Справа № 810/3269/17
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2019-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/3269/17 Суддя (судді) першої інстанції: Кушнова А.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., секретар судового засідання Харитонова Х.Б., за участі представника відповідача Загороднього С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк", про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

29.09.2017 ОСОБА_3 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк", яким з урахуванням заяви про зміну (доповнення) підстав позову від 11.07.2018 (т. 2 а.с. 28-34) просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Ірпінської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області форми Р від 26.09.2014 №.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що анульована сума заборгованості по пені не підпадає під ознаки додаткового блага у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням в розумінні підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, а тому не підлягає оподаткуванню.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2018 року позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області від 26.09.2014 № в частині збільшення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, на суму 12806,18 грн. (дванадцять тисяч вісімсот шість грн. 18 коп.), з яких сума за основним платежем складає 10244,94 грн. (десять тисяч двісті сорок чотири грн. 94 коп.) та за штрафними (фінансовими) санкціями 2561,24 грн. (дві тисячі п'ятсот шістдесят одна грн. 24 коп.). В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що оподатковуваним доходом позивача є лише основна заборгованість за кредитом, прощена (анульована) банком. Прощені (анульовані) банком проценти за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеня) не є доходом платника податків, а тому база оподаткування повинна визначатись лише з суми, прощеної (анульованої) банком, яку позивач фактично отримав за банківським кредитом, без врахування таких платежів.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати судове рішення, як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимоги.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що згідно з відомостями з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України в період з 01.01.2013 по 31.12.2013 позивач ОСОБА_3 фактично отримав дохід у вигляді додаткового блага (ознака доходу - 126) в розмірі 138690,15 грн., отже позивач повинен був самостійно сплатити податок з таких доходів та відобразити їх у річній податковій декларації.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити. Позивач до суду не прибув, про місце, дату, час розгляду справи повідомлений належним чином.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Справу розглянуто в межах аргументів апеляційної скарги відповідача.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 25 червня 2013 року між позивачем ОСОБА_3 та ПАТ «Універсал Банк» (кредитором) складено Акт про припинення зобов'язання за Договором від 21 грудня 2007 №CL 9421.

Відповідно до п. 2 вищезазначеного акта «З моменту підписання Сторонами цього акта заборгованість Позичальника перед Кредитором в сумі 85545,73 грн. вважається погашеною повністю шляхом прощення Кредитором такої заборгованості Позичальнику (на підставі ст. 605 Цивільного кодексу України - «прощення боргу»), а Позичальник вважається таким, що виконав свої зобов'язання за Основним договором в повному обсязі (т. 1 а.с. 256).

25 червня 2013 року між позивачем ОСОБА_3 та ПАТ «Універсал Банк» (кредитором) складено Акт про припинення зобов'язання за Договором від 15 лютого 2008 №CL 19022.

Відповідно до п. 2 вищезазначеного акта «З моменту підписання Сторонами цього акта заборгованість Позичальника перед Кредитором в сумі 6648 доларів США 87 центів вважається погашеною повністю шляхом прощення Кредитором такої заборгованості Позичальнику (на підставі ст. 605 Цивільного кодексу України - «прощення боргу»), а Позичальник вважається таким, що виконав свої зобов'язання за Основним договором в повному обсязі (том 1 а.с. 257).

Наказом № 713 від 03.09.2014 Ірпінської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області було призначено проведення документальної позапланової невиїзної перевірки громадянина ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум до бюджету за період з 01.01.2013 по 31.12.2013 (т. 1 а.с. 69).

Наказ Ірпінської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області № 713 від 03.09.2014 було направлено позивачу засобами поштового зв'язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення 03.09.2014 та отримано позивачем 04.09.2014, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (том 1 а.с. 70).

В період з 03.09.2014 по 05.09.2014 головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб Ірпінської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області ОСОБА_5 на підставі пп. 75.1.2 п.75.1 ст. 75, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, ст. 79 Податкового кодексу України, відповідно до наказу від 03.09.2014 р. № 713, виданого Ірпінською ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області, було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету громадянином ОСОБА_3 за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року, за результатами перевірки складений акт від 12.09.2014 №845/173/НОМЕР_1 (том 1 а.с. 72-79).

Під час проведення перевірки встановлено порушення позивачем пункту 167.1 статті 167 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ із змінами та доповненнями в частині заниження суми податкового зобов'язання за результатами річного декларування, а саме оподаткування доходу, отриманого платником податку як додаткове благо.

Акт перевірки було направлено на адресу відповідача засобами поштового зв'язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення 12.09.2014, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення позивачу 13.09.2014 (том 1 а.с. 72).

На підставі Акту перевірки Ірпінською ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області було прийнято податкове повідомлення-рішення від 26.09.2014 №, яким ОСОБА_3 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 26252,66 грн., у тому числі за основним платежем на суму 21002,13 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 5250,53 грн. (том 1 а.с. 71).

Податкове повідомлення-рішення Ірпінської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області від 26.09.2014 № було направлено позивачу засобами поштового зв'язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення 26.09.2014 та отримано позивачем 30.09.2014, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (том 1 а.с. 71).

Вказані обставини підтверджені відповідними доказами і не є спірними.

Відповідно до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з підпунктами 163.1.1 та 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин; далі - ПК України) об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абзацу другого пункту 164.1 статті 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

За правилами підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України є вичерпним.

Відповідно до підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України (в редакції, чинній до 1 січня 2015 року) до оподатковуваного доходу включаються суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

З огляду на підпункт «б» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов'язання.

У той же час відносини, що виникають між банком та клієнтом з питань надання кредиту є цивільно-правовими відносинами, які регулюються актами цивільного законодавства України.

Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин; далі - ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною 1 статті 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

У відповідності до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі статтею 605 ЦК України зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що додаткове благо визначається як доход у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує доход платника податку. Водночас, в разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує доход платника податку і включається в його оподатковуваний доход. Разом з тим, сума процентів, нарахованих банком за умовами договору за користування кредитом, комісій та/або штрафних санкцій (пені) не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, комісій та/або штрафних санкцій (пені), нарахованих за користування кредитом й за прострочення виконання грошового зобов'язання, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

Відсутність в підпункті «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України точності щодо визначення додаткового блага у вигляді суми боргу платника податку (процентного), анульованого кредитором за його самосійним рішенням, була усунена шляхом внесення змін Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року №71-VIII, який набрав чинності з 1 січня 2015 року.

Згідно з підпунктом «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України (в редакції, чинній з 1 січня 2015 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Отже, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеню), прощені (анульовані) кредитором.

Наведене підтверджується і змінами, які в подальшому внесені до законодавства, зокрема, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов'язань» від 09 квітня 2015 року №321-VIII, який набрав чинності 07 травня 2015 року, редакція підпункту 165.1.55 пункту 165.1 статті 165 ПК України була доповнена абзацом другим, у зв'язку з чим сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності не підлягали включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

При вирішенні даного спору слід враховувати й положення пункту 56.21 статті 56 ПК України, якими встановлено, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Таке застосування норм відповідає й основним засадам податкового законодавства, проголошеним у статті 4 ПК України.

Отже, оподатковуваним доходом позивача є лише основна заборгованість за кредитом, прощена (анульована) банком. Прощені (анульовані) банком проценти за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеня) не є доходом платника податків, а тому база оподаткування повинна визначатись лише з суми, прощеної (анульованої) банком, яку позивач фактично отримав за банківським кредитом, без врахування таких платежів.

Такі висновки суду узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладених у постанові від 07 лютого 2019 року у справі №802/598/16-а.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає доводи апелянта, що позивач в період з 01.01.2013 по 31.12.2013 повинен був самостійно сплатити податок з доходів та відобразити їх у річній податковій декларації із розрахунку додаткового блага у сумі 138690,15 грн., яка включає й проценти за користування кредитом, комісії, прощені (анульовані) банком є необґрунтованими, а висновки суду першої інстанції вірними.

Стаття 77 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткової обґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів, враховуючи вищенаведене, зазначає, що всі наведені апелянтом аргументи є такими, що не заслуговують уваги, оскільки вони не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції і не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для її скасування.

Повний текст постанови виготовлено 07.03.2019 р.

Керуючись статтями 308, 309, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2018 року - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк", про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Л.В. Губська

О.В. Епель