Справа № 0540/5961/18-а
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року справа №0540/5961/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Сіваченка І.В., Шишова О.О., секретар судового засідання Верховецька Г.О., за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача № 1 Коваленко О.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року (повний текст складено 03 грудня 2018 року в м. Слов'янськ) у справі № 0540/5961/18-а (суддя І інстанції - Толстолуцька М.М.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Донецькій області, Слов'янського міського відділу (з обслуговування міста Слов'янськ та Слов'янського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Головного управління Національної поліції у Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

20 липня 2018 року позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом заявою до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Донецькій області (відповідач 1), Слов'янського міського відділу (з обслуговування міста Слов'янськ та Слов'янського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (відповідач 2), Головного управління Національної поліції у Донецькій області (відповідач 3), в якому просив суд: - визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ в Донецькій області № 15 о/с від 20.06.2018 року про звільнення, ОСОБА_1, у запас (із постановленням на військовий облік) за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ; - поновити ОСОБА_1, капітана міліції, на посаді начальника відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров'я особи слідчого відділу Слов'янського міського відділу (з обслуговування міста Слов'янськ та Слов'янського району) ГУМВС України в Донецькій області з 21.06.2018 року; - зобов'язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області розглянути рапорт ОСОБА_1 від 15.05.2018 року як працівника міліції, який виявив бажання проходити службу в поліції, у відповідності до вимог п. 9, 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про національну поліцію" та прийняти відповідне рішення; - зобов'язати Слов'янський міський відділ (з обслуговування міста Слов'янськ та Слов'янського району) ГУМВС України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу з 21.06.2018 року до постановлення судового рішення; - звернути до негайного виконання судове рішення у цій справі в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та в частині стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць; - витребувати зі Слов'янського міського відділу (з обслуговування міста Слов'янськ та Слов'янського району) - довідку про розмір середньоденного грошового забезпечення ОСОБА_1 та довідку про фактично виплачені суми грошового забезпечення.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року у справі № 0540/5961/18-а у задоволенні позову - відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, оскільки воно є неправомірним та винесене з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права. Не було взагалі запропоновано жодної вакантної посади, що могла відповідати освітньо-кваліфікаційному рівню та набутому фаху позивача. Незважаючи на бажання проходити в подальшому службу в Національній поліції, він був звільнений наказом від 20.06.2018 року № 15 о/с «По особовому складу» Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України, звільнено з 20.06.2018 року в запас Збройних Сил України за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів). Також зазначає, що він повідомляв про своє бажання проходити подальшу службу в Національній поліції на посаді, рівнозначній до його незаконного звільнення, а на це отримав листа начальника Слов'янського ВП Альошина С.А. згідно якого позивачу потрібно слідкувати за оголошенням конкурсного відбору на вакантні посади в ГУНП в Донецькій області на офіційному веб-порталі Головного )шравління Національної поліції в Донецькій області.

Відповідачем надіслано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги, проти чого заперечував представник відповідача, наголошуючи на законності прийнятого судом рішення.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанцій встановлено, що позивач проходив службу у Слов'янському МВ ГУМВС України в Донецькій області на посаді начальника відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров'я особи слідчого відділу Слов'янського міського відділу (з обслуговування міста Слов'янськ та Слов'янського району). Був звільнений наказом ГУМВС України в Донецькій області від 06.11.2015 № 385 о/с у запас за п. 64 "г" (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженим постановою КМУ від 29.07.91 № 114.

21 березня 2018 року рішенням Донецького окружного адміністративного суду адміністративний позов ОСОБА_1 до Г'УМВС України в Донецькій області, Слов'янського міського відділу ( з обслуговування міста Слов'янськ та Слов'янського району) ГУМВС України в Донецькій області - задоволено повністю. Наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області від 06.11.2015 року № 385 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 у запас (із постановленням на військовий облік) за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ визнано протиправним та скасовано. ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров'я особи слідчого відділу Слов'янського міського відділу (з обслуговування міста Слов'янська та Слов'янського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області з 07.11.2015 року.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2018 року апеляційну скаргу ГУМВС України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 березня 2018 року у справі № 805/861/18-а - залишено без задоволення. Апеляційну скаргу Слов'янського міського відділу (з обслуговування міста Слов'янська та Слов'янського району) Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 березня 2018 року у справі № 805/861/18-а - задоволено частково. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 березня 2018 року у справі №805/861/18-а змінено. В абзаці четвертому резолютивної частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 березня 2018 року у справі № 805/861/18-а цифри "171247,05" змінено на " 122247,45 грн." У абзаці п'ятому резолютивної частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 березня 2018 року у справі № 805/861/18-а цифри " 6147,33 грн." змінено на " 4 388,37 грн.". В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 березня 2018 року у справі № 805/861/18-а - залишено без змін.

Судом встановлено та не заперечується сторонами по справі, що на виконання зазначеного рішення суду позивача було поновлено на посаді.

20 квітня 2018 року позивачу було вручено попередження про наступне вивільнення , у якому, зокрема, зазначено, що через 2 місяці за умови відсутності вакантних посад, що відповідають його освітньо-кваліфікаційному рівню та набутому фаху або при відмові від запропонованих посад його буде звільнено із посади начальника відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров'я особи слідчого відділу Слов'янського міського відділу ГУМВС України в Донецькій області.

15 травня 2018 року позивачем на адресу начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області було подано рапорт, у якому позивач просив прийняти його до Національної поліції та заявив про бажання проходити службу на аналогічній посаді.

У відповідь позивачу було надано інформацію щодо порядку прийому на службу в національній поліції (лист від 29 травня 2018 року вих. № 139з/лк та від 11 червня 2018 року вих. № М-201/лк). У зазначених листах позивачеві, зокрема, було повідомлено, що наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1385 скорочено всі штатні посади ГУМВС України в Донецькій області, у тому числі посада начальника відділення розслідування злочинів проти життя та здоров'я особи слідчого відділу Слов'янського відділу ГУМВС України в Донецькій області. При цьому, позивачеві повідомлено, що пунктом 9 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, до працівники міліції, як виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому орган (закладі, установі) поліції. Також, позивача поінформовано, що прийом на служу в Національну поліцію здійснюється виключно відповідно до наказу МВСУ України від 25.12.2015 року № 1631 "Про організацію добору (конкурсу) та просування по службі", яким передбачено проведення конкурсу на заміщення вакантних посад. Інформація про проведення конкурсу оприлюднюється на офіційном веб-порталі центрального органу управління відповідального територіального органу (закладу, установи) поліції, на якому зазначається (місцезнаходження поліцейської комісії, назва вакантної посади, перелік документів необхідних для участі в конкурсі, та строк їх подання, дата і місце проведення конкурсу (етапів конкурсу) та інше. Особа, яка виявила бажання взяти участь у конкурсі, подає заяву про участь у конкурсі та інші документи, які визначені статтею 54 Закону Україні "Про Національну поліцію". Суд зауважує, що у матеріалах справи відсутні відповідні заяви позивача, що підтверджували б його наміри брати участь у конкурсі. Зазначений факт не спростовувався позивачем під час судового розгляду справи.

На підставі викладеного, для вступу на службу до Національної поліції згідно наданого рапорту позивачеві було рекомендовано слідкувати за оголошенням конкурсного відбору на офіційному веб-порталі.

Суд першої інстанції зазначив, що не вбачається процесуальних порушень в наданій відповіді позивачу, а тому відсутні підстави для задоволення позову в цій частині.

Наказом Головного управління МВС України в Донецькій області від 20 червня 2018 року № 15 о/с лк капітана міліції ОСОБА_1 (М-164241) - начальника відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров'я особи слідчого відділу Слов'янського міського відділу (з обслуговування міста Слов'янськ та Слов'янського району) відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів внутрішніх справ у запас (із постановкою на військовий облік) за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів) з 20 червня 2018 року.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд першої інстанції виходив з наступного.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначений Законом України від 02 липня 2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію".

Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно пункту 5 Прикінцевих та Перехідних положень зазначеного Закону визнано такими, що втратили чинність, зокрема: Закон України "Про міліцію" (Відомості Верховної Ради УРСР, 1991 р., № 4, ст. 20 із наступними змінами).

Пунктами 8-11 визначено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до "Прикінцевих та перехідних положень" цього Закону.

Згідно постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" Розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення (пункт 19).

При ліквідації підприємства (установи, організації) правила п.1 ст.40 КЗпП можуть застосовуватись і в тих випадках, коли після припинення його діяльності одночасно утворюється нове підприємство. В цих випадках працівник не вправі вимагати поновлення його на роботі на заново утвореному підприємстві, якщо він не був переведений туди в установленому порядку.

Судом встановлено, що постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ" утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції за переліком (згідно з додатком 1) та ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ за переліком (згідно з додатком 2), в тому числі Слов'янський міський відділ ГУ МВС України в Донецькій області (з обслуговування м. Слов'янськ та Слов'янського району).

Відповідно до статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації.

Згідно з частиною першою статті 110 Цивільного кодексу України юридична особа ліквідується за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами.

Відповідно до роз'яснення Міністерства юстиції України від 25 січня 2011 року ліквідація юридичної особи - це така форма припинення юридичної особи, при якій припиняються всі її права та обов'язки. У разі ліквідації уся чисельність працівників скорочується та весь штат працівників ліквідується.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що у даному випадку відбулась саме ліквідація Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області (з обслуговування м. Слов'янськ та Слов'янського району) та в даному випадку відповідачем правомірно (на виконання вимог трудового законодавства) було направлено попередження позивачу про наступне вивільнення.

Зазначене спростовує доводи позивача щодо необхідності застосування до спірних правовідносин висновків Верховного Суду позиції Верховного Суду по справі № 821/3732/15-а від 18.05.2018 року, у якій Верховний Суд зазначив, що встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов'язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.

Судом першої інстанції зазначено, що небажання особи брати участь у конкурсі на заміщення вакантних посад для служби у лавах Національної поліції за умови, що такий порядок вступу на службу в органах поліції передбачений нормами чинного законодавства, не може бути підставою для визнання протиправним та скасування наказу про звільнення позивача та відповідно - його поновлення на посаді.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до положень статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з нормами частини другої зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Нормами статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначена стаття визначає, як розподіляються обов'язки щодо доказування і подання доказів між особами, які беруть участь у справі, та передбачає активну роль суду у процесі доказування та спрямована на забезпечення повного з'ясування обставин у справі на основі поєднання принципів змагальності та офіційності.

Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов'язок відсутній, якщо відповідач визнає позов.

Однак, презумпція винуватості не є абсолютною. Презумпція винуватості суб'єкта владних повноважень-відповідача означає припущення, що повідомлені позивачем обставини у справі про рішення, дії, бездіяльність відповідача і про порушення права, свободи чи інтересу відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує на основі доказів. Отож застосування принципу презумпції винуватості суб'єкта владних повноважень не обумовлює його автоматично програшного становища у справі та не звільняє суд від обов'язку ухвалити справедливе і правосудне судове рішення.

За таких обставин, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності, з урахуванням наданих судом висновків, суд не вбачає протиправності в діях відповідача, отже, вимоги позивача є необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню.

При викладених обставинах, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року у справі № 0540/5961/18-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року у справі № 0540/5961/18-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 11 березня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий А.А. Блохін

Судді І.В. Сіваченко

О.О. Шишов