Справа № 0940/1828/18
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2019-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/1141/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Глушка І.В.,

секретаря судового засідання Дідик Н.С.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя - Скільський І.І.), ухвалене у відкритому судовому засіданні в м.Івано-Франківську о 15 год 27 хв. 03 грудня 2018 року, повне судове рішення складено 07 грудня 2018 року, у справі №0940/1828/18 за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про визнання протиправним рішення та зобов'язання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В:

08.10.2018 ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області просила визнати протиправним та скасувати рішення №8 від 25.07.2018 про утримання надміру виплачених сум пенсії; зобов`язати відповідача здійснити повернення та виплату утриманих за період з 01.09.2018 і за наступні по порядку місяці сум з пенсії, визнавши їх безнадійною заборгованістю.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2018 року позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську від 25.07.2018 за №8 про утримання з ОСОБА_4 надміру виплачених сум пенсії; зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську повернути ОСОБА_4 грошові кошти, утримані з її пенсії з 01.09.2018 на підставі рішення управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську від 25.07.2018 за №8.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що підставою для повернення надміру виплаченої пенсії є або встановлення факту зловживання з боку пенсіонера, або подання страхувальником недостовірних даних. Суд першої інстанції зазначив, що пенсіонер не може нести відповідальність за зміст та достовірність офіційних документів, які видаються органами державної влади, іншими організаціями та установами на виконання їх повноважень, а тому на пенсіонера може бути покладений обов'язок про повернення надміру виплаченої пенсії лише у випадку встановлення і доведення об'єктивними даними зловживань з його боку, тобто наявність об'єктивно встановленої вини в наданні недостовірних даних, а тому дійшов висновку, що позивач дотримався вимог закону та надав для перерахунку розміру пенсії довідку, яку видав їй страхувальник - Надвірнянське районне споживче товариство «Коопзаготпромторг», який і несе відповідальність за достовірність вказаних у зазначеній довідці даних. Водночас, оскільки визначена Пенсійним фондом сума переплати пенсії в розмірі 54 951,54 грн. не визнана такою, що не може бути стягнутою (відшкодованою) рішенням відповідної комісії, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимога позивача про визнання такої суми безнадійною заборгованістю є такою, що не підлягає до задоволення судом під час розгляду даної адміністративної справи.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську подало апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2018 року та постановити рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що на основі нової довідки №11 від 07.06.2018 пенсійну справу ОСОБА_4 приведено до норми та виведено суму зайво виплачених пенсійних виплат в розмірі 54 951,54 грн. з моменту призначення пенсії. Скаржник вказує, що 22.09.2018 Управлінням направлено лист до СТ «Коопзаготпромторг» про можливість відшкодування переплати пенсії, 11.08.2018 отримано відповідь про те, що довідка про заробітну плату ОСОБА_4 №32 від 14.09.2005 вказаним підприємством не видавалась. Скаржник зазначає, що при умові подання страхувальником недостовірних даних або зловживань з боку пенсіонера виноситься рішення органом Пенсійного фонду України про стягнення суми переплати пенсії в розмірі не більше 20%. Вважає, що рішення від 25.07.2018 №8 прийняте з дотриманням норм чинного законодавства та не підлягає скасуванню, оскільки позивач особисто пред'явила довідку №32 від 14.09.2005, усвідомлювала, що суми її заробітної плати значно завищені та не відповідають заробітній платі одержаній з 1982 року по 1986 рік, отримані зайво виплачені кошти в розмірі 54 951,54 грн. не належать та не могли належати позивачу.

Учасники справи в судове засідання не з'явились, явку повноважних представників не забезпечили, належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи, що відповідно до ч.2 ст.313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

В порядку ст.230 КАС України секретарем судового засідання забезпечено ведення протоколу судового засідання.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам ст.242 КАС України відповідає.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, ОСОБА_4 відповідно до заяви від 19.09.2005 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 11.09.2005 при загальному стажі роботи 34 роки 09 місяців 29 днів та середній заробітній платі 1107.60 грн. за період роботи з 01.01.1982 по 31.12.1986 згідно з довідкою №32 від 14.09.2005, виданої Надвірнянським районним споживчим товариством «Коопзаготпромторг» та з 01.07.2000 по 31.12.2003 згідно з даними системи персоніфікованого обліку, Коефіцієнт страхового стажу становить 0,34750, а індивідуальний коефіцієнт по заробітній платі після оптимізації складав 2,11317.

24.04.2018 у зв`язку із зміною постійного місця проживання, ОСОБА_4 звернулася в Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську із заявою про запит на пенсійну справу (а.с.14).

04.05.2018 Надвірнянським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області направлено електронну пенсійну справу на адресу Управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську.

Листом Управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську від 25.07.2018 №286/Г-15 ОСОБА_4 повідомлено, що для перевірки достовірності видачі довідки про заробітну плату №32 від 14.09.2005 направлено запит у відділ організації контрольно-перевірочної роботи управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю. Згідно з актом перевірки достовірності сум нарахованої заробітної плати №117/НД/2/1 від 07.06.2018 за період з 01.01.1982 по 31.12.1986 виявлено розбіжності та видано нову довідку №11 від 07.06.2018, яка відповідає переглянутим документам. Пенсія приведена до норми згідно з новою довідкою про заробітну плату, розмір перерахованої пенсії становить 1761грн. Сума переплати з часу призначення пенсії складає 54951,54 грн. (а.с.43).

Згідно з Рішенням Управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську від 25.07.2018 №8 в пенсійній справі №829596 виникла переплата пенсії у зв'язку з недостовірно наданими довідками в розмірі 54951,54 грн., вирішено стягнення здійснювати з пенсії ОСОБА_4 з 01.09.2018 в розмірі 20% пенсії щомісячно до повного погашення переплати (а.с.22).

Листом Управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську від 10.08.2018 №2287/03 ОСОБА_4 повідомлено, що переплата по пенсійній справі буде утримуватись з вересня 2018 року в розмірі 20% від розміру пенсії до повного погашення (рішення УПФУ у м.Івано-Франківську від 25.07.2018 №8).

Вважаючи рішення від 25.07.2018 №8 протиправним, таким, що підлягає скасуванню, а стягненні з пенсії кошти підлягають поверненню, ОСОБА_4 звернулась із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Згідно з статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначено Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) відповідно до статті 50 якого суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 № 6-4 затверджено Порядок повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, яким визначено механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання територіальними органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення (далі - Порядок № 6-4).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 6-4 переплата пенсії - сума пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій), виплачена з різних причин понад розмір, визначений законодавством; списання переплати пенсії - зменшення територіальними органами Пенсійного фонду України в даних обліку сум переплат пенсій на суму безнадійної заборгованості

Згідно з пунктом 3 Порядку № 6-4 суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії.

Таким чином, відрахування надміру виплаченої суми пенсії можливе лише за двох умов: зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним.

В свою чергу, обов'язковою умовою стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера та в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у разі призначення пенсії на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера, в такому разі суми зайво виплаченої пенсії стягуються зі страхувальника.

Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні статті 50 Закону № 1058-IV є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо.

Відповідальність за правильність та достовірність документів, що подаються для призначення пенсій, в тому числі персоніфікованих відомостей про заробітну плату, які вносяться до реєстру застрахованих осіб, покладено на роботодавця (страхувальника).

Вказане узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 23 січня 2019 року (справа № 489/5807/16-а), від 11 квітня 2018 року (справа № 712/9936/17), від 07 лютого 2019 року (справа №344/6370/14-а).

З матеріалів справи встановлено, що 07.06.2018 управлінням внутрішнього аудиту та фінансового контролю ГУ ПФУ в Івано-Франківській області здійснено перевірку заробітної плати позивача за період з 01.07.1982 по 30.12.1996, що відображена у довідці від 14.09.2005 №32. Перевіркою встановлено, що довідка про заробітну плату №32 від 14.09.2005 містить недостовірні відомості, а саме - суми значно завищені. Під час перевірки видано нову довідку №11 від 07.06.2018, яка відповідає відомостям про нарахування заробітної плати.

На основі нової довідки пенсійну справу позивача приведено до норми та введено суму зайво виплачених пенсійних виплат в розмірі 54 951,54 грн. з моменту призначення пенсії.

22.09.2018 Управлінням направлено листа від СТ «Коопзаготпромторг» про можливість відшкодування переплати пенсії, на що 11.10.2018 отримано відповідь про те, що довідка про заробітну плату №32 від 14.09.2005 даним підприємством не видавалась.

Таким чином, підставою для винесення оскаржуваного рішення №8 від 25.07.2018 та утримання грошових коштів стало те, що відповідачем проведено перевірку та встановлено, що у довідці про заробітну плату №32 від 14.09.2005 зазначено недостовірні відомості, тоді як пенсіонер не може нести відповідальність за зміст та достовірність довідки.

В свою чергу, в оскаржуваному рішенні обґрунтованих обставин щодо зловживання з боку пенсіонера при зверненні із заявою про призначення пенсії з 11.09.2005 не наведено, наявність зловживань з боку пенсіонера при призначенні пенсії судом не встановлено.

Виявлення розбіжностей в даних довідки №32 від 14.09.2005 з даними довідки №11 про заробітну плату, отриманої від СТ «Коопзаготпромторг» 07.06.2018, в будь-якому разі само по собі не підтверджує зловживання з боку пенсіонера, оскільки формування даних такої не залежить від волі останнього.

Відповідно до частини 18 статті 106 Закону № 1058-IV посадові особи суб'єктів солідарної системи та накопичувальної системи пенсійного страхування, винні в порушенні законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Отже, відповідальність за правильність та достовірність документів, що подаються для призначення пенсій покладено на роботодавця (страхувальника).

Вказане спростовує аргументи скаржника щодо прийняття рішення від 25.07.2018 №8 з дотриманням норм чинного законодавства.

Підсумовуючи вказане, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що належними та допустимими доказами не підтверджено наявність зловживань та недобросовісності з боку пенсіонера (позивача), а оскільки статтею 50 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначений вичерпний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсій з пенсіонера, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції, що позивач дотримався вимог закону та надав для перерахунку розміру пенсії довідку, яку видав їй страхувальник - Надвірнянське районне споживче товариство «Коопзаготпромторг», який і несе відповідальність за достовірність вказаних у зазначеній довідці даних.

За таких обставин, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську від 25.07.2018 за №8 про утримання з ОСОБА_4 надміру виплачених сум пенсії, а також про повернення ОСОБА_4 грошових коштів, утриманих з пенсії позивача з 01.09.2018 на підставі зазначеного рішення підлягають задоволенню.

Оскільки позивач не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові, то рішення суду першої інстанції в цій частині, в силу приписів статті 308 КАС України, не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.2 ст. 6 КАС України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У рішенні по справі «Сорінг проти Сполученого Королівства» Суд зазначив, що Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод спрямована на пошук справедливого співвідношення між потребами, пов'язаними з інтересами суспільства в цілому, і вимогами захисту основних прав людини (Soering v. the United Kingdom №14038/88).

У рішенні по справі «Ріс проти Сполученого Королівства» Суд зазначив, що, з'ясовуючи, чи існує позитивне зобов'язання стосовно людини, «належить врахувати справедливий баланс, який має бути встановлений між інтересами всього суспільства й інтересами окремої людини» (Rees v. the United Kingdom № 44647/98).

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення ст.316 КАС України, прецедентної практики ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що судом першої інстанції у рішенні викладено мотиви протиправності винесення рішення №8 від 25.07.2018 та правомірно зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську повернути ОСОБА_4 грошові кошти, утримані з її пенсії з 01.09.2018 на підставі вказаного рішення, на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 230, 241, 243, 308, 310, 316, 321, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2018 року у справі №0940/1828/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді М. А. Пліш
І. В. Глушко
Повне судове рішення складено 12.03.2019