Справа № 2340/4270/18
Суддя: В.В. Гаращенко
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року Справа № 2340/4270/18

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Гаращенко В.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому з урахуванням уточнення від 15.01.2019 просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо припинення виплати пенсії по інвалідності позивачу;

- зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області виплатити заборгованість по пенсії по інвалідності позивача за травень та червень 2018 року;

- допустити рішення суду до негайного виконання.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач є пенсіонером та отримує пенсію по інвалідності, 21.11.2014 зареєстрований Департаментом соціальної політики Черкаської міської ради як внутрішньо переміщена особа з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, проте відмовився від статусу внутрішньо переміщена особа та зареєстрував своє постійне місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач зазначає, що з моменту реєстрації місяця проживання та відмови від статусу внутрішньо переміщеної особи отримував належану йому пенсію, проте за травень та червень 2018 року не отримав пенсійних виплат.

Позивач вважає, що відповідач протиправно припинив виплату пенсії у травні та червні 2018 року з підстав не передбачених ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Від відповідача надійшов відзив на позов в якому позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в їх задоволенні, аргументуючи свою позицію тим, що за одержаною від Міністерства фінансів України інформацією в порядку верифікації за даними системи «Аркан» позивачу правомірно призупинено виплату пенсії в травні-червні 2018.

Крім того відповідач вказав, що на його адресу від комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам виконавчого комітету Черкаської міської ради надійшов протокол №26/29 від 01.06.2018, відповідно до якого позивачу відновлено соціальні виплати внутрішньо переміщеній особі, проте оскільки дане рішення надійшло після проведення нарахування пенсії за червень 2018, то виплату пенсії позивачу за травень - червень 2018, буде здійснено на умовах окремого порядку після його затвердження Кабінетом Міністрів України.

Ухвалою суду від 28.11.2018 здійснено перехід із розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до розгляду справи в порядку правил загального позовного провадження.

12.12.2018 ухвалою суду продовжено строк проведення підготовчого провадження на тридцять днів.

Керуючись положеннями ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд постановив ухвалу від 04.02.2019, із занесенням до протоколу судового засідання, про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є пенсіонером за вислугу років, про що свідчить копія його пенсійного посвідчення №, виданого 24.10.2007 Пенсійним фондом України.

Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 21.11.2014 №710100739 фактичним місцем проживанням позивача є: АДРЕСА_1.

Позивачу у період з 01.05.2018 по 30.06.2018 припинялась виплата пенсії.

У вересні 2018 позивач звернувся до відповідача із заявою в якій просив пояснити причини припинення виплати пенсії.

17.09.2018 відповідач листом №1016/Ф-10 повідомив позивача, що відповідно до пп. 4-5 п. 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №365, соціальні виплати припиняються у разі скасування довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав, визначених статтею 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.

При цьому відповідач вказав, що відповідно до протоколу №26/29 від 01.06.2018 комісія з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Черкаської міської ради вирішено призначити (відновити) виплату з 01.06.2018, оскільки даний витяг надійшов після проведення нарахування пенсії за червень, то виплату пенсії позивачу поновлено з липня та нараховано доплату пенсії за період з 01.05.2018 по 30.06.2018, яка буде виплачена на умовах окремого порядку після його затвердження Кабінетом Міністрів України.

Вважаючи припинення пенсії з травня по червень 2018 року протиправним, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Згідно ст.8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (далі Закон України №1058-IV) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України №1058-IV складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» встановлено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Таким чином, внутрішньо переміщена особа - це особа, яка: перебуває на території України на законних підставах; має право на постійне проживання в Україні; була змушена залишити або покинути своє місце проживання в результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 №637 Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою КМУ №509. Виплата (продовження виплати) пенсій, що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України».

Згідно із п. 6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого Постановою КМУ №509, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Як передбачено п. 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого Постановою КМУ №365, соціальні виплати припиняються у разі, зокрема, у разі скасування довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав, визначених статтею 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»; отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до положень ст. 49 Закону №1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Отже вказаною нормою визначено перелік підстав припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду.

Суд зазначає, що перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений ч. 1 ст. 49 Закону №1058-IV, є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем виплату пенсії позивачу припинено з травня по червень 2018 року у зв'язку з отриманою інформацією від Міністерства фінансів України про повернення позивача до покинутого місця постійного проживання.

Проте, суд зазначає, що положеннями Закону України №1058-IV не передбачено таких підстав припинення або призупинення виплати пенсії та відповідачем не приймалось відповідного рішення про припинення (призупинення) виплат пенсії, доказів протилежного суду не надано.

Зі змісту наданого представником відповідача відзиву на позов вбачається, що припинення виплати позивачу пенсії відбулося на підставі пп. 4, 5 пункту 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року №365.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: подала заяву про відмову від довідки; скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; повернулася до покинутого місця постійного проживання; виїхала на постійне місце проживання за кордон; подала завідомо недостовірні відомості.

Матеріали справи не містять доказів, які б підтвердили скасування довідки позивача про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції від 21.11.2014 №.

Крім того, суд відхиляє твердження позивача щодо відмови останнього від статусу внутрішньо переміщеної особи, оскільки жодних доказів на підтвердження даної обставини не надано.

Отже, на момент спірних правовідносин довідка позивача про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції від 21.11.2014 № є чинною.

При цьому, суд зазначає, що інформація від Міністерства фінансів України про повернення позивача до покинутого місця постійного проживання не є передбаченою законом підставою для припинення виплати пенсії, а Постанова КМУ №365 є підзаконним нормативно-правовим актом, який обмежує встановлене законодавством право на отримання пенсії позивачем.

Як передбачено ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеного у рішенні у справі «Суханов та Ільченко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності.

Отже, відповідач, припиняючи виплату позивачу пенсії за відсутності передбачених законами України підстав, порушив право позивача на отримання пенсії. При цьому, право на отримання пенсії є об'єктом захисту за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що припинення виплати пенсії позивачу з травня по червень 2018 року здійснено не у спосіб, передбачений Законом України №1058-IV, що фактично призвело до втручання у право власності позивача, і таке втручання не є законним.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 22.03.2018 (справа №243/6391/17) за результатом розгляду спору про припинення виплати пенсії особі, яка перемістилась з району проведення антитерористичної операції, дійшов висновку, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття Пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав, визначених ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Така ж позиція підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.09.2018 за результатами розгляду справи №805/402/18.

Суд не вбачає підстав для відступлення від зазначеного правового висновку Верховного Суду.

З урахуванням встановлених під час судового розгляду справи обставин, висновків Верховного суду, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог щодо визнання протиправними дій відповідача щодо припинення виплати пенсії в травні та червні 2018.

Враховуючи встановлення судом в рішенні протиправності дій відповідача, які виразились в припиненні пенсійних виплат позивачу в травні та червні 2018, то суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги щодо зобов'язання виплатити нараховану та невиплачену пенсію за період з травня по червень 2018.

Приписами ч. 1 ст. 371 КАС України визначено, що негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Оскільки, присуджені позивачу виплати є періодичними та здійснюються з Державного бюджету України, рішення підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат у суду відсутні.

Керуючись ст. 6, 9, 12, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 295, 370 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (), щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) в травні та червні 2018 року.

Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській (18002, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ), нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (18001, АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1) пенсію з травня по червень 2018 року.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині присудження виплати пенсії ОСОБА_1 (18001, АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1) у межах суми стягнення за один місяць - травень 2018 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня підписання рішення.

Суддя В.В. Гаращенко