Справа № 520/10270/18
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 р.Справа № 520/10270/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Тацій Л.В.,

Суддів: Бартош Н.С. , Григорова А.М. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченка А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортуна" на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 19.11.2018, суддя Зінченко А.В., м. Харків, повний текст складено 19.11.2018 по справі № 520/10270/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортуна"

до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, третя особа: ОСОБА_1

про визнання бездіяльності протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фортуна", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради щодо перевірки законності проведення будівельних робіт гр. ОСОБА_1 по вул. Великій Панасівській, 97 у м. Харкові, а також дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час проведення будівельних робіт за вказаною адресою; зобов'язати Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради вжити заходи державного архітектурно-будівельний контролю щодо перевірки законності проведення будівельних робіт гр. ОСОБА_1 по вул. Великій Панасівській, 97 у м. Харкові та, у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, крім акта перевірки, скласти відповідний протокол та видати припис про зупинення будівельних робіт по вул. Великій Панасівській, 97 у м. Харкові .

Позивачем також подано заяву про забезпечення адміністративного позову, в якій він просив: вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони проведення будь-яких будівельних робіт, у тому числі з нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту або технічного переоснащення об'єктів нерухомого майна, розташованих на земельній ділянці за адресою: м. Харків, вул. Велика Панасівська, 97, до закінчення розгляду даної справи по суті і набрання остаточним судовим рішенням у даній справі законної сили.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 19.11.2018 у задоволенні заяви Товариство з обмеженою відповідальністю "Фортуна" про забезпечення позову-відмовлено.

Позивач подав апеляційну скаргу, оскільки не погоджується з ухвалою суду, вважає її незаконною та необґрунтованою, вважає, що судом при її винесенні неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, та зроблено висновки, що не відповідають обставинам справи, що призвело до постановлення неправосудного рішення. Вказує, що невжиття заходів забезпечення позову дозволить третій особі без необхідного проекту, дозвільних документів та погоджень, закінчити будівництво споруди. Продовження будівництва створює очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам позивача. Просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 19.11.2018 в повному обсязі та задовольнити заяву про забезпечення позову.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, просив її задовольнити.

Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Представник відповідача, повідомлений належним чином про день, час та місце судового розгляду апеляційної скарги, в судове засідання не прибув.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для вжиття заходів забезпечення позову у даному випадку відсутні, оскільки позивачем у заяві про забезпечення позову не наведено, яким чином невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду, або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, не зазначено підстав, з яких саме він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та законним інтересам позивача, а також не наведено очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову , виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Отже, забезпечення адміністративного позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Слід зазначити, що підстави забезпечення позову, передбачені ч. 2 ст. 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Положеннями ч.1 ст.151 КАС України визначені види забезпечення позову, а саме: 1) зупинення дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) заборона відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановлення обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) заборона іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупинення стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

При розгляді заяви про забезпечення адміністративного позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з врахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв'язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв'язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або є очевидними ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2, застосування судом таких заходів забезпечення, які за змістом є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Забезпеченням позову у такий спосіб суди виходять за межі підстав забезпечення позову, що є неприпустимим.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 151 КАС України не допускається забезпечення позову шляхом зупиненні дії рішення суб'єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов'язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

Судом встановлено, що предметом позову є бездіяльність відповідача щодо перевірки законності проведення будівельних робіт гр. ОСОБА_1 по вул. Великій Панасівській, 97 у м. Харкові, а також дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час проведення будівельних робіт за вказаною адресою і зобов'язання відповідача вжити заходи державного архітектурно-будівельний контролю щодо перевірки законності проведення будівельних робіт гр. ОСОБА_1 по вул. Великій Панасівській, 97 у м. Харкові.

Колегія суддів зазначає, що наведені позивачем у заяві про забезпечення позоау доводи є його припущеннями, а надані докази не підтверджують того, що права позивача будуть порушені, або не можуть бути ефективно захищені у судовому порядку, чи для їх відновлення повинно бути докладено значних зусиль.

Посилання на те, здійснення будівництва третьою особою проводиться без дотримання будівельних норм, не входить до предмету спору в межах даної справи, оскільки позивачем оскаржується бездіяльність Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради щодо перевірки законності проведення будівельних робіт гр. ОСОБА_1, а не дії третьої особи.

Вимоги заяви про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони проведення будь-яких будівельних робіт, у тому числі з нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту або технічного переоснащення об'єктів нерухомого майна, розташованих на земельній ділянці за адресою: м. Харків, вул. Велика Панасівська, 97, фактично є вимогою до третьої особи.

Таким чином, заявлене клопотання про забезпечення позову у спосіб, зазначений позивачем по суті є позовними вимогами, задоволення якої до розгляду справи по суті є неприпустимим, оскільки, якщо судом фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, то це не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що заявником не наведено доводів про існування очевидної небезпеки заподіяння її правам, свободам чи законним інтересам в разі невжиття заходів забезпечення позову, також, не наведено фактів, які б вказували на можливість ускладнення виконання майбутнього судового рішення.

Сам факт звернення позивача до суду з даним позовом не може бути автоматичною підставою для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони розпоряджатися майном.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі.

Згідно з Рекомендаціями №R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом ОСОБА_2 Європи від 13.09.1989р., рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов'язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов'язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв'язку з оскарженням адміністративного акту.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права, тому, ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Доводи апеляційної скарги з наведених вище підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортуна" залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 19.11.2018 по справі № 520/10270/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя ОСОБА_3
Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5
Повний текст постанови складено 14.03.2019 року