої з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2018 року відповідно до ч.3 ст.59 вищевказаного Закону.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідачі безпідставно не перерахували йому пенсію відповідно до ч.3 ст.59 Закону України від 28.02.1991 №796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-ХІІ), як особі з інвалідністю, що настала внаслідок ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Ухвалою суду від 12.02.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними матеріалами, встановлено відповідачу строк тривалістю п'ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали для надання відзиву на позовну заяву. Згідно з даними рекомендованих повідомлень вказану ухвалу відповідач 1 отримав 15.02.2019, відповідач 2 - 19.02.2019, а позивач - 22.02.2019.

01.03.2019 від відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить суд у задоволенні позову відмовити з огляду на те, що ч.3 ст.59 Закону № 796-ХІІ передбачає пeрeрaxунoк пенсії виключно oсoбaм, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових нaвчaнняx із застосуванням ядерної зброї під час прoxoджeння дійсної строкової служби і внаслідок цього стали oсoбaм з інвалідністю. Тобто такий перерахунок передбачено тільки особам, які стали інвалідами під час проходження дійсної строкової служби. Відповідач зазначає, що позивач брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи не під час проходження дійсної строкової служби, а як військовозобов'язаний, який призваний на спеціальні збори, в зв'язку з чим не набув права на перерахунок відповідно до вищевказаної постанови КМУ.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Суд встановив, що позивач з 28.08.1986 до 16.09.1986 був призваний на спеціальні збори з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Згідно з даними копії довідки МСЕК від 22.11.2016 серії 12 ААА №012503 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності у зв'язку з захворюванням, пов'язаним з виконанням обов'язків з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_1 позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, першої категорії.

17.12.2018 позивач звернувся до відповідача 2 із заявою про перерахунок пенсії, виходячи із п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня відповідного року на підставі ст.59 Закону № 796-ХІІ.

У листі відповідача 2 від 22.12.2018 №83861/02-20 зазначено, що оскільки участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС відбувалась не під час проходження дійсної строкової військової служби, права на проведення перерахунку пенсії згідно з ч.3 ст.59 Закону № 796-ХІІ позивач не має.

Для вирішення спору суд врахував, що відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Ч.6 ст.2 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII "Про військовий обов'язок і військову службу" (далі - Закон №2232-XII) визначено види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Відповідно до ч.7 ст.2 Закону №2232-XII строкову військову службу громадяни України проходять відповідно до законів України у Збройних Силах України та інших військових формуваннях з метою здобуття військово-облікової спеціальності, набуття практичних навичок і умінь для збройного захисту Вітчизни.

Так, ст.10 Закону №796-XII встановлено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Згідно з приміткою до статті 10 Закону № 796-XII до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов'язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.

Зазначеною нормою визначено, що учасниками ліквідації наслідків ЧАЕС є громадяни, військовослужбовці строкової і надстрокової служби, військовозобов'язані, призвані на військові збори, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій, особи, які працювали не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Отже, законодавство визначає декілька окремих категорій серед військовослужбовців за критерієм виду військової служби, одним з яких є строкова військова служба.

Ч.3 ст.59 Закону №796-ХІІ встановлено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія щодо інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 11.12.2018 у справі №822/1346/18, яка відповідно до ч.5 ст.242 КАС України обов'язкова для врахування судом під час застосування норм права, ч.3 ст.59 Закону № 796-ХІІ передбачає, що її дія (право на обчислення пенсії з інвалідності за особливою процедурою) поширюється на осіб, які відповідають наступним критеріям та за наявності їх у сукупності:

1) особа має статус особи з інвалідністю;

2) особа отримала статус особи з інвалідністю виключно внаслідок участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, або інших ядерних аварій та випробувань, або у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї;

3) особа брала участь у ліквідації відповідних наслідків та військових навчаннях лише під час проходження дійсної строкової служби.

При цьому, зазначена законодавча норма є чіткою та не передбачає можливості здійснення розширеного тлумачення.

Крім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній у зазначеній постанові, ч.3 ст.59 №796-XII необхідно застосовувати з урахуванням її синтаксичного аналізу та контекстного зв'язку з положеннями статті 10 Закону № 796-XII щодо визначення категорій військової служби.

Оскільки у період з 28.08.1986 до 16.09.1986 позивач був призваний на спеціальні збори та направлений в зону відчуження для ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а не проходив дійсну строкову службу, суд дійшов висновку, що відсутні достатні та необхідні правові підстави для перерахунку його пенсії на підставі ч.3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ.

Щодо посилання позивача, що відповідач 2 у листі від 22.12.2018 №83861/02-20 протиправно відмовив у перерахунку пенсії з посиланням на рішення Верховного Суду України від 08.05.2015 у справі №820/1148/18, яке прийняте до внесення змін у ст.59 Закону № 796-ХІІ, суд врахував таке.

Зазначена відповідачем у вказаному листі правова позиція щодо застосування ч.3 ст.59 Закону № 796-ХІІ відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в ухвалі від 08.05.2018 у справі №820/1148/18 щодо відмови у прийнятті до розгляду зразкової справи.

Отже, ухвала суду у справі №820/1148/18, про яку йдеться у листі від 22.12.2018 №83861/02-20, прийнята саме Верховним Судом 08.05.2018 після внесення змін у ст.59 Закону № 796-ХІІ, якою визначено право певних категорій осіб на перерахунок пенсії.

Крім того, аналогічна правова позиція щодо застосування ч.3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ фактично підтримана Верховним Судом у постанові від 11.12.2018 у справі №822/1346/18, яка відповідно до ч.5 ст.242 КАС України обов'язкова для врахування судом під час застосування норм права.

Отже, відповідач 2, відмовляючи у здійсненні позивачу перерахунку та виплати пенсії згідно з ч.3 ст.59 № 796-XII, виходячи з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, діяв у межах та в спосіб, що передбачені вимогами чинного законодавства.

Тому позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 6, 14, 242-245, 255, 295, 370 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити повністю.

2. Копію рішення направити учасникам справи.

3. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя А.М. Бабич

Рішення складене у повному обсязі 13.03.2019