Справа № 420/6528/18
Суддя: Свида Л. І.
Дата ухвалення: 2019-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6528/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року м. Одеса

У залі судових засідань № 18

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

при секретарі судового засідання - Донець В.Р.

за участю сторін:

представника позивача - Волканова Є.В. (за ордером)

представника відповідача - Пономаренко К.В. (по довіреності)

представника відповідача - Барського В.О. (по довіреності)

представника відповідача - Довгань Т.В. (по довіреності)

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу за позовною заявою Приватного підприємства «УКРСПЕЦСТРОЙ» до Головного управління Держпраці в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулося Приватне підприємство «УКРСПЕЦСТРОЙ» з позовною заявою до Головного управління Держпраці в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови Головного управління Держпраці в Одеській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ОД942/133/АВ/П/ТД-ФС від 15.11.2018 року.

За цією позовною заявою відкрито загальне позовне провадження у відповідності до ст. 12 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу відповіді на відзив.

Представник позивача в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Позов, відповідь на відзив обґрунтовані позивачем тим, що висновки перевірки не ґрунтуються на належних доказах, трудовий договір з громадянином Грузії ОСОБА_6 позивачем не укладався, на об'єктах підприємства ця особа не виконував жодних робіт та під час проведення інспекційного відвідування ПП «УКРСПЕЦСТРОЙ» цю особу не було виявлено на місці здійснення робіт. Щодо порушень, встановлених при виконанні робіт ОСОБА_7 позивач зазначив, що ця особа виконувала певні роботи за цивільно-правовою угодою, яка не визнавалася не дійсною судом, нікчемність такого правочину також не підтверджується належними доказами, а тому оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Представники відповідача в судове засідання з'явилися. Відзив на позовну заяву (аркуші справи 78-82) обґрунтований тим, що при прийнятті оскаржуваної постанови про накладення штрафу відповідач діяв у відповідності до вимог законодавства, під час перевірки встановлено використання позивачем праці ОСОБА_7 без укладення трудового договору, а цивільно-правовий договір, укладений з ним є фактично маскуванням трудових відносин та не містить всіх істотних умов, що свідчить про його нікчемність. Крім того, з пояснень ОСОБА_6 вбачається використання позивачем праці цієї особи без оформлення трудових відносин, а тому підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Головним управлінням Держпраці в Одеській області у період з 02.10.2018 року по 23.10.2018 року, на підставі наказу №1466 від 01.10.2018 року та направлення на здійснення інспекційного відвідування, проведено інспекційне відвідування Приватного підприємства «УКРСПЕЦСТРОЙ», за результатами якого складений акт від 23 жовтня 2018 року №ОД942/133/АВ (аркуші справи 17-28).

Зазначеною перевіркою встановлено порушення позивачем вимог ст. 21, ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України, тобто, відносно громадянина ОСОБА_7 адміністрація підприємства допустила маскування (підміну) трудових відносин - цивільно-правовим договором №1 від 28.09.2018 року та з пояснень ОСОБА_6, яке надійшло до Головного управління Держпраці в Одеській області разом з листом вх. №11319/01-32 від 26.09.2018 року встановлений факт допуску цієї особи до роботи без належного оформлення трудового договору.

Позивач не погодився із висновками акту інспекційного відвідування та подав до Головного управління Держпраці в Одеській області заперечення, в яких просив скасувати зазначений акт, проте вказані заперечення залишені без задоволення (аркуші справи 29-30).

На підставі виявлених порушень позивачу внесений припис про усунення виявлених порушень №ОД942/133/АВ/П (аркуш справи 31), який оскаржений позивачем, проте скарга ГУ Держпраці в Одеській області залишена без задоволення (аркуші справи 32-33).

Крім того, 15 листопада 2018 року відповідачем винесена постанова про накладення штрафу №ОД942/133/АВ/П/ТД-ФС, якою на Приватне підприємство «УКРСПЕЦСТРОЙ» накладений штраф у розмірі 223380 грн. за допуск працівників до роботи без укладення трудового договору (аркуші справи 34-40).

Позивач не погодився з правомірністю зазначеної постанови, а тому звернувся до суду з цим позовом.

З оскаржуваної постанови про накладення штрафу вбачається, що в ході інспекційного відвідування директор ПП «УКРСПЕЦСТРОЙ» надала цивільно-правовий договір №1 від 28.09.2018 року, укладений із ОСОБА_7 З аналізу наданого цивільно-правового договору вбачається, що він не відповідає положенням законодавства України, оскільки не містить в собі істотних умов договору щодо характеру та обсягу робіт, кількісних показників та його класифікація, місця та часу проведення робіт, не містить вартості робіт (лише систему оплати) у зв'язку із чим, вказаний договір, вчинений правочин може вважатися нікчемним. Отже відносно громадянина ОСОБА_7 адміністрація підприємства допустила маскування (підміну) трудових відносин - цивільно-правовим договором.

Крім того, з оскаржуваної постанови про накладення штрафу вбачається, що 26 вересня 2018 року до Головного управління Держпраці в Одеській області надійшла інформація (вх. №11319/01-32 від 26.09.2018 року) від Овідіопольського відділу поліції ГУНП в Одеській області щодо виконання громадянином Грузії ОСОБА_6 робіт без укладання трудового договору.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 3, ст. 4, 21, 23, 24, ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі, зокрема, фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

З аналізу зазначених положень законодавства вбачається, що за трудовим договором працівник приймається на роботу та включається до штату підприємства для виконання трудових функцій в діяльності підприємства за конкретною кваліфікацією, посадою, професією та такому працівнику гарантується заробітна плата, гарантії, пільги, після завершення роботи трудова діяльність не припиняється та такий працівник підкоряється внутрішньому трудовому розпорядку підприємства.

На відміну від трудового договору, між особою та підприємством може бути укладений цивільно-правовий договір, який передбачає виконання певного визначеного обсягу робіт, виконання якого підлягає оплаті за умовами договору.

Так відповідно до положень ст. 626, 901, 903 Цивільного кодексу України договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, цивільно-правовий договір передбачає надання певного результату праці, але з цього договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.

Основною відмінністю договорів цивільно-правового характеру від трудових договорів є те, що вони регламентуються різними нормативними актами, зокрема, Цивільним кодексом України або Кодексом законів про працю України.

Правова основа цивільно-правових договорів полягає у тому, що трудові відносини між сторонами за наслідком укладання договору не виникають. Сторонами таких договорів є замовник і виконавець, а не працівник і роботодавець.

При цьому, за цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами. Виконавець робіт, на відміну від найманого працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу.

В матеріалах справи наявний цивільно-правовий договір №1 від 28.09.2018 року, укладений між фізичною особою ОСОБА_7 та ПП «УКРСПЕЦСТРОЙ», відповідно до умов якого виконавець (ОСОБА_8.) зобов'язується надати замовнику (ПП «УКРСПЕЦСТРОЙ») послуги з влаштування штукатурних робіт внутрішніх стін та перегородок на будівництві дитячого садка, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити дані послуги (роботи). Виконавець не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, а сам організовує процес надання послуг, у тому числі використовує власні засоби. Матеріали для роботи надає замовник. Факт надання відповідних послуг (робіт) з боку виконавця буде засвідчуватися актами прийому наданих послуг (виконаної роботи). Вартість послуг визначається з розрахунку 50 грн. за 1 м2. Кінцевим документом для отримання винагороди є акт виконаних робіт, в якому зазначається загальна кількість квадратних метрів виконаної роботи.

На підтвердження виконання робіт за цивільно-правовим договором №1 від 28.09.2018 року позивачем наданий до суду акт прийому наданих послуг до цивільно-правового договору №1 від 31 жовтня 2018 року, згідно якого виконавцем надані послуги з влаштування штукатурних робіт внутрішніх стін та перегородок 65 кв. м. та винагорода виконавця склала 3250 грн. (аркуш справи 42).

Крім того позивачем надані до суду докази передачі ОСОБА_7 матеріалів для виконання робіт (накладні на переміщення), оплати виконаних послуг, а також належного оформлення цивільних правовідносин в податковому обліку та сплату відповідних зборів і податків при здійсненні таких правовідносин.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується надання ОСОБА_7 послуг позивачу за цивільно-правовою угодою.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

При цьому, укладений між позивачем та ОСОБА_7 цивільно-правовий договір №1 від 28.09.2018 року не визнавався судом не дійсним та відповідачем не доведена нікчемність вказаного правочину.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, однак суд вважає, що відповідач не довів наявність між позивачем та ОСОБА_7 трудових відносин, а тому щодо цієї особи відповідачем неправомірно застосовані до позивача штрафні санкції за оскаржуваною постановою.

Відповідач посилається на пояснення ОСОБА_9 щодо його роботи в ПП «УКРСПЕЦСТРОЙ» з 25.09.2018 року по 02.10.2018 року повний день з заробітною платою 15000 грн. та на пояснювальну записку ОСОБА_8 щодо надання невірної інформації про себе в частині невірного зазначення свого прізвища (аркуші справи 125-126), однак суд критично ставиться до зазначених доказів та не може їх прийняти як належні, оскільки почерк та підписи на цих поясненнях різні, будь-якої прив'язки до того, що ОСОБА_8 мав на увазі пояснення ОСОБА_9, а не іншої особи в поясненні не має, при цьому особа, у якої відбиралися пояснення під час інспекційного заходу не встановлювалася, не ознайомлена з ст. 63 Конституції України, тощо.

Відповідно до п. 11 «Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295, інспектор праці має право наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об'єкта відвідування запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення; фіксувати проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо-, фото- та відеотехніки; тощо.

При цьому, під час перевірки інспекторами Головного управління Держпраці в Одеській області такі дії не вчинені для встановлення фактів, не опитані прораб та інші працівники на предмет виконання робот ОСОБА_8.

Щодо висновків Головного управління Держпраці в Одеській області про використання позивачем праці громадянина Грузії ОСОБА_6 без укладання трудового договору, суд звертає увагу, що такі висновки зроблені на підставі пояснення ОСОБА_6, яке направлене відповідачу Овідіопольським ВП ГУ НП в Одеській області та відібране працівником національної поліції в межах кримінального провадження, однак суд критично ставиться до зазначеного доказу, оскільки в самому поясненні ця особа взагалі не згадує ПП «УКРСПЕЦСТРОЙ», ця особа не підписувала пояснення та її особа не встановлювалася за будь-яким паспортним документом.

Отримавши від органів поліції таке пояснення інспектори Головного управління Держпраці в Одеській області під час інспекційного відвідування не опитали прораба, на якого посилається ОСОБА_6 на предмет використання праці цієї особи, не опитали інших працівників про те, чи відомо їм про таку особу, ця особа під час інспекційного відвідування не встановлена та позивач наполягає на тому, що така особа не працювала на підприємстві ПП «УКРСПЕЦСТРОЙ» та ніколи не виконувала роботи для цього підприємства.

В даному випадку суд вважає, що відповідачем, який у відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України зобов'язаний довести правомірність свого рішення, не доведено використання позивачем праці ОСОБА_6, особу якого до того ж не встановлено, а тому висновки викладені в акті перевірки щодо цих обставин та в оскаржуваній постанові є не обґрунтованими та не підтвердженими належними доказами, що свідчить про протиправність таких висновків.

Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку про необґрунтованість висновків відповідача про порушення позивачем норм Кодексу законів про працю України та про протиправність постанови Головного управління Держпраці в Одеській області про накладення штрафу №ОД942/133/АВ/П/ТД-ФС від 15.11.2018 року, що є підставою для її скасування.

Щодо заяви позивача про стягнення судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає її частково обґрунтованою та ці витрати підлягають стягненню з Головного управління Держпраці в Одеській області, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 132, 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

До таких витрат належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Представником позивача наданий до суду договір №1 про надання правової допомоги від 01.12.2018 року, укладеного між Адвокатським об'єднанням «Практика» та ПП «УКРСПЕЦСТРОЙ», додаткова угода №1 від 06.12.2018 року до Договору про надання правової допомоги №1 від 01.12.2018 року та розрахунок витрат від 27.02.2018 року за договором №1 про надання правової допомоги від 01.12.2018 року та додатковою угодою №1 від 06.12.2018 року до Договору про надання правової допомоги №1 від 01.12.2018 року.

Відповідно до п. 3 додаткової угоди №1 від 06.12.2018 року до Договору про надання правової допомоги №1 від 01.12.2018 року вартість однієї години роботи адвоката становить 700 грн.

Згідно наданого розрахунку витрат від 27.02.2018 року за договором №1 про надання правової допомоги від 01.12.2018 року та додатковою угодою №1 від 06.12.2018 року до Договору про надання правової допомоги №1 від 01.12.2018 року, витрати складають 7700 грн., з яких: попереднє опрацювання матеріалів - 1 година, що складає 700 грн., опрацювання законодавчої бази та консультування щодо необхідності отримання додаткових матеріалів - 2 години, що складає 1400 грн., підготовка та подання позовної заяви - 2 години, що складає 1400 грн., підготовка та подання відповіді на відзив відповідача - 2 години, що складає 1400 грн., участь адвоката у судовому засіданні 17.01.2019 року - 1 година, що складає 700 грн., участь адвоката у судовому засіданні 28.01.2019 року - 1 година, що складає 700 грн., участь адвоката у судовому засіданні 12.02.2019 року - 1 година, що складає 700 грн., участь адвоката у судовому засіданні 27.02.2019 року - 1 година, що складає 700 грн.

Враховуючи те, що участь адвоката у судовому засіданні 17.01.2019 року склала 8 хвилин, 28.01.2019 року - 17 хвилин, 12.02.2019 року - 51 хвилину, тобто менше ніж годину, що підтверджується відповідними протоколами судових засідань, суд вважає, що витрати позивача на правничу допомогу, яка здійснена представником позивача за ордером, підлягають стягненню у розмірі 6486,92 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги Приватного підприємства «УКРСПЕЦСТРОЙ» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 134, 139, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Приватного підприємства «УКРСПЕЦСТРОЙ» (вул. В. Арнаутська, буд.76, м. Одеса, 65045, ) до Головного управління Держпраці в Одеській області (пр. Шевченка, 2, м. Одеса, 65044 , ) про визнання протиправною та скасування постанови Головного управління Держпраці в Одеській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ОД942/133/АВ/П/ТД-ФС від 15.11.2018 року - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці в Одеській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ОД942/133/АВ/П/ТД-ФС від 15.11.2018 року.

Стягнути з Головного управління Держпраці в Одеській області (пр. Шевченка, 2, м. Одеса, 65044 , ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Приватного підприємства «УКРСПЕЦСТРОЙ» (вул. В. Арнаутська, буд.76, м. Одеса, 65045, ) сплачений судовий збір у розмірі 3350,70 грн.

Стягнути з Головного управління Держпраці в Одеській області (пр. Шевченка, 2, м. Одеса, 65044 , ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Приватного підприємства «УКРСПЕЦСТРОЙ» (вул. В. Арнаутська, буд.76, м. Одеса, 65045, ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6486,92 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 11.03.2019 року.

Суддя Л.І. Свида

.