Справа № 2040/6612/18
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Супрун Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 р. Справа № 2040/6612/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Катунова В.В. , Подобайло З.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.11.2018, повний текст складено 22.11.18 по справі № 2040/6612/18

за позовом ОСОБА_1

до Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, у якому просила визнати неправомірними дії Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо відмови в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ, ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-УІІ; скасувати рішення Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 29.11.2017 року № 78 про відмову в призначенні пенсії; зобов'язати Київське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова зарахувати до стажу роботи 23 роки 6 місяці 22 дні (станом на 17.11.2017 року), з них на посадах прокурорів, що дає право на отримання пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», 21 рік 1 місяць 22 дні, а саме: - з 24.09.1996 року на посаді стажиста Ізюмської міжрайонної прокуратури; - з 19.09.2002 року на посаді помічника прокурора Ленінського району м. Харкова; - з 08.07.2009 року на посаді старшого помічника прокурора Ленінського району м. Харкова; - з 12.03.2010 року на посаді помічника прокурора Ленінського району м. Харкова; - з 14.10.2010 року на посаді старшого помічника прокурора Ленінського району м. Харкова; - з 05.06.2012 року на посаді старшого прокурора прокуратури Ленінського району міста Харкова; - з 24.10.2014 року на посаді старшого прокурора Первомайської міжрайонної прокуратури Харківської області; - з 12.08.2015 року на посаді прокурора Первомайської міжрайонної прокуратури Харківської області; - з 15.12.2015 року на посаді прокурора Первомайської місцевої прокуратури; зобов'язати Київське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова призначити та виплачувати в повному обсязі пенсію з 17.11.2017 року з розрахунку 60 відсотків від розміру заробітної плати згідно довідки, виданої прокуратурою Харківської області від 15.11.2017 року № 18-445, за вислугою років відповідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-УІІ.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.11.2018 року позовні вимоги задоволено.

Визнано неправомірними дії Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ, ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-УІІ.

Скасовано рішення Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 29.11.2017 року № 78 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1.

Зобов'язано Київське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи 23 роки 6 місяці 22 дні (станом на 17.11.2017 року), з них на посадах прокурорів, що дає право на отримання пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», 21 рік 1 місяць 22 дні, а саме: - з 24.09.1996 року на посаді стажиста Ізюмської міжрайонної прокуратури; - з 19.09.2002 року на посаді помічника прокурора Ленінського району м. Харкова; - з 08.07.2009 року на посаді старшого помічника прокурора Ленінського району м. Харкова; - з 12.03.2010 року на посаді помічника прокурора Ленінського району м. Харкова; - з 14.10.2010 року на посаді старшого помічника прокурора Ленінського району м. Харкова; - з 05.06.2012 року на посаді старшого прокурора прокуратури Ленінського району міста Харкова; - з 24.10.2014 року на посаді старшого прокурора Первомайської міжрайонної прокуратури Харківської області; - з 12.08.2015 року на посаді прокурора Первомайської міжрайонної прокуратури Харківської області; - з 15.12.2015 року на посаді прокурора Первомайської місцевої прокуратури.

Зобов'язано Київське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова призначити та виплачувати в повному обсязі пенсію ОСОБА_1 з 17.11.2017 року з розрахунку 60 відсотків від розміру заробітної плати згідно довідки, виданої прокуратурою Харківської області від 15.11.2017 року № 18-445, за вислугою років відповідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-УІІ.

Відповідач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити позивачу в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права, що у свою чергу призвело до неправильного вирішення справи по суті. Відповідач посилається на відсутність у ОСОБА_1 необхідного спеціального стажу роботи на посадах прокурорів для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру», лише 5 років 4 місяці 27 днів. Також, відповідач вважає безпідставним здійснення виплати пенсії позивачу без обмеження граничного розміру.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв'язку з чим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, ОСОБА_1 працює в органах прокуратури з 24.09.1996 року по теперішній час.

З 15.12.2015 року наказом від 14.12.2015 року № 3756к призначена на посаду прокурора Первомайської місцевої прокуратури Харківської області, у якій працює по теперішній час.

Відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 ОСОБА_1:

- з 24.09.1996 року призначена стажистом на посаду помічника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області (наказ від 24.09.1996 оку № 722);

- з 19.09.2002 переведена на посаду помічника прокурора Ленінського району м. Харкова (наказ від 19.09.2002 року № 1021);

- з 08.07.2009 року призначена на посаду старшого помічника прокурора Ленінського району м. Харкова (наказ від 08.07.2009 року № 797к);

- з 12.03.2010 року переведена на посаду помічника прокурора Ленінського району м. Харкова (наказ від 12.03.2010 року № 191к);

- з 14.10.2010 року переведена на посаду старшого помічника прокуратури Ленінського району м. Харкова (наказ від 14.10.2010 року № 1420к);

- з 05.06.2012 року переведена на посаду старшого прокурора прокуратури Ленінського району м. Харкова (наказ від 05.06.2012 року № 1064к);

- з 24.10.2014 року переведена на посаду старшого прокурора Первомайської міжрайонної прокуратури Харківської області (наказ від 24.10.2014 року № 2223к);

- з 12.08.2015 року переведена на посаду прокурора Первомайської міжрайонної прокуратури (наказ від 12.08.2015 року № 2161к);

- з 15.12.2015 року призначена на посаду прокурора Первомайської місцевої прокуратури Харківської області (наказ від 14.12.2015 року № 3756к).

Вказані періоди стажу роботи ОСОБА_1 в органах прокуратури також підтверджується довідкою прокуратури Харківської області від 26.07.2018 року за № 11-810вих-18.

17.11.2017 року ОСОБА_1 звернулась до Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова із заявою про призначення пенсії на підставі ст. 50-1 Закону України Про прокуратуру.

Київське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова рішенням № 78 від 29.11.2017 року відмовило позивачу у призначенні пенсії, посилаючись на відсутність необхідного стажу на посадах прокурорів для призначення пенсії на час звернення позивача за пенсією.

Не погодившись з такими діями відповідача, ОСОБА_1 звернулась до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наявності у позивача необхідного стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону № 1697-VII.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначено Законом України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014 року, який набирав чинності з 15.07.2015 року.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 16 Закону № 1697-VII незалежність прокурора забезпечується належним матеріальним, соціальним та пенсійним забезпеченням прокурора.

На час звернення ОСОБА_1 до Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова за призначенням пенсії діяв Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014 року.

Статтею 86 Закону №1697-VII визначено підстави та порядок призначення пенсії за вислугу років.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону № 1697-VII прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років 6 місяців.

Згідно з ч. 6 вказаної статті до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів;

слідчими, суддями;

на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою;

у науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання;

на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Національній академії прокуратури України;

на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури;

військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання;

відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Статтею 15 Закону № 1697-VII передбачено, що прокурором органу прокуратури є: 1) Генеральний прокурор; 2) перший заступник Генерального прокурора; 3) заступник Генерального прокурора; 4) заступник Генерального прокурора - Головний військовий прокурор; 4-1) заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; 5) керівник підрозділу Генеральної прокуратури України (у тому числі перший заступник та заступник Головного військового прокурора, керівник підрозділу Головної військової прокуратури на правах структурного підрозділу Генеральної прокуратури України); 6) заступник керівника підрозділу Генеральної прокуратури України (у тому числі Головної військової прокуратури та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України); 7) прокурор Генеральної прокуратури України (у тому числі Головної військової прокуратури та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України); 8) керівник регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 9) перший заступник керівника регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 10) заступник керівника регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 11) керівник підрозділу регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 12) заступник керівника підрозділу регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 13) прокурор регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 14) керівник місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 15) перший заступник керівника місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 16) заступник керівника місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 17) керівник підрозділу місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 18) заступник керівника підрозділу місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 19) прокурор місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої).

Отже, є безпідставними доводи апеляційної скарги стосовно неможливості зарахування до стажу роботи на посадах прокурорів періодів роботи позивача на посадах стажиста, помічника, старшого помічника прокурора.

Судовим розглядом встановлено, що вислуга років позивача, яка дає право на пенсію за вислугу років, обчислена згідно з ч. 6 ст. 86 Закону № 1697-VII перевищує 27 років 10 місяців 2 дні, в тому числі, на посадах прокурора - 21 рік 1 місяць 22 дні.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність у позивача права на призначення пенсії відповідно до ст. 86 Закону № 1697-VII, а тому дії відповідача щодо відмови в її призначенні є протиправними.

Відповідно до ч. 2 ст. 86 Закону № 1697-VII пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

У той же час, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги стосовно необгрунтованості позовної вимоги ОСОБА_1 про зобов'язання відповідача здійснити виплату пенсії без обмеження граничного розміру.

Так, із матеріалів встановлено, що відповідно до уточнениї позовних вимог ОСОБА_1 просила призначити ти виплачувати пенсію із розрахунку 60 відсотків від розміру заробітної плати за вислугою років відповідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-УІІ.

У свою чергу, судом першої інстанції адміністративний позов розглянутий в межах заявлених позовних вимог ОСОБА_1

Отже, посилання Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова на необгрунтоване задоволення судом першої інстанції вимоги позивача щодо здійснення виплати пенсії без обмеження граничного розміру є безпідставними, оскільки такі вимоги не були предметом розгляду даної адміністративної справи.

Інших доводів стосовно розміру призначеної пенсії ОСОБА_1 апеляційна скарга не містить.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.11.2018 по справі № 2040/6612/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов З.Г. Подобайло