Справа № 826/9893/18
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/9893/18 Суддя першої інстанції: Федорчук А.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Губської Л.В., Епель О.В.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС на прийняте у порядку письмового провадження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Еколан Інгредієнти» до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Еколан Інгредієнти» (далі - Позивач, ТОВ «Еколан Інгредієнти») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київської міської митниці ДФС (далі - Відповідач, Київська міська митниця) про визнання протиправними і скасування рішення про коригування заявленої митної вартості товарів від 11.05.2018 року №UA100110/2018/000026/2.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.12.2018 року позов задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що Позивачем надані всі належні основні документи, які підтверджували заявлену митну вартість товарів та давали можливість визначити таку вартість за ціною договору, у той час як належних та допустимих доказів неможливості визначення митної вартості за основним методом з огляду на недостатність поданих документів чи наявність об'єктивного сумніву у достовірності наданої інформації Відповідачем не наведено. Крім того, суд зазначив, що поставка на умовах CIF передбачає, що у фактурну вартість товару вже включені витрати, які впливають на митну вартість, а відтак витребування додаткових документів на підтвердження витрат на страхування не ґрунтується на нормах права. Поряд з цим, суд підкреслив, що належних і допустимих доказів впливу на ціну товару пов'язаності покупця з продавцем Київською міською митницею не надано, спрацювання системи аналізу ризиків не може бути самостійною підставою для витребування додаткових документів, а експертний висновок щодо операцій продажу товару охоплював всю процедуру поставки.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким у відмовити у задоволенні адміністративного позову. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що наданий страховий поліс неможливо ідентифікувати саме з даною зовнішньоекономічною операцією з огляду на невірне визначення суми страхування. Стверджує, що декларантом не доведено, що взаємозв'язок між продавцем і покупцем не вплинув на формування митної вартості товарів. Звертає увагу, що експертний висновок відноситься щодо операції продажу товару від китайського виробника, а не від продавця з Великобританії, а Позивачем не було надано інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини. Наголошує, що застосування резервного методу визначення митної вартості товарів було обґрунтованим.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.02.2019 року відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2019 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 13.03.2019 року.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Еколан Інгредієнти» просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що Відповідачем не доведено правомірності застосування саме резервного методу визначення митної вартості товарів, поставка товару на умовах CIF не передбачає необхідність надання додаткових документів на підтвердження витрат на страхування, оскільки останній включені до вартості товарів, належних і допустимих доказів впливу на митну вартість товарів пов'язаності покупця з продавцем митним органом не надано.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули, а тому справа розглядалася у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами без повідомлення (виклику) учасників справи у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що 11.01.2010 року між компанією «Larchfield Ltd.» (Великобританія) (Постачальник) та ТОВ «Еколан Інгредієнти» (Україна) (Покупець) укладено контракт №78/01-10 (далі - Контракт №78/01-10; а.с. 27-28), за умовами якого Постачальник зобов'язується поставити, а Покупець приймати та оплачувати на умовах Контракту товари в асортименті та кількості, вказаних у додатках, що є невід'ємною частиною Контракту.

Додатковими угодами від 29.11.2012 року №7 (а.с. 29), від 17.03.2014 року №10 (а.с. 30), від 17.02.2015 року №11 (а.с. 31) дію Контракту №78/01-10 продовжено до 31.12.2018 року.

Згідно додатку №15/1 від 14.02.2018 року Постачальник зобов'язується поставити, а Покупець прийняти і оплатити згідно переліку товар загальною вартістю 18 070,48 доларів США на умовах CIF Одеса (Інкотермс 2010) (а.с. 35).

Позивачем до Київської міської митниці подано митну декларацію від 08.05.2018 року №UA100110/2018/345123 (далі - МД) для митного оформлення імпортованого Позивачем за вказаним вище Контрактом №78/01-10 та додатком №15/1 до нього товару.

Митна вартість товару Позивачем визначена за ціною Контракту в сумі 18 070,48 доларів США. На підтвердження заявлених відомостей ТОВ «Еколан Інгредієнти» подані, зокрема, наступні документи, пакувальний лист (а.с. 79), інвойс (а.с. 80), митну декларацію країни відправлення (а.с. 81), міжнародну товарно-транспортну накладну (а.с. 82), прайс-лист (а.с. 84), Контракт з додатками (а.с. 85-93), відомості щодо характеристики товару (а.с. 94-95).

Як встановлено судом першої інстанції, декларант отримав від Відповідача електронне повідомлення (а.с. 49), в якому зазначено, що відповідно до правил Інкотермс 2010 умови поставки CIF застосовуються для морського або внутрішнього водного транспорту та означає, що продавець здійснив доставку товару на борт судна або забезпечив надання товару, що вже поставлений таким чином і зобов'язаний укласти контракт (договір) перевезення й оплатити витрати на перевезення, необхідні для поставки товару до названого місця та за власний рахунок застрахувати вантаж з мінімальним покриттям. Страхування за такої умови поставки повинне покривати, як мінімум, передбачену контрактом (договором) ціну плюс 10% (тобто 110%) і повинне бути здійснено у валюті контракту. В наданому страховому полісі №PYІЕ06Е01243 зазначено реквізити контракту №CUK24012/2017. Однак зовнішньоекономічна операція з оцінюваними товарами здійснюється на виконання контракту від 11.01.2010 року №78/01-10 та інвойсу від 14.02.2018 року №41595, загальна сума якого становить 18 070,48 USD. В наданому полісі міститься інформація про суму страхування, яка не покриває вказану в інвойсі від 14 лютого 2018 року №41595 ціну, а саме: 18 070,48*110%=19 877,53 USD. В наданому декларантом страховому полісі №PYІЕ06Е01243 зазначено 19 612 USD. Отже, наданий страховий поліс неможливо ідентифікувати саме з даною зовнішньоекономічною операцією з оцінюваними товарами.

Крім того, відповідно до інформації АСМО «Інспектор» засновником ТОВ «Еколан Інгредієнти» являється Larchfield Ltd, Великобританія, тобто контрактодержатель-продавець товару. За результатами перевірки рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, дає підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Відтак, Київською міською митницею зазначено, що документи, які надані до митного оформлення товару містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що фактично була сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв'язку з наявними розбіжностями декларанту запропоновано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляція).

11.05.2018 року Позивачем начальнику митного поста «Столичний» було надано документи за вимогою: лист ТОВ «Еколан Інгредієнти» від 11.05.2018 року №223 (а.с. 44); інвойс між виробником продукції та Larchfield №CUK24012/2017 від 14.02.2018 року (а.с. 46); копію митної декларації країни відправлення №08009197 від 14.02.2018 року (а.с. 47); прайс-лист б/н від 14.02.2018 року (а.с. 24); експертний висновок №Ц-231 від 27.04.2018 року (а.с. 25-26).

Крім іншого, листом від 11.05.2018 року №227 ТОВ «Еколан Інгредієнти» повідомлено Київську міську митницю про відсутність наміру подання додаткові документи для здійснення митного оформлення вантажу за МД, окрім тих, що вже подані (а.с. 45).

Рішенням про коригування митної вартості товарів від 11.05.2018 року №UA100110/2018/000026/2 із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості товарів - резервного методу митну вартість скориговано з євро за одиницю товару до 1,7500 доларів США за одиницю товару (а.с. 15). Крім того, складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні виписку чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100110/2018/00183 (а.с. 16).

У зв'язку з цим 11.05.2018 року Позивачем подано до Київської міської митниці нову митну декларацію №UA100110/2018/345292 (а.с. 17). У зазначеній митній декларації Позивачем було відкориговано митну вартість з урахуванням рішення №UA100110/2018/000026/2, а товар випущено у вільний обіг.

За наслідками адміністративного оскарження рішенням Київської міської митниці від 19.06.2018 року №5032/10/26-70-19-01 (а.с. 56-61) скаргу ТОВ «Еколан Інгредієнти» від 31.05.2018 року №257 (а.с. 53-55) залишено без задоволення.

На підставі встановлених вище обставин, проаналізувавши приписи ст. ст. 49, 51, 52, 53, 54, 55, 58, 318 МК України, суд першої інстанції прийшов до висновку про необґрунтованість застосування Київською міською митницею другорядного методу при визначенні митної вартості імпортованого ТОВ «Еколан Інгредієнти» товару, оскільки доказів наявності обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначення митної вартості та неподання Позивачем необхідних додаткових документів визначити таку вартість матеріали справи не містять.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Приписи ч. 1 ст. 52 МК України визначають, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно ч. 2 ст. 52 Митного кодексу декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Приписи ч. 1 ст. 53 МК України визначають, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

При цьому документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій та шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч. 2 ст. 53 МК України).

Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а також у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.

Згідно з ч. 3 ст. 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Надаючи оцінку висновкам Київської міської митниці про неможливість підтвердження митної вартості товару, з якими не погодився суд першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, у графі 33 рішення про коригування митної вартості товару вказано, що згідно додаткового наданого експертного висновку Київської ТПП від 27.04.2018 року №Ц-231 експертом проведено аналіз цін на товар згідно документів виключно китайського виробника товару Chengdu Chang Yuan Co., Ltd, а саме прайс-лист Chengdu Chang Yuan Co., Ltd від 14.02.2018 року №б/н, інвойс від 14.02.2018 року №CUK24012/2017. Проте вартість товару згідно документів конрактоотримувача-продавця товару Larchfield Ltd (Великобританія) експертом не була проаналізована. Тобто, експертний висновок відноситься щодо операції продажу товару від китайського виробника, а не від продавця з Великобританії, тобто не було проведено аналіз поставки товару, що оцінюється.

Також, в оскаржуваному рішенні зазначено, що декларантом не доведено згідно п. 18 ст.56 Митного кодексу України, що взаємозв'язок між продавцем і продавцем не вплинув на формування митної вартості товарів, адже не надані відомості, що така вартість є близькою до однієї з зазначених операцій згідно п. 18 ст. 56 Митного кодексу України, яка здійснювалась одночасно або майже одночасно з операцією з оцінюваними товарами. Інвойс китайського виробника товару Chengdu Chang Yuan Co., Ltd не стосується експорту в Україну, а різниця у вартості товару згідно інвойса Larchfield Ltd (Великобританія) від вартості виробника товару Chengdu Chang Yuan Co., Ltd (тобто маржа) складає 1,3%.

Крім того, у рішенні підкреслено, що що декларантом не надано всіх запитуваних додаткових документів, про що зазначено в електронному повідомленні від 11.05.2018 року, що засвідчене особистим цифровим підписом.

Метод визначення митної вартості за ціною договору не може бути прийнятий у зв'язку з тим, що використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтвердженні документально. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не може бути прийнятий у зв'язку з відсутністю даних щодо вартості операцій з ідентичними товарами, скоригованими відповідно до комерційних умов поставки та партії товару (кількості). Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не може бути прийнятий у зв'язку з відсутністю даних щодо вартості операцій з подібними (аналогічними) товарами, скоригованими відповідно до комерційних умов поставки та партії товару (кількості). Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не може бути використаний у зв'язку з відсутністю даних, необхідних для проведення розрахунків. Метод визначення митної вартості на основі додавання вартості не може бути використаний у зв'язку з відсутністю даних, необхідних для проведення розрахунків. Митну вартість товару, що імпортується, скориговано із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Митного кодексу України.

Визначена митна вартість товару ґрунтується на митній вартості товару, подібного за якісними характеристиками, митне оформлення якого уже здійснена за МД від 25.04.2018 року №UA 100110/2018/311122 МД від 15.03.2018 року №UA 100110/2018/306780, від 18.01.2018 року № UA 100110/2018/301179.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції про необґрунтованість твердження Київської міської митниці щодо відсутності можливості обрахувати митну вартість товару за першим методом, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Щодо твердження Апелянта про те, що наданий Позивачем страховий поліс неможливо ідентифікувати саме з даною зовнішньоекономічною операцією з оцінюваними товарами, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу, що умови поставки CIF (Інкотермс 2010) - розшифровка «Cost, Insurance and Freight» named port of destination перекладається як «Вартість, страхування і фрахт»; вказаний порт призначення означає, що продавець виконав поставку, коли застрахований ним товар перейшов через поручні судна (на борт судна) в порту відвантаження і доставлений на зафрахтованому продавцем судні в порт призначення.

Згідно базису поставки CIF покупець бере на себе всі ризики втрати або пошкодження товару, як і інші витрати після розміщення товару на борту судна в порту відвантаження, а не коли товар досягне місця призначення. Термін CIF містить два критичних пункти, оскільки ризик і витрати переходять в двох різних місцях: ризик в порту відвантаження, а витрати в порту вивантаження.

Продавець зобов'язаний оплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення, виконати експортне митне оформлення для вивезення товару з оплатою експортних мит і інших зборів у країні відправлення.

Базис поставки CIF покладає на продавця також обов'язок придбання морського страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення. Отже, продавець зобов'язаний укласти договір страхування та сплатити страхові внески. Покупець повинен брати до уваги, що згідно з умовами поставки CIF, від продавця вимагається забезпечення страхування лише з мінімальним покриттям. У разі якщо покупець бажає мати страхування з більшим покриттям, він повинен, або прямо та недвозначно домовитися про це з продавцем, або самостійно вжити заходів до забезпечення додаткового страхування.

Отже, поставка товару на умовах CIF передбачає, що у фактурну вартість товару вже включені витрати, які впливають на митну вартість товару (у тому числі перевезення та страхування), відтак для цілей визначення митної вартості товару ця вартість не потребує коригування.

При цьому, як вірно підкреслив суд першої інстанції, належних і допустимих доказів понесення Позивачем додаткових витрат на страхування товару до порту матеріали справи не містять, що, у свою чергу, свідчить про безпідставність витребування митним органом у декларанта додаткових документів на підтвердження вказаних відомостей.

Аналогічний за змістом висновок міститься у постанові Верховного Суду від 19.06.2018 року у справі №826/6346/16.

Посилання Київської міської митниці на те, що оскільки засновником ТОВ «Еколан Інгредієнти» є Larchfield Ltd (Великобританія), тобто контрактодержатель-продавець товару, то це могло вплинути на вартість товару, судова колегія оцінює критично з огляду на таке.

Відповідно до ч. ч. 12-15 ст. 58 Митного кодексу України той факт, що продавець і покупець пов'язані між собою особи, сам по собі не може бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної. У таких випадках необхідно розглянути обставини продажу та прийняти вартість операції за умови, що взаємовідносини покупця і продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

За наявності достатніх підстав вважати, що відносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, вплинули на ціну оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен надати декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце.

У разі відсутності обґрунтувань з боку органу доходів і зборів необхідно вважати, що взаємовідносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, не вплинули на ціну оцінюваних товарів. Декларант має право відповіді та доказу відсутності впливу взаємозв'язку продавця і покупця на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

Зі змісту оскаржуваного рішення Київської міської митниці вбачається, що в якості підстави стверджувати, що пов'язаність покупця і продавця вплинули на митну вартість товарів, Відповідач посилається на спрацювання системи аналізу ризиків за спірною митною декларацією.

Отже, за наявності достатніх підстав вважати, що відносини, зазначені у частині 12 статті 58 Митного кодексу України, вплинули на ціну оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен надати декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце. Таким чином, обов'язок доведення, що пов'язаність між продавцем та покупцем вплинув на митну вартість задекларованого товару покладено на орган доходів і зборів.

Разом з тим, як вірно підкреслив Окружний адміністративний суд міста Києва, Відповідачем не доведено, що пов'язаність між продавцем та покупцем вплинула на митну вартість задекларованого товару, що дає підстави вважати відповідні правовідносини осіб такими, що не вплинули на ціну імпортованих товарів.

При цьому, як вже було підкреслено вище, відповідно до ч. 14 ст. 58 Митного кодексу України у разі відсутності обґрунтувань з боку органу доходів і зборів необхідно вважати, що взаємовідносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

Зміст даної норми дає підстави для висновку, що за відсутності при перевірці заявленої митної вартості обґрунтувань з боку митного органу щодо впливу взаємозв'язку на ціну товару, відсутні перешкоди для застосування першого методу визначення митної вартості при пов'язаності продавця з покупцем.

Посилання Апелянта на положення ч. 18 ст. 58 МК України як на підставу правомірності оскаржуваного рішення судовою колегією оцінюється критично, оскільки наведені норми необхідно застосовувати у взаємозв'язку з іншими положеннями ст. 58 Митного кодексу України зі змісту якої випливає, що за наявності у митного органу сумнівів щодо впливу взаємозв'язку на ціну товарів, митний орган повинен витребувати додаткові документи, що передбачені частиною 4 статті 53 Митного кодексу України, розглянути обставини продажу, відповідно до вимог частини 12 статті 58 Митного кодексу України та надати декларанту письмові обґрунтування щодо такого впливу (частина 13 статті 58 Митного кодексу України), а декларант має право відповіді та доказу відсутності впливу взаємозв'язку (частина 15 статті 58 Митного кодексу України).

Водночас, приписами ч. 4 ст. 53 МК України передбачено, що у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Тобто, положеннями частини 4 статті 53 Митного кодексу України чітко передбачено можливість здійснення митним органом відповідних дій для перевірки наявності або відсутності впливу пов'язаності та надання декларанту право відповіді.

Як вбачається зі змісту листа ТОВ «Еколан Інгредієнти» від 11.05.2018 року №223, взаємопов'язаність продавця «Larchfield Ltd.» (Великобританія) та покупця - ТОВ «Еколан Інгредієнти» ніяким чином не вплинула на ціну товару, зазначену в інвойсі №41595 від 14.02.2018 року, оскільки в ньому - вартість товару (від продавця «Larchfield Ltd.» (Великобританія) перевищує вартість товару, зазначену в інвойсі №CUK24012/2017 від 14.02.2018 року (від компанії-виробника «Chengdu Chang Yuan Co., Ltd» (Китай).

Відтак, оскільки доказів надання оцінки наведеним обставинам та прийняття їх до уваги митним органом матеріали справи не містять, то твердження Апелянта, що при митному оформленні було неможливо перевірити відсутність впливу пов'язаності, є безпідставними.

Спрацювання системи аналізу ризиків за спірною митною декларацією як підстава вважати, що пов'язаність покупця і продавця виплинули на митну вартість товарів, є, на переконання судової колегії, необґрунтованим, оскільки спрацювання системи аналізів ризиків за відсутності інших законних підстав для витребування додаткових документів не може бути підставою для такого витребування та відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості товарів за ціною договору. Відомості з інформаційних баз даних мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митницею відповідних рішень та з об'єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, та не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом документи.

Доводи Апелянта про те, що експертний висновок складений щодо операцій продажу товару від китайського виробника, а не від продавця з Великобританії, тобто не було проведено аналізу поставки товару Позивачу, судом апеляційної інстанції відхиляються, оскільки, як вірно звернув увагу суд першої інстанції, в п. 5 експертного висновку №Ц-231 від 27.04.2018 року, складеного Київською торгово-промисловою палатою (а.с. 25-26), міститься посилання на Контракт №78/01-10; додаток до нього №15/1 від 14.02.2018 року; інвойс №41595 від 14.02.2018 року та пакувальний лист №1440 від 14.02.2018 року до нього.

Крім того, Окружний адміністративний суд міста Києва обґрунтовано звернув увагу, що зауваження до додаткових документів, на які Відповідач посилається як на свідчення неналежного підтвердження складових митної вартості, не відносяться ані до документів, що повинні містити складові митної вартості, ані до числових значень та відомостей про ціну товару. Виключний перелік документів, що підтверджують митну вартість товарів визначено частиною 2 статті 53 Митного кодексу України. До таких документів не відноситься прайс-лист, митні декларації країни відправлення та експертний висновок про контрактну вартість товару.

З урахуванням наведеного судова колегія вважає за необхідне зазначити, що згідно ч. 1 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

За правилами ч. 7 ст. 55 МК України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Приписами ч. 8 ст. 55 МК України визначено, що протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

Відповідно до ч. 9 ст. 55 МК України у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Положеннями статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Так, частиною 2 статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця. Платежі можуть бути здійснені прямо чи опосередковано. Прикладом опосередкованого платежу може бути врегулювання покупцем повністю чи частково боргу продавця. Платежі необов'язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо). Термін "ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті" стосується лише ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов'язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об'єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню (частини 5-8 статті 58 МК України).

Відповідно до ч. 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов'язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв'язку з виробництвом та продажу на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об'єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України;

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Правила заповнення декларації митної вартості, затверджені наказом Міністерства фінансів України 24.05.2012 року № 599, визначають порядок заповнення декларації митної вартості (далі - ДМВ), яка використовується:

- декларантом або уповноваженою ним особою - при визначенні та заявленні митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту;

- митним органом - при здійсненні контролю за правильністю визначення декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту.

Відповідно до п. 1.3 вказаних правил ДМВ подається в установленому порядку митному органу, що здійснює митне оформлення товарів, разом з митною декларацією на оцінювані товари.

Пунктом 1.14 Правил передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Посадовою особою митного органу заповнюється графа ДМВ «Для відміток митного органу». На основному аркуші, крім реєстраційного номера ДМВ, повинно бути зазначене рішення, яке прийняте посадовою особою митного органу за результатами контролю правильності визначення митної вартості товарів (п. п. 2.1, 2.2 вказаних Правил).

Відповідно до п. 2.3 Правил при електронному декларуванні посадова особа за допомогою автоматизованої системи митного оформлення створює та надсилає декларанту або уповноваженій ним особі засвідчене електронним цифровим підписом електронне повідомлення про необхідність подання документів відповідно до частин третьої та/або четвертої статті 53 Кодексу для підтвердження митної вартості товарів із складанням їх переліку.

При електронному декларуванні повідомлення про необхідність подання документів вважається одержаним декларантом або уповноваженою ним особою з часу надходження до митного органу повідомлення в електронній формі від декларанта або уповноваженої ним особи про одержання цього повідомлення. При електронному декларуванні декларант або уповноважена ним особа надсилає повідомлення про відмову у подачі документів у складі електронного повідомлення, засвідченого електронним підписом (п. п. 2.4, 2.5 Правил).

Митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

З огляду на викладені положення суд першої інстанції вірно зауважив, що однією із імперативних умов щодо прийняття рішення про коригування митної вартості товарів, оформлення картки відмови в прийнятті митної декларації та застосування іншого методу для визначення митної вартості товарів, ніж метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

Відтак, наведені приписи зобов'язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

З наведеного випливає, що Позивачем були виконані вимоги митного органу щодо необхідності подання додаткових документів на підтвердження митної вартості товару, у зв'язку з цим суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими висновки Окружного адміністративного суду міста Києва про відповідність поданих документів положенням МК України. При цьому, судова колегія вважає за необхідне зауважити, що з урахуванням документів і пояснень, наданих Позивачем в порядку ч. 8 ст. 55 МК України, Відповідачем не доведено саме обґрунтованість прийнятого оскаржуваного рішення в частині наявності підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, відсутність її документального вирахування і підтвердження, або наявність обставин пов'язаності осіб, які вплинули на визначення митної вартості.

Згідно правової позиції Верховного Суду України вказаної в постановах від 29.05.2012 року у справі №21-91а12, від 11.09.2012 року у справі № 21-262а12, від 30.06.2015 року у справі № 814/283/14 за умови ненаведення митним органом доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

З урахуванням встановлених вище обставин судова колегія приходить до висновку про необґрунтованість використання Київською міською митницею резервного методу визначення митної вартості товару, оскільки, як було встановлено раніше, у Відповідача були наявні всі правові підстави для визначення митної вартості імпортованого ТОВ «Еколан Інгредієнти» за Контрактом №78/01-10 товару за першим методом - за ціною договору.

Колегією суддів враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 грудня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

О.В. Епель

Повний текст постанови складено « 13» березня 2019 року.