Справа № 810/2064/18
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/2064/18 Суддя (судді) першої інстанції: Терлецька О.О.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., секретар судового засідання Харитонова Х.Б., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

25.04.2018 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України про визнання неправомірними дій посадових осіб Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних сил України щодо ненарахування та невиплати компенсації за не отримане продовольче забезпечення при звільненні в запас зі Збройних сил України ОСОБА_1 , відмови у видачі довідки; зобов`язання Центр забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних сил України здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за не отримане продовольче забезпечення грошову компенсацію продовольчого пайка (набору продуктів харчування) за нормою № 7 та № 1 при звільненні в запас зі Збройних сил України ОСОБА_1 , за період з 11 березня 2000 року по 17.09.2017 рік.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем протиправно не проведено повного розрахунку при звільненні, зокрема, компенсації вартості на продовольче та інше забезпечення військовослужбовців, передбаченого статтею 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", неотримане під час проходження військової служби.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 27 липня 2018 року позов задоволено: визнано неправомірними дії посадових осіб Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних сил України щодо ненарахування та невиплати компенсації за неотримане продовольче забезпечення при звільненні в запас зі Збройних сил України ОСОБА_1 та відмови у видачі довідки; зобов`язано Центр забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних сил України здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за не отримане продовольче забезпечення грошову компенсацію продовольчого пайка (набору продуктів харчування) за нормою № 7 та № 1 при звільненні в запас зі Збройних сил України ОСОБА_1 , за період з 11 березня 2000 року по 17 вересень 2017 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що згідно Постанови Кабінету Міністрів № 426 від 29.03.2002 року видача пайка офіцерському та прапорщицькому складу призупинена, а компенсація не нараховується.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує висновки суду першої інстанції.

Відповідно до ст.311 КАС України, апеляційну скаргу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є учасником бойових дій, проходив військову службу у Збройних силах України з 1988 року та 17.09.2017 був звільнений з військової служби у запас за пунктом «ї» у зв`язку із закінченням строку контракту, що підтверджується копією послужного списку та копією посвідчення УБД серії НОМЕР_1 .

На думку позивача, при звільненні йому не проведено повного розрахунку при звільненні - компенсації вартості на продовольче та інше забезпечення військовослужбовців передбаченого статтею 9-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей за неотримане під час проходження військової служби.

04 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернувся з рапортом до відповідача - Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних сил України, щодо грошової компенсації мені за непроведене продовольче та речове забезпечення, та видачу довідки на яку суму непроведене продовольче забезпечення (пайки).

18 грудня 2017 року позивачу була направлена відповідь за вихідним № 341/4/6/2268 про те, що згідно Постанови Кабінету Міністрів № 426 від 29.03.2002 року видача пайка офіцерському та прапорщицькому складу призупинена, а компенсація не нараховується. Взвязку з відсутністю такої норми забезпечення неможливо провести нарахування.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вказані обставини підтверджені відповідними доказами і не є спірними.

Відповідно до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 2 статті 9 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (Закон № 2011-XII) (у редакції, яка була чинною до 11.03.2000 року) було передбачено, що військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.

Однак статтею 2 Закону України від 17.02.2000 року № 1459-ІІІ "Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів" було призупинено дію частини другої статті 9 Закону № 2011-XII в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової компенсації замість них та замість речового майна.

Разом з тим, згідно з підпунктами 7, 8 пункту 2 розділу 1 Закону України від 03.11.2006 року № 328-V "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб" статтю 9 Закону № 2011-ХІІ викладено в новій редакції, а також цей Закон доповнено статтею 9-1, якою (в редакції, чинній до 1 січня 2008 року) було передбачено, що продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, мають право на отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів.

Однак, частини перша та друга статті 9-1 Закону № 2011-XII по-різному регулюють одні й ті ж правовідносини.

Так, згідно з частиною 1 статті 9-1 Закону № 2011-XII питання визначення норм і термінів речового забезпечення військовослужбовців віднесено до повноважень Міністерства оборони України, Міністерства інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, інших центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Голови Служби безпеки України, начальника Управління державної охорони України, Голови Служби зовнішньої розвідки України, Голови Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Згідно же частини другої статті 9-1 Закону № 2011-XII питання визначення норм і термінів віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, та визначено коло осіб, які мають право на отримання грошової компенсації за неотримане речове майно.

Пунктом 27 «Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 року №1444 (Положення № 1444) було встановлено, що військовослужбовці, звільнені у запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за бажанням можуть отримати речове майно, яке вони не отримали під час звільнення, або грошову компенсацію за нього за цінами на день підписання наказу про звільнення. Зазначеним особам, звільненим у запас або відставку після закінчення строку контракту, за належне їм, але не отримане протягом дії контракту речове майно, виплачується грошова компенсація пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати закінчення контракту, або видається речове майно на суму грошової компенсації.

Однак Положення №1444 втратило чинність 04.03.2016 року.

Також пунктом 3 «Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 року № 178 (Порядок № 178), було передбачено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Однак, посилання суду першої інстанції на Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 (далі - Порядок), який начебто передбачає виплату компенсації за не отримане продовольче забезпечення, є помилковим, оскільки даний Порядок врегульовує виключно механізм виплати грошової компенсації за не отримане речове майно.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає аргументи апелянта обґрунтованими та такими, що спростовують висновки суду першої інстанції.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що судом першої інстанції не повно встановлені обставини справи та рішення прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого рішення суду підлягає скасуванню, з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Повне судове рішення складено 13.03.2019 р.

Керуючись статтями 243, 244, 250, 311, 315, 315, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 липня 2018 року задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Л.В. Губська

О.В. Епель