Справа № 1.380.2019.000409
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1.380.2019.000409
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Костецького Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним рішення та зобовязання вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1М.) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у якому просить суд:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 03.01.2019 за № 181/03.29-16 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугою років з 30.01.2018.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що з 05.11.1999 позивач проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України на посадах молодшого начальницького складу. 29.01.2018 відповідно наказу державної установи «Сокальська виправна колонія (№ 47)» № Ю/ОС-18 ОСОБА_1 звільнено з органів кримінально-виконавчої системи за пп. 4 п.1 ст. 77 (у звязку з скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) Закону України «Про національну поліцію». Вислуга років на день звільнення становить в календарному обчисленні 19 років 06 місяців 27 днів, у пільговому обчисленні 25 років 07 місяців 25 днів. Після звільнення позивачем подано до Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України заяву та всі необхідні документи для подальшого направлення їх до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області для призначення мені пенсії з 30.01.2018, тобто з наступного дня після звільнення із служби відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та. деяких інших осіб». Зазначений пакет документів надійшов на адресу відповідача 06.12.2018 за вх. № 24259/5. Однак, 05.01.2019 позивачем отримано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 03.01.2019 за №181/03.29-16 про відмову в призначенні пенсії на підставі відсутності достатньої кількості календарних років. Позивач вважає що у відповідача не було підстав для відмови у призначенні пенсії за вислугою років, відтак відмова відповідача протиправна.

Ухвалою суду від 12.02.2019 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі та запропоновано відповідачу у п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали подати відзив на позовну заяву.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву від 07.03.2019 (вх. № 7644), у якому зазначає, що відповідно до витягу з наказу Державної установи "Сокальська виправна колонія" (№ 47) від 29.01.2018 № 10/ОС-18, ОСОБА_1 звільнено відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" 29.01.2018. Вислуга років на день звільнення становить у календарному обчисленні становить - 19 років 06 місяців 27 днів, у пільговому обчисленні - 25 років 07 місяців 25 днів. Оскільки, календарна вислуга років на день звільнення (29.01.2018) становить - 19 років 06 місяців 27 днів, законні підстави для призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "а" ст. 12 Закону України № 2262 відсутні. Враховуючи наведене, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області 03.01.2019 повернуто документи для призначення пенсії. Просить у задоволенні позову відмовити.

Позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву від 14.03.2018 (вх. № 8534).

Ухвалою від 07.03.2019 відмовлено у задоволенні клопотань представника відповідача про розгляд справи в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін та залучення до участі у справі третьої особи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі факти, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм правову оцінку.

Відповідно до наказу ДУ "Сокальська виправна колонія (№ 47)" від 29.01.2018 № 10/ОС-18 ОСОБА_1 звільнено за пп. 4 п. 1 ст. 77 Закону України Про Національну поліцію у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів з 29.01.2018. Вислуга років на день звільнення становить у календарному обчисленні становить - 19 років 06 місяців 27 днів, у пільговому обчисленні - 25 років 07 місяців 25 днів.

ОСОБА_1 звернувся до Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України з заявою та необхідними документами для подальшого направлення їх до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області для призначення пенсії з 30.01.2018.

Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області 06.12.2018 прийнято рішення № 482/9 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до п. "а" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Листом від 03.01.2019 № 181/03.29-16 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області надано відповідь на заяву та повідомлено, що відповідно до розрахунку вислуги років ОСОБА_1 вислуга років на день звільнення (29.01.2018) у календарному обчислені становить 19 років 06 місяців 27 днів, а тому підстав для призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "а" ст. 12 та ст. 23 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб не має.

Вважаючи протиправними рішення відповідача щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за вислугою років, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Даючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, в тому числі в Державній кримінально-виконавчій службі України, є Закон України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-ХІІ, пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше.

Одночасно стаття 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначає вичерпний перелік видів служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначенні пенсії.

Згідно з частиною другої статті 17 Закону № 2262-XII до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Виходячи з наведеного, в Законі № 2262-XII не вказано, що пенсію за вислугу років можна призначати особам при наявності 23 років 6 місяців вислуги, обчисленої на пільгових умовах; вказаним Законом чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається при наявності 23 календарних років 6 місяців, та міститься виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.03.2018 у справі № 295/6301/17 та у постанові від 19.09.2018 № 725/1959/17.

Відповідно до п. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як встановлено судом станом на день звільнення (29.01.2018) календарна вислуга позивача становить 19 років 06 місяців 27 днів, що є недостатньою для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Таким чином, враховуючи зазначені приписи чинного законодавства та позицію Верховного Суду у подібних правовідносинах, суд дійшов висновку щодо відсутності у позивача права на призначення пенсії за вислугою років з урахуванням пільгової вислуги років, оскільки позивач не має встановленої пунктом а частини першої статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб календарної вислуги років.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи прийняте суб'єктом владних повноважень рішення судом не встановлено порушення норм передбачених ч. 2 ст. 2 КАС України.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо судового збору, то такий на підставі статті 139 КАС України покладається на позивача.

Керуючись статтями 9, 242- 246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним рішення та зобовязання вчинити дії - відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Костецький Н.В.