Справа № 520/20398/18
Суддя: Гниличенко М. В.
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-а/520/80/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2019 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Гниличенко М.В.

при секретарі - Шпак К.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Албул Олексія Андрійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, суд -

ВСТАНОВИВ :

17.12.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м.Одеси з адміністративним позовом до інспектора роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Албул О.А., яким просить суд визнати протиправною та скасувати постанову серії НК № 619701 від 07.12.2018 року про накладання на позивача адміністративного стягнення, якою було притягнуто останнього до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 170 гривень за порушення, передбачене ч. 6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, посилаючись на те, що дана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, не відповідає вимогам законодавства України та з порушенням його прав, оскільки розгляд справи відбувався на місці вчинення адміністративного правопорушення, а не у відповідному органі з додержанням всіх етапів розгляду справи про адміністративне правопорушення, крім того не складався протокол про адміністративне правопорушення, не було повідомлено про те, що відбувається розгляд справи, тому постанова інспектора патрульної поліції лейтенанта Албул О .А . є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.12.2018 року адміністративна справа була розподілена судді Гниличенко М.В.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 18.12.2018 року провадження по справі було відкрито у порядку загального позовного провадження та призначено судове засідання на 21.01.2019 року, вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільного законодавства відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву або заперечень.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 05.02.2019 року Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції було залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання з`явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач - інспектор роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Албул Олексій Андрійович до судового засідання не з`явився, через канцелярію суду надав відзив та заяву, в яких зазначено, що він діяв відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 року № 1395. Ним дійсно було зафіксовано порушення правил дорожнього руху, внаслідок чого винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. за вчинення останнім правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП. До відзиву надав відеозапис, що підтверджує факт вчинення адміністративного правопорушення позивачем, тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та справу розглянути за його відсутності.

Представник третьої особи Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Оніщенко К .С . до судового засідання не з`явилась, через канцелярію суду надала заяву, якою просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги не визнає, підтримує пояснення на позов та просила відмовити у повному обсязі.

Статтею 288 КУпАП передбачено, що постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до суду у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, встановленими КУпАП.

Статтею 286 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та надані суду відеоматеріали, відзив та пояснення на позов, заслухавши позивача, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, врегульовані Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Відповідно ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, оскільки технічний стан транспортних засобів та їх обладнання є факторами, що впливають на безпеку дорожнього руху.

Згідно п. 2.9 в Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Відповідно до п. 30.2 Правил дорожнього руху України на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка. Забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чистими і достатньо освітленими.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 07.12.2018 року інспектором роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом Албул Олексієм Андрійовичем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК № 619701. Згідно даної постанови, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 гривень.

Як вбачається з вказаної постанови про адміністративне правопорушення, водій ОСОБА_1 , 07.12.2018 року рухаючись по вул. Ак.Філатова, 13 у м.Одеса в темну пору доби о 22:30 годин, керував транспортним засобом Opel Astra, державний номер НОМЕР_1 з неосвітленим заднім номерним знаком, чим порушив вимоги п.2.9.в Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.6 ст.121 КУпАП.

Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 6 ст.121 КУпАП, відповідальність за цією частиною передбачена, зокрема, керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, - тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що керування транспортним засобом, з неосвітленим номерним знаком є адміністративним правопорушенням, яке тягне за собою накладення штрафу, зокрема положення ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» зобов`язує водія перевірити перед вирушенням в дорогу технічний стан транспортного засобу та стежити за ним у дорозі.

В обґрунтування заперечень відповідачем наданий відзив, а представником третьої особи відеозапис з нагрудної камери поліцейського та фото, з якого чітко вбачається, що на ньому зафіксований автомобіль Opel Astra, державний номер НОМЕР_1 , задній номерний знак якого дійсно був неосвітлений в темну пору доби, зафіксовано факт складання постанови, вручення її копії водієві, чим не було порушено його право на захист, при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення поліцейський з`ясував всі обставини справи в розумінні ст. 280 КУпАП.

Вказані відеоматеріали містять інформацію щодо предмету доказування, є належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, а також ст.ст.73-76 КАС України.

Позивач у судовому засіданні наполягав на тому, що Управлінням патрульної поліції до суду було надано копію DVD-R диска із відеозаписом з нагрудного відео реєстратора інспектора патрульної поліції, який суд не може прийняти як доказ по справі, оскільки вказана копія не засвідчена електронно-цифровим підписом відповідно до ст. 99 КАС України.

Проте, суд не погоджується з даним твердженням позивача з огляду на наступне.

Порядок розгляду адміністративної справи, притягнення особи до адміністративної відповідальності, винесення постанови здійснюється інспектором поліції у відповідності до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення, а ні за нормами Кодексу

Адміністративного Судочинства.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні, тобто, основним завданням відповідно до норм КУпАП є встановлення винуватості чи відсутності вини водія.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 2.9 в Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Відповідно до ч. 6 ст.121 КУпАП, відповідальність за цією частиною передбачена, зокрема, керування водієм транспортним засобом, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, - тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із пунктом 2.4 ПДР України, на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1.

Відповідно до ст.159 КАС України, обгрунтованим визнається судове рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи чи для вирішення певного процесуального питання, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються належними і допустимими доказами.

Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності позивача згідно з частиною шостою статті 121 КУпАП, зокрема є керування транспортним засобом, номерний знак якого неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості).

Разом з тим, позивач у судовому засіданні заперечуючи проти пояснень, наданих у відзиву відповідача, вказує, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідачем не доведено факт, що саме позивач керував автомобілем з неосвітленим заднім номером до складання постанови.

Суд критично ставиться до вищевказаних пояснень позивача, оскільки у судовому засіданні ним були надані пояснення про те, що дійсно він користується автомобілем Opel Astra, державний номер НОМЕР_1 , який належить його матері ОСОБА_4 , що 07.12.2018 року до автомобіля, яким він керував підійшов інспектор поліції , який не представився, але в позовній заяві вказано, що інспектор представився та показав посвідчення, позивач не заперечує, що йому було оголошено постанову та він її підписав, з цього приводу судом було надано для огляду постанову та позивач підтвердив у судовому засіданні факт, що підпис та фраза, що не згоден з постановою, зроблена їм власноручно. Позивач вказує, що в постанові невірно вказано реєстраційні дані посвідчення водія, проте на вимогу суду надати копію технічного паспорту та посвідчення водія відмовився, пояснив, що ці документи не стосуються розгляду справи, тим самим не спростував та ні підтвердив свої доводи з цього приводу.

В розумінні статті 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Крім того, згідно з частиною другої статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно із ч. 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами статті 89 КАС України, відповідно до приписів якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В матеріалах справи є DVD-R диск із відеозаписом з нагрудного відеореєстратора інспектора патрульної поліції, який було оглянуто у судовому засіданні.

Згідно зі ст.34 Закону України «Про національну поліцію» поліція, серед іншого, може застосовувати такі превентивні заходи, як використання технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису.

Окрім того, згідно зі ст.40 Закону України «Про національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобів , монтувати, розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото-і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із фото-і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні.

Суд зауважує, що єдиним толкуванням копії та оригіналу електронного документу є Закон України «Про електронні документи та електронний документообіг» 2003 року, у ч.2 ст.7 якого зазначено, що у разі надсилання електронного документу кільком адресатам або його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документу і має однакову юридичну силу, тому суд відхиляє твердження позивача про необхідність засвідчення копії диску з відеозаписом.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Всі докази для суду є рівноцінними та не мають для суду наперед встановленої сили, в тому числі і відеозапис фіксування подій про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване 07.12.2018 року.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема ч.6 статті 121 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 5 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 р. та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за № 1408/27853 від 10.11.2015 р., поліцейським складається у письмовій формі постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, форму якої чітко встановлено додатком 5 до вищевказаної Інструкції.

Судом встановлено, що на вимогу позивача інспектор представився, показав посвідчення, справу було розглянуто у присутності позивача, пояснено суть правопорушення, заслухано доводи водія, досліджено докази, здійснено огляд автомобіля, оголошено постанову, порядок та строки її оскарження, позивачем постанова була підписана, письмових клопотань або заяв від позивача не надходило.

Суд не приймає до уваги пояснення позивача про необхідність складання протоколу, про стадії адміністративного провадження між складанням протоколу та стадією розгляду справи, та існуванням часового інтервалу для підготовки для справи, що не було проведено підготовка до розгляду, оскільки за даними правопорушеннями проводиться спрощений порядок розгляду справ.

Згідно ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП. Частина друга ст. 258 КУпАП передбачає, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до Національної поліції.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (в тому числі ст. 121 КУпАП). Частиною 5 ст. 258 КУпАП не передбачені винятки щодо необхідності складання протоколу за правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху у разі заперечення особи щодо встановленого порушення.

Постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складено інспектором патрульної поліції, який відповідно до вимог ст. 222 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Оскільки позивачем було вчинено адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а розгляд справи віднесено до компетенції Національної поліції, у відповідності до вимог ст. 258 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складався.

В рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015 зазначено, що положення ч. 1 ст. 276 КУпАП в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення. Приймаючи зазначене рішення Конституційний Суд України виходив з того, що в ч. ч. 1, 2 ст. 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення. Перелік адміністративних правопорушень, за якими адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ч. ч. 1, 2 ст. 258 КУпАП передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Пункт 4 Розділу 1 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 визначає, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Враховуючи наведене, суд вважає вимоги позивача щодо скасування оскаржуваної постанови з підстав її винесення без складання протоколу про адміністративне правопорушення та на місці вчинення правопорушення, не підлягаючими задоволенню.

При вирішенні питання про винуватість чи відсутність вини водія, не є визначальним було це місце вчинення чи місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, така обставина не звільняє винну особу від відповідальності.

Суд зауважує, що незалежно від того, відомо було позивачу чи ні про те, що не освітлюється номерний знак в його автомобілі в темну пору доби, автомобіль позивача був зупинений поліцейським правомірно у зв`язку з виявленим порушенням п.2.9 «в» Правил дорожнього руху.

Пунктом 1 розділу IV Інструкції визначено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Статтею 283 КУпАП передбачено, що постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Оскаржувана постанова в справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, містить відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у виді штрафу.

З переглянутого відео вбачається, що позивачу було роз`яснено положення ст.ст. 307, 308 КУпАП, тобто право, порядок та строки оскарження постанови згідно ст.ст.287-289 КУпАП, була вручена копія постанови, тобто право на захист не порушено.

Європейський суд з прав людини в пункті 32, справи «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи. Санкція ст. 121 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту.

Таким чином, відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень. Зокрема, позивач не заявляв жодних клопотань про своє бажання скористатися юридичними послугами адвоката під час притягнення його до адміністративної відповідальності на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Суд враховує той факт, що позивач будучи обізнаним фахівцем в галузі права, працюючим адвокатом, скористався своїм правом на власний розсуд і надав поліцейському письмові пояснення на бланку постанови, в яких зазначив, що з правопорушенням не згоден, будь-яких інших письмових заяв або клопотань під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не заявляв.

Крім того, із пояснень позивача вбачається, що ним було отримано відзив на позов, але без копії диска з відеозаписом, яка була вказана в додатках до відзиву, відповідачем суду не надано було підтвердження направлення саме відеозапису позивачу, тому судом було досліджено у судовому засіданні відеозапис, наданий до суду у встановлений законом строк до пояснень представника третьої особи Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, який було отримано позивачем.

Таким чином, слід дійти висновку, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача та накладення адміністративного стягнення за ч. 6 ст. 121 КУпАП відповідач /інспектор поліції/ діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України, що регулює порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.

Статтею 286 КАС передбачено вичерпний перелік дій місцевого загального суду, як адміністративного, які має право прийняти за наслідком розгляду даної категорії справ. Визнання протиправною постанови про накладення адміністративного стягнення вказаною статтею не передбачено, а тому у задоволенні даної вимоги теж необхідно відмовити.

Крім того, у судовому засіданні позивачем не підтверджено будь-яких незаконних дій з боку іншого працівника поліції з приводу зупинки транспортного засобу, некоректності спілкування, оскільки предметом позовних вимог, заявлених позивачем, є протиправність винесення саме інспектором Албул О.А. відносно позивача постанови про адміністративне правопорушення, проте факт порушення позивачем Правил дорожнього руху України дійсно мав місце, а тому поліцейський Албул О.А. , згідно його посадових обов`язків, мав беззаперечне право для зупинки транспортного засобу позивача, який в темну пору доби керував автомобілем з неосвітленим заднім номерним знаком та винесення відносно нього постанови про накладення адміністративного стягнення.

Постанова прийнята уповноваженою особою відповідно до норм КУпАП, викладені в ній обставини мали місце, вона відповідає вимогам ст.ст.283-285 КУпАП, стягнення накладено в межах санкції ч.6 ст.121 КУпАП.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія НК № 619701 від 07.12.2018 року є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування суд не вбачає, а отже в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 121, 222, 249, 252 , 254, 258, 280, 283,286, 288, 293 КУпАП, ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», Правилами дорожнього руху України, рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015, ст.ст. 8,9, 77, 94, 122, 241-246, 251,286, 293 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Албул Олексія Андрійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Київський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги на рішення протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 13.03.2019 року.

Суддя Гниличенко М. В.