Справа № 0540/8466/18-а
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

06 березня 2019 року

Київ

справа №0540/8466/18-а

адміністративне провадження №К/9901/69771/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді (судді-доповідача) - Данилевич Н.А.,

суддів - Бевзенка В.М,

Шарапи В.М.,

секретар - Шевчук К.В.,

за участю

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Дармограй М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження

касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року (головуючий суддя - Шишов О.О., судді - Блохін А.А., Сіваченко І.В.) у справі

за позовом ОСОБА_4

до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України,

третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Південний фінансовий партнер»,

про визнання протиправними і скасування постанов, -

в с т а н о в и в :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У вересні 2018 року ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4.) звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Департамент ДВС) про визнання протиправною і скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 14 серпня 2018 року ВП №53816318, визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 21 серпня 2018 року №57028559.

2. Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_4 зазначила, що будь-яка з умов для здійснення розрахунку 10-ти відсоткового виконавчого збору, що підлягав би стягненню з позивача не настала. Зокрема, у виконавчому провадженні №53816318: будь-які суми з позивача не стягнуто, будь-які суми позивачем нікому не поверталися, будь-яке майно боржника стягувачу за виконавчим документом не передавалося. Ба більше, висновок про борг позивача розміром у 32 386 982, 68 грн. є вигаданим, адже виконавчий документ таких відомостей не містить. Крім того, в умовах чинності ухвали про зупинення стягнення за виконавчим написом, протиправно і з перевищенням влади прийнято постанову про поновлення вчинення виконавчих дій. Протиправне поновлення вчинення виконавчих дій, у період судового зупинення стягнення, у свою чергу створило умови для подальшого прийняття протиправних постанов про повернення виконавчого документа стягувачу та стягнення виконавчого збору.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

3. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2018 року позов задоволено частково. Визнано протиправною і скасовано постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення виконавчого збору від 14 серпня 2018 року ВП №53816318. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Також стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13) на користь ОСОБА_4 сплачений судовий збір у розмірі 8105,20 грн.

4. Задовольняючи адміністративний позов частково, суд першої інстанції дійшов висновку, що підставою для стягнення виконавчого збору в межах виконавчого провадження про стягнення сум коштів є здійснення державним виконавцем дій щодо фактичного стягнення з боржника на користь стягувача сум заборгованості. Оскільки в межах спірного виконавчого провадження фактичне стягнення з позивача не відбулося, тому у державного виконавця на момент винесення постанови про стягнення виконавчого збору були відсутні дані для розрахунку такого збору. За таких обставин, постанова про стягнення виконавчого збору від 14 серпня 2018 року є протиправною і такою, що підлягає скасуванню. Позовні вимоги про визнання протиправною і скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 21 серпня 2018 року №57028559 є передчасними, оскільки виконавче провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 14 серпня 2018 року ВП №53816318 підлягає закінченню.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

5. Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Департамент ДВС подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції.

6. Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року апеляційну скаргу Департаменту ДВС на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2018 року у справі № 0540/8466/18-а- задоволено. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2018 року у справі № 0540/8466/18-а - скасовано. Прийнято нове судове рішення. У задоволенні позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення виконавчого збору від 14 серпня 2018 року ВП № 53816318 - відмовлено. Абзац четвертий рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2018 року у справі № 0540/8466/18-а - виключено. У решті рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2018 року у справі № 0540/8466/18-а - залишено без змін.

7. Апеляційний суд, задовольняючи апеляційну скаргу, зазначив, що частина третя статті 40 Закону № 1404-VIII є спеціальною нормою, яка регулює окремі випадки стягнення виконавчого збору, а тому загальні правила, встановлені частинами першою та другою статті 27 зазначеного Закону - не можуть застосовуватися. Тобто, суд першої інстанції не врахував що, стягувач звернувся з заявою про повернення виконавчого документу відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII, у зв'язку з чим настають наслідки, які передбачені частиною третьою статті 40 Закону № 1404-VIII - якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець виносить постанову про стягнення виконавчого збору. При цьому, норми статті 27 вказаного Закону містять вичерпний перелік підстав та умов, за якими виконавчий збір не стягується, і до цього переліку обставини в цій справі не включені. Суд апеляційної інстанції зазначив, що виконавчий збір за своєю правовою природою є платою за вчинення дій, пов'язаних з примусовим виконанням виконавчого документу, що здійснюються органами державної виконавчої служби, тобто є державним збором (платою). В межах виконавчого провадження, що є об'єктом дослідження в цій справі, державним виконавцем було вчинено певних дій по виконанню виконавчого документа, зокрема, накладення арешту на майно боржника, що є заходом, який спонукає останнього до виконання своїх зобов'язань, передбачених виконавчим написом. Крім того, зазначено, що виконавчий напис від 12.04.2017р. № 1199, на підставі якого було відкрито ВП №53816318, містить розмір коштів, які підлягають стягненню від реалізації нерухомого майна, а саме 32386982,68 грн. Матеріали справи не містять доказів скасування постанов відповідача як про поновлення виконавчого провадження, так і про повернення виконавчого документа. Відтак, доводи позивача про протиправне поновлення вчинення виконавчих дій в період зупинення виконавчих дій судовим рішенням, що на його думку створило умови для подальшого прийняття протиправних постанов про повернення виконавчого документа та стягнення виконавчого збору, є необґрунтованими.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень)

8. ОСОБА_4 (далі - скаржник) в грудні 2018 року звернулася до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року.

9. В касаційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

10. В обґрунтування поданої касаційної скарги скаржник зазначила, що при відкритті виконавчого провадження державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження». У міру фактичного стягнення коштів чи майна, з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми. У разі повернення виконавчого документа стягувачу, у зв'язку з надходженням від нього відповідної зави, державний виконавець має право не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа винести постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі, встановленому ч.2 ст.27 Закону № 1404-VIII, якщо такий виконавчий збір не стягнуто в ході примусового виконання виконавчого документа. При цьому, застосування приписів частин1 і 2 ст. 27 Закону №1404-VIII є обов'язковим, адже інші норми цього Закону не визначають порядку сплати та розміру виконавчого збору. Вважає, що для стягнення виконавчого збору ч.2 ст.27 Закону №1404-VIII встановлює обов'язкове досягнення певного результату, а саме фактичного стягнення коштів або майна боржника.

11. Департамент ДВС надав відзив на касаційну скаргу, яким просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року без змін. Вважає, що посадові особи Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС діяли в межах повноважень, а підстави визнавати оскаржувані позивачем постанови неправомірними - відсутні.

12. Ухвалою Верховного Суду від 18 лютого 2019 року зазначену адміністративну справу призначено до розгляду.

II. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)

13. Частина 1 статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України: апеляційна скарга реєструється у день її надходження до суду апеляційної інстанції та не пізніше наступного дня передається судді-доповідачу, визначеному в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

14. Частини 1, 2 та 13 статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України: визначення судді, а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою під час реєстрації документів, зазначених в частині другій статті 18 цього Кодексу, а також в інших випадках визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу, з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ.

Справа, розгляд якої відповідно до цього Кодексу здійснюється колегією суддів в обов'язковому порядку, розглядається постійною колегією суддів відповідного суду, до складу якої входить визначений Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою суддя-доповідач.

Справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута цим самим суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи, та інших випадків, визначених цим Кодексом.

15. Пункт 3 частини 17 статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України: протокол має містити такі відомості: інформація про визначення списку суддів для участі (підстави, за яких судді не беруть участі) в автоматизованому розподілі; інформація про визначення судді, судді-доповідача.

16. Стаття 315 Кодексу адміністративного судочинства України: за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін; 2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення; 3) скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково; 4) визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у визначених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині; 5) скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю; 6) у визначених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених у пунктах 1-5 частини першої цієї статті.

17. Пункти 16 та 18 розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 року № 30: для колегіального розгляду судової справи або матеріалів кримінального провадження у складі трьох суддів постійної колегії суддя-доповідач обирається відповідно до пункту 6 цього Розділу. Два інші судді постійної колегії, що розглядатиме справу, визначаються модулем автоматизованого розподілу із числа суддів основного складу постійної колегії, до якої входить обраний суддя-доповідач під час тієї самої процедури автоматизованого розподілу. <…>

18. Заміна судді в колегії у випадках, передбачених процесуальним законом проводиться модулем автоматизованого розподілу з ініціативи судді-доповідача на підставі вмотивованого розпорядження керівника апарату (секретаріату), підписаного у відповідності до його посадових обов'язків або за ухвалою суду про задоволення відводу (самовідводу) судді в порядку, визначеному пунктом 6 цього Розділу з урахуванням наступних особливостей.

19. У разі, якщо до складу колегії, яка здійснює розгляд справи входить постійна колегія, то з переліку компетентних суддів, що формується для проведення заміни судді додатково виключаються всі судді, що не входять до складу резервних суддів такої постійної колегії. <…>

ІІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

20. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

21. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина 1 статті 341 КАС України).

22. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 341 КАС України).

23. Суд зазначає, що відповідно до резолютивної частини постанови:

- апеляційну скаргу Департаменту ДВС на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2018 року у справі № 0540/8466/18-а задоволено;

- рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2018 року у справі № 0540/8466/18-а скасовано;

- прийнято нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення виконавчого збору від 14 серпня 2018 року ВП № 53816318 відмовлено;

- абзац четвертий рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2018 року у справі №0540/8466/18-а виключено; в решті рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2018 року у справі № 0540/8466/18-а залишено без змін.

24. Отже, всупереч передбачених пунктом 2 частини 1 статті 315 КАС України повноважень суду апеляційної інстанції в резолютивній частині оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанцій наведено взаємовиключні висновки за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції.

25. Згідно ч. 2 ст. 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин.

26. Відповідно до ч. 2 ст. 351 КАС України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.

27. Враховуючи те, що апеляційний суд, ухвалюючи рішення за результатом розгляду апеляційної скарги, допустив порушення норм процесуального права, а саме положень статті 315 КАС України, колегія суддів вважає наявними підстави для скасування постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

28. Крім того, Суд звертає увагу на те, що відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.11.2018р. визначено наступний склад колегії суддів: Шишов Олег Олексійович - головуючий суддя, Блохін Анатолій Андрійович, Сіваченко Ігор Вікторович. Проте у вступній частині постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року зазначено, що апеляційна скарга розглянута Першим апеляційним адміністративним судом у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Шишова О.О., Блохіна А.А. Втім, у матеріалах справи відсутні докази заміни у встановленому порядку судді-доповідача (головуючого судді).

29. Керуючись статтями 341, 344, 349, 353, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

п о с т а н о в и в :

30. Касаційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

31. Постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року - скасувати та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

32. Повний текст постанови виготовлено 11 березня 2019 року.

33. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.

Суддя-доповідач Н.А. Данилевич

Судді В.М. Бевзенко

В.М. Шарапа