Справа № 240/5230/18
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2019-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/5230/18

Головуючий у 1-й інстанції: Панкеєва В.А.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

07 березня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Боровицького О. А. Совгири Д. І.

за участю:

секретаря судового засідання: Франчук А.О.,

представника відповідача: Рибченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2018 року (м. Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
в листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2018 року позов задоволено частково, а саме: визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови в проведенні перерахунку (донарахування) призначеної ОСОБА_1 пенсії на підставі довідки ТВО командира Військової частини НОМЕР_1 від 15.03.2018; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести з 01 червня 2018 року перерахунок (донарахування) призначеної ОСОБА_1 пенсії з урахуванням довідки ТВО командира Військової частини НОМЕР_1 від 15.03.2018, з урахуванням в складі грошового забезпечення, виплачених за період з грудня 2015 року по листопад 2017 року сум отриманих: сум щомісячної додаткової грошової винагороди; матеріальної допомоги; грошової допомоги на оздоровлення; одноразової премії; доплати грошового забезпечення; винагороди за участь в АТО, з яких справлялися страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, виплатити різницю в недоотриманій з 01 червня 2018 року пенсії; в решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач та відповідач подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі позивач просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог і постановити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Відповідач в апеляційній скарзі просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог і постановити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

В судовому засіданні представник відповідача доводи своєї апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та за обставин викладених в ній просив суд задовольнити її, а рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволених позовних вимог.

Позивач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь позивача в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 07.12.2017 №60-РС позивача звільнено у відставку за станом здоров`я (а.с.18).

Наказом від 08.12.2017 №249 ОСОБА_1 виключено зі списків військової частини (а.с.19).

22.05.2018 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою, в якій просив провести перерахунок пенсії з урахуванням додаткових документів - довідки військової частини НОМЕР_1 №1744 від 15.03.2018, яка засвідчує проведення виплати сум додаткових грошових виплат, що не були враховані при нарахуванні пенсії, а саме: щомісячна додаткова грошова винагорода; матеріальна допомога; грошова допомога на оздоровлення; одноразова виплата; доплата грошового забезпечення, винагорода за участь в АТО. Також просив провести індексацію за несвоєчасне нарахування та виплату на даний час (а.с.23).

Листом №П-2964 від 06.07.2018 відповідач повідомив позивача, що відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не передбачено включення до додаткових видів грошового забезпечення, які враховуються для призначення пенсії сум щомісячної додаткової грошової винагороди; матеріальної допомоги; грошової допомоги на оздоровлення; одноразової премії; доплата грошового забезпечення; винагороди за участь в АТО, оскільки вони не мають систематичного характеру, залежать від певних обставин, їх розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною (а.с.24-25).

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся з позовом до суду.

Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з часткової доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Частиною першою статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Отже, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових:

1) посадовий оклад;

2) оклад за військовим званням;

3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення;

4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Так, частиною першою статті 15 Закону № 2011-ХІІ визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини третьої статті 43 Закону № 2262-ХІІ, пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ).

Згідно пункту 7 постанови КМУ від 17 липня 1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей", пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Отже, Закон № 2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Тобто при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону № 2262-ХІІ, який є вичерпним.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що отримувана ОСОБА_1 згідно з довідкою про види грошового забезпечення від 15 березня 2018 року № 1744 щомісячна додаткова грошова винагорода, з якої щомісяця її виплати утримувався єдиний внесок, має бути включена до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії, відтак, розмір призначеної позивачу у грудні 2017 року пенсії підлягає перерахунку.

Водночас висновок суду першої інстанції про наявність підстав для включення до грошового забезпечення ОСОБА_1 , з якого обчислюється пенсія, отриманих позивачем у грудні 2015 року по листопад 2017 року матеріальної допомоги, грошової допомоги на оздоровлення, одноразової премії, доплати грошового забезпечення, винагороди за участь в АТО, виплата яких здійснювалася не щомісячно, ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, адже вказані виплати не входять до встановленого частиною третьою статті 43 Закону № 2262-ХІІ переліку видів грошового забезпечення.

Відтак, позовні вимоги в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок пенсії із включенням до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 , з якого обчислюється пенсія, названих вище одноразових додаткових видів грошового забезпечення не підлягають задоволенню.

Щодо часу, з якого позивач має право на перерахунок пенсії, суд зазначає наступне.

Законом № 2262-ХІІ встановлено, що перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком (частина третя статті 51 цього Закону).

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 на час призначення йому пенсії за Законом № 2262-ХІІ мав право на включення до складу його грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, отримуваної ним щомісячної додаткової грошової винагороди, а управління ПФУ протиправно відмовило у проведенні перерахунку розміру пенсії, позовні вимоги про зобов`язання відповідача перерахувати розмір пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 про види грошового забезпечення від 15 березня 2018 року № 1744 з урахуванням названого щомісячного додаткового виду грошового забезпечення підлягають задоволенню без обмеження строком.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17.

Стосовно позовної вимоги позивача про зобов`язання провести індексацію донарахованих виплат пенсії за останні 12 місяців та направити розрахунок донарахування та індексації пенсії, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 № 1282-XII (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) індексації підлягають грошові доходи громадян одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Колегія суддів зазначає, що перерахунок пенсії позивача на час розгляду даної справи не було здійснено, а тому права позивача в частині проведення індексації донарахованих виплат пенсії та направлення розрахунку донарахування та індексації пенсії не порушені, оскільки перерахунок пенсії не проведено, а суд не може під час прийняття рішення вирішувати питання щодо правовідносин, які можливо будуть мати місце в майбутньому.

Таким чином, позовні вимоги в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести індексацію донарахованих виплат пенсії за останні 12 місяців та направити розрахунок донарахування та індексації пенсії позивачу є передчасними, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення на підставі ст.382 КАС України суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зі змісту наведеної правової норми випливає, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що позивачем не наведено причин та не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду.

А відтак, суд не вважає за необхідне зобов`язувати суб`єкта владних повноважень подавати звіт про виконання даного судового рішення.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2018 року - скасувати.

Прийняти нову постанову. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови в проведенні перерахунку призначеної ОСОБА_1 пенсії з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести з 22.12.2017 року перерахунок (донарахування) призначеної ОСОБА_1 пенсії з урахуванням в складі грошового забезпечення, виплаченої за період з грудня 2015 року по листопад 2017 року, щомісячної додаткової грошової винагороди, з якої справлялися страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, виплатити різницю в недоотриманій з 22.12.2017 року пенсії.

В решті позовних вимог - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 11 березня 2019 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Боровицький О. А. Совгира Д. І.