Справа № 585/2611/18
Суддя: Шульга В. О.
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 585/2611/18
Номер провадження 2-а/585/2/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року м.Ромни

Суддя Роменського міськрайонного суду Сумської області В.О. Шульга, розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції Роменського відділу поліції Головного управління національної поліції в Сумській області Тригуб Руслана Миколайовича, про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до поліцейського СРПП Роменського ВП ГУНП в Сумській області Тригуб Р.М. і просить: 1.Визнати дії поліцейського сектору реагування патрульної поліції Роменського відділу Головного управління національної поліції в Сумській області старшого сержанта Тригуба Р.М. з винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія НК № 279938 від 24 червня 2018 року незаконними. 2. Визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія НК № 279938 від 24 червня 2018 року. 3. Справу про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху відносно ОСОБА_1 закрити.

В обґрунтування позову вказує, що 24 червня 2018 року приблизно о 09 год. 30 хв. він рухався по бульвару Свободи у м. Ромни на автомобілі Renault Kangoo (державний номерний знак НОМЕР_1) у напрямку сервісного центру філії «Роменський РЕМ» ПАТ «Сумиобленерго», біля якого й здійснив зупинку. Після зупинки у встановленому для цього місці біля його автомобіля зупинився патрульний автомобіль СРПП Роменського відділу ГУНП в Сумській області. З патрульного автомобіля вийшов поліцейський Тригуб Р.М. , озброєний автоматичною зброєю та підійшовши до автомобіля, запропонував надати посвідчення водія та реєстраційні документи на транспортний засіб. Він виконав вимогу працівника поліції, після чого останній перевіривши документи повідомив, що декілька хвилин тому він порушив вимоги Правил дорожнього руху, рухаючись по бульвару Свободи у м. Ромни біля будинку Роменської міської ради та одразу приступив до складання постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Після того, як було складено постанову серії НК № 279938, поліцейський вручив йому копію і він одразу помітив, що ознайомитися зі змістом копії постанови не можливо, оскільки здійснені чорнилом записи практично не видно. Зокрема, у копії постанови неможливо прочитати прізвище, ім'я та по-батькові працівника поліції, його посаду та звання, який саме пункт Правил дорожнього руху порушено та за якою статтею КУпАП його притягнуто до відповідальності. Він повідомив про дану обставину працівнику поліції, однак останній відповів, що на зворотному боці копії постанови зазначено реквізити для сплати адміністративного стягнення та їх добре видно. Вважає дії поліцейського та винесену постанову незаконними з таких підстав: - відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі; - відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову у справі. Відповідно до ч.1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Тобто, провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). Спочатку орган (посадова особа) розглядає справу про адміністративне правопорушення і лише після цього виносить постанову. Постанова не може бути винесена без розгляду справи, інакше така постанова буде вважатися незаконною, оскільки згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності. Складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження. КСУ в своєму рішенні № 5-рп/2015 від 26 травня 2015 року зазначив, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 КУпАП мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Отже, виходячи із системного аналізу норм КУпАП можна дійти висновку, що посадовим особам Національної поліції надано право виносити постанови у справі про адміністративні правопорушення на місці вчинення правопорушення, але розгляд справи про адміністративне правопорушення повинен відбуватися за правилами ст. 276 КУпАП, а саме - за місцем його вчинення. Тобто, у даному випадку, виходячи з офіційного тлумачення Конституційним судом України ст. 276 КУпАП розгляд справи повинен був відбутися за місцем його вчинення, а саме - у приміщенні Роменського відділу Головного управління національної поліції в Сумській області. Однак, до винесення постанови, розгляду справи про адміністративне правопорушення як такого взагалі не було. Також, слід звернути увагу на ту обставину, що постанову серії НК № 279938 складено поліцейським не на місці вчинення правопорушення, як того вимагає ч. 4 ст. 258 КУпАП. На думку поліцейського, порушення позивачем приписів Правил дорожнього руху сталося на площі біля приміщення Роменської міської ради. Однак, постанову складено біля приміщення сервісного центру філії «Роменський РЕМ» ПАТ «Сумиобленерго», тобто зовсім в іншому місці. Необхідно зазначити, що він безперешкодно рухався по бульвару Свободи у м. Ромни у напрямку від Роменської міської ради до сервісного центру філії «Роменський РЕМ» ПАТ «Сумиобленерго», працівники Національної поліції на місці правопорушення його не зупиняли і він їх взагалі не бачив. Патрульний автомобіль зупинився поблизу його автомобіля вже після того, як він приїхав до сервісного центру філії «Роменський РЕМ» ПАТ «Сумиобленерго» та перебував в салоні автомобіля. Тобто у працівника поліції взагалі не було підстав перевіряти документи у особи, яка знаходилася за кермом автомобіля, що стояв у відведеному для цього місці та не приймав участі в дорожньому русі. Ст. 258 КУпАП містить вичерпний перелік підстав, за яких протокол про адмінправопорушення не складається. Зокрема, у разі вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Тобто, якщо адміністративне правопорушення не було зафіксоване в автоматичному режимі, працівник поліції не має права виносити постанову без складання відповідного протоколу. Працівник поліції не має права притягати водія до адміністративної відповідальності без доказів та без з'ясування всіх обставин справи. Звинувачення не може ґрунтуватися лише на припущеннях працівника поліції. Так, стаття 62 Конституції України передбачає, що всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Якщо ж поліцейський встановив докази, які вказують на вчинення правопорушення та посилається на них, водій має право ознайомитися з цими доказами, навіть якщо це відеозапис нагрудної камери інспектора. Якщо ж працівник поліції відмовився надати водію для ознайомлення такий відеозапис, можна вважати, що такого доказу взагалі не існує. Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, провину особи в його вчиненні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- та відеозйомки тощо. У той же час, складаючи постанову, поліцейський не навів жодного доказу у справі, оскільки він взагалі її не розглядав. У постанові серії НК № 279938 від 24 червня 2018 року не наведено будь-яких доказів правопорушення, зокрема й показання технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- та відео зйомки, як того вимагає ст. 283 КУпАП. Тому, вважає, що постанову у справі про адміністративне правопорушення складено з грубими порушеннями приписів КУпАП. Зазначає, що наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395 затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Відповідно до п. 4. Інструкції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у ст. 268 КУпАП. Однак, працівник поліції не тільки не повідомив про його права, як особи яка притягується до адміністративної відповідальності, а й взагалі не надав будь-якої можливості скористатися правовою допомогою, оскільки склав та вручив йому постанову одразу після того, як перевірив посвідчення водія та реєстраційні документи на автомобіль, чим порушив п. 4 Інструкції та ст. 268 КУпАП. Тобто, працівник поліції не розглядаючи справу, як це передбачено КУпАП, обмежився лише формальними діями зі складання постанови. Відповідно до п. 10. Інструкції заповнення в письмовій формі протоколів про адміністративні правопорушення, постанов про притягнення до адміністративної відповідальності, тимчасових дозволів здійснюється чорнилом (пастою) чорного або синього кольору. Записи здійснюються розбірливим почерком, а прізвище, ім'я, по батькові особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, її місце проживання (перебування), місце роботи, а також посада, спеціальне звання та прізвище, ім'я, по батькові поліцейського записуються друкованими літерами. Однак, вручена йому копія постанови вочевидь не відповідає вимогам п. 10 Інструкції, оскільки прочитати повністю всі записи здійснені інспектором не можливо. Так, наприклад, для встановлення особи поліцейського, який виніс постанову, його посади та звання, він був вимушений звернутися безпосередньо до чергової частини Роменського ВП. Складання та винесення постанови в такий спосіб порушує право на захист, гарантоване ст. 55 Конституції України. Таким чином, постанову серії НК № 279938 від 24 червня 2018 року винесено з грубими порушеннями норм Кодексу України про адміністративні правопорушення, а отже зазначена постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник не прибули, кожен з них надав заяву в якій повідомив що підтримує заявлені вимоги в повному обсязі і просить розглядати справу за його відсутності.

В судове засідання відповідач - поліцейський сектору реагування патрульної поліції Роменського ВП ГУНП в Сумській області Тригуб Р.М. не прибув, надав заяву з проханням розгляд справи провести у його відсутності, з приводу вирішення спору покладається на розсуд суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Частиною 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч.4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

Таким чином, враховуючи наведені обставини, фіксування судового засідання по справі не здійснювалось, справу розглянуто в письмовому провадженні.

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК № 279938 вбачається, наступне: 1. дата розгляду справи - міститься виправлення числа - 25 чи 24, місяць 06, рік 2018; 2. Місце розгляду - м. Ромни вул. Свободи; 6. Місце скоєння адміністративного правопорушення, суть, опис обставин установлених при розгляді справи - 25 чи 24 (число виправлено) 06.2018 року 9 год. 30 хв. в м.Ромни вул. Свободи водій ОСОБА_1 не виконав вимогу дор. Знаку 4.21 (Рух праворуч) і здійснив рух прямо чим порушив п.п.34 (4.2) ПДР України чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП; 7. Прийняте по справі рішення - застосувати до ОСОБА_1 штраф у розмірі 255 грн.; 8. До постанови додаються - додатки не зазначені (а.с. 27)

За таких обставин вбачається, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу оскарження рішення суб'єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності. При вирішенні спору суд виходить з положень Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з?ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

В ч. 1 ст. 122 КУпАП визначено адміністративним правопорушенням наступні діяння: перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 222 КУпАП передбачено перелік справ про адміністративні правопорушення, які розглядають органи Національної поліції, зокрема, розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Відповідно ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно ч.1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи із змісту ст.8 Конституції України щодо визначення і дії в Україні верховенства права, положення ст.62 цього Закону розповсюджуються і на обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, всі сумніви щодо доведеності провини ОСОБА_1 тлумачаться на його користь.

Виходячи з встановлених обставин, суд приходить до висновку, що при розгляді справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та складенні постанови відносно нього, було допущено порушення вимог КУпАП, що дає достатні підстави для скасування постанови.

Відповідно до п.10 розділу XIII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС від 07.11.2015 № 1395 ( в редакції яка діяла на час винесення оскаржуваної постанови) заповнення в письмовій формі постанов про притягнення до адміністративної відповідальності, тимчасових дозволів здійснюється чорнилом (пастою) чорного або синього кольору. Записи здійснюються розбірливим почерком, а прізвище, ім'я, по батькові особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, її місце проживання (перебування), місце роботи, а також посада, спеціальне звання та прізвище, ім'я, по батькові поліцейського записуються друкованими літерами.

Всупереч зазначених вимог, оскаржувана постанова серії НК № 279938 від 24 червня 2018 року заповнена не розбірливим почерком та містить виправлення дати в графі «дата розгляду справи» та в графі «суть адміністративного правопорушення, опис обставин, установлених при розгляді справи. Крім того, позивачу вручено примірник оскаржуваної постанови серії НК № 279938 від 24 червня 2018 року записи в якому майже не видно (а.с. 9). Лише під час розгляду справи судом, відповідачем було надано суду ксерокопію оскаржуваної постанови з якої вдалося відтворити її зміст (а.с. 27).

Крім того, як вбачається з матеріалів справи та постанови про адміністративне правопорушення, відповідачем при винесені постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про скоєння позивачем адміністративного правопорушення, не надано доказів і суду під час розгляду даної справи.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Таким чином, суд вважає, що відповідач не довів правомірності прийнятого рішення і не спростував доводів позивача.

Вирішуючи позовні вимоги, суд враховує, що способи судового захисту, визначені ст. 5 КАСУ згідно якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом зокрема шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (п.2) ч.1 ст. 5 КАС України), визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій (п.3) ч.1 ст.5 КАС України).

Крім того, суд враховує, що відповідно до п.3) ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині визнання незаконними дій відповідача з винесення оскаржуваної постанови, оскільки належним способом захисту порушеного права позивача буде саме визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови. Крім того, підстави для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відсутні, оскільки позивач не обґрунтував, з яких правових підстав, суд, вирішуючи спір в порядку КАС України, має закрити провадження у справі, яка розглядалася аз правилами КУпАП. Тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 14, 77, 242-246, 250, 286 КАС України, -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції Роменського відділу поліції Головного управління національної поліції в Сумській області Тригуб Руслана Миколайовича, про скасування постанови задоволити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 279938 від 24 червня 2018 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст. 122 КУпАП у виді 255 грн. штрафу.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в порядку передбаченому п. 15.5) перехідних положень КАС України протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: підпис…

Копія вірна:

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. О. Шульга