Справа № 264/5970/18
Суддя: Пустовойт Т. В.
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/5970/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2019 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Пустовойт Т.В., за участю секретаря судового засідання Родіної Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Маріуполі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

У С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року позивачка звернулася до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому вказала, що 07 жовтня 2018 року її було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Постанову по справі про адміністративне правопорушення винесено за те, що 07 жовтня 2018 року о 22.00 годині ОСОБА_1 керувала автомобілем НОМЕР_1 біля будинку №41 по пр.Металургів в Цетральному районі м.Маріуполя та здійснила рух на перехресті на увімкнений забороняючий (червоний) сигнал світлофора, чим порушено п.8.7.5 Правил дорожнього руху України. Із постановою не згодна і просить її скасувати. В обґрунтування своїх вимог вказала, що дійсно керувала автомобілем в зазначений час та її зупинив інспектор патрульної поліції у звязку з тим, що нібито вона рухалася на заборонений сигнал світлофора, однак інспектору пояснила, що почала рух, помітивши на табло світлофору цифру «1», проте зрозумівши, що це цифра «7», одразу ж зупинилась, при цьому аварійної ситуації або перешкод іншим водіям не вчиняла. Між тим, в подальшому, інспектор виніс на місці постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП. Вважає, що інспектор упереджено та не обєктивно поставився до зясування обставин справи, незаконно визнав її винною у вчиненні адміністративного правопорушення та піддав стягненню. Були порушені її права на захист, справу розглянуто на місці, не вирішені клопотання, досліджені докази, у звязку із чим вона не змогла дати обґрунтовані пояснення та представити докази її невинуватості. Крім того зазначила, що інспектором винесено постанову нібито за порушення нею п.8.7.5 Правил дорожнього руху, яким передбачено регулювання руху трамваїв, проте позивачка вказує, що керувала легковим автомобілем, а не трамваєм. А також винесено постанову за ч.2 ст.122 КУпАП, проте ст.122-2 КУпАП, передбачено відповідальність невиконання водіями вимог про зупинку, чого вона не скоювала. Також зазначила, що в її діях нема складу правопорушення передбаченого ч.3 та ч.4 ст.122 КУпАП. Вважає постанову посадової особи про притягнення її до адміністративної відповідальності незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з аналогічних мотивів наведених в позові, зазначила, що дійсно почала рух на червоний сигнал світлофору. 07 жовтня 2018 року вона дійсно перетинала вказане перехрестя на своєму автомобілі, проте через значну відстань світлофору встановленого на протилежній частині дороги, поплутала на табло світлофору цифру «1» та цифру «7», та зрозумівши це, одразу ж зупинилась, при цьому аварійної ситуації або перешкод іншим водіям не вчиняла. Наполягала, що поліцейським була порушена процедура розгляду, в постанові неправильна кваліфікація, а в її діях відсутній склад правопорушення. Крім того, заявила клопотання про закриття адміністративного провадження відносно неї за ч.2 ст.122 КУпАП на підставі вимог ст.38 КУпАП.

Представник відповідача ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності від 06.08.2018 року, у судове засідання не зявилась, надіслала до суду відзив, в якому позовні вимоги не визнала, зазначила про законність дій поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області капрала поліції ОСОБА_3, оскільки позивачкою було допущено порушення правил дорожнього руху, а саме п.8.7.3.е, а не п.8.7.5, як вказано в позовній заяві позивачкою. За скоєне правопорушення останню було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за ч.2 ст.122 КУпАП, а не ст.122-2 КУпАП, як знов таки вказано позивачкою. У підтвердження доводів, надав диск з відеозаписом, на якому зафіксовано зупинку та складання постанови. На підставі цього просила відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволені позову слід відмовити з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що 07 жовтня 2018 року постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ВР №300811 поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області капрала поліції ОСОБА_3 було притягнуто позивачку до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, зокрема за те, що вона 07 жовтня 2018 року о 22.00 год., керуючи автомобілем НОМЕР_1 біля будинку №41 по пр.Металургів в Цетральному районі м.Маріуполя та здійснила рух на перехресті на увімкнений забороняючий (червоний) сигнал світлофора, чим порушено п.8.7.3.е Правил дорожнього руху України. Вказане порушення тягне за собою відповідальність, передбачену ч.2 ст.122 КУпАП, за скоєння якого накладено штраф в сумі 425 грн.

Відповідно до ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За вимогами ст.251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показань свідків.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачкою не оспорюється, що вона керувала автомобілем в зазначений час, однак остання зазначає, що через значну відстань світлофору встановленого на протилежній частині дороги, вона поплутала на табло світлофору цифру «1» та цифру «7», та зрозумівши це, одразу ж зупинилась, при цьому аварійної ситуації або перешкод іншим водіям не вчиняла. Перехрестя вона перетнула вже на дозволяючий сигнал світлофору.

Згідно постанови серії ВР №300811 ОСОБА_1 порушила п.8.7.3.е Правил дорожнього руху України, що зафіксовано відео реєстратором на відеозапис, з яким ознайомлено ОСОБА_1 під час складання постанови про адміністративне правопорушення.

Пунктом 8.7.3.е Правил дорожнього руху України передбачено, що червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

В судовому засіданні оглянуто оптичний диск, з якого вбачається що позивачка, при розгляді інспектором поліції справи, була ознайомлена з відеозаписом вчиненого правопорушення та надавала усні пояснення, згідно яких не заперечувала, що керуючи автомобілем на перехресті пр.Металургів та пр.ОСОБА_3 в Центральному районі м.Маріуполя, почала рух на забороняючий (червоний) сигнал світлофору, проте, трохи проїхавши, практично відразу ж зупинилась, та перетнула перехрестя вже на дозволяючий сигнал, а тому правопорушення вчинене позивачкою є наявним.

Відповідальність за порушення пункту 8.7.3.е Правил дорожнього руху України передбачена ч.2 ст. 122 КУпАП.

Посилання позивачки на те, що інспектором Дьоміним М.О. винесено постанову за порушення нею п.8.7.5 Правил дорожнього руху та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.122-2 КУпАП, спростовується наданою копією постанови серії ВР №300811 від 07.10.2018 року.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання позивачки на порушення поліцейським ОСОБА_3 положень ст.268 КУпАП, оскільки з матеріалів справи вбачається, що під час складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, останній були розясненні її права передбачені ст.268 КУпАП, що підтверджується файлом запису з нагрудної камери інспектора. Крім того клопотання ОСОБА_1 про надання додаткового часу для звернення за юридичною допомогою, поліцейським розглядалось, їй було запропоновано залучення фахівця безоплатної правової допомоги або викликати свого адвоката для розгляду справи, проте запропонованим вона не скористувалась, навпаки остання вказала, що сама є адвокатом та має адвокатське свідоцтво.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно з офіційним тлумачення Конституційного Суду України, яке дано рішенням від 26.05.2015 р. №5-рп/2015, словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини 1 ст.276 КУпАП, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В той же час, ч.2 ст.258 КУпАП визначено випадок, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, а саме: у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Отже, застосування посадовою особою процедури скороченого провадження у випадках, які визначені законом, зокрема ч.2 ст.258 КУпАП, на думку суду, не є порушенням ст.276, 278, 279 КУпАП, оскільки право на застосування такого провадження передбачено законом, а юрисдикція Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Департаменту патрульної поліції, працівником якої є поліцейський ОСОБА_3, поширюється на територію м.Маріуполя, у тому числі й на пр.ОСОБА_3 та пр.Металургів м.Маріуполя.

При цьому, щодо заявленого позивачкою клопотання про закриття адміністративного провадження відносно неї за ч.2 ст.122 КУпАП, відповідно до вимог ст.38 КУпАП, у звязку зі закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, суд зазначає, що дане клопотання є недоречним в межах розгляду справи про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, що розглядається в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України. Вищевказане клопотання може бути заявлено особою, яка притягається до адміністративної відповідальності лише при розгляді справи про адміністративне правопорушення в порядку, передбаченому Кодексом про адміністративні правопорушення України, тобто до винесення уповноваженою особою (органом) постанови про накладення адміністративного стягнення.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що відповідач діяв в межах своїх повноважень, склав протокол при наявності адміністративного правопорушення в діях позивачки, за вчинення якого у передбаченому чинним законодавством порядку субєктом владних повноважень винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, при визначенні розміру якого працівник патрульної поліції врахував особу порушниці та конкретні обставини справи, права позивачки при цьому порушені не були, її посилання на порушення її прав суд розцінює як намагання останньої уникнути адміністративної відповідальності, у звязку з чим, у задоволенні позову відмовляє у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2, 139, 243-246 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин.

Суддя: Т.В. Пустовойт