Справа № 161/434/19
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/2077/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Улицького В.З., Шавеля Р.М.

за участю секретаря Бедрій Х.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Громадянина Республіки Шрі-Ланки ОСОБА_1 (ОСОБА_1) на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 січня 2019 року (ухвалене головуючим - суддею Плахтій І.Б. об 11 год. 05 хв. у м. Луцьку, повний текс судового рішення складено 11 січня 2019 року) у справі № 161/434/19 за адміністративним позовом Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України до Громадянина Республіки Шрі-Ланки ОСОБА_1 (ОСОБА_1) про продовження строку затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про продовження строку затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що 20.07.2018 Луцьким міськрайонним судом у справі № 161/11461/18 винесено рішення про затримання громадянина Республіки Шрі-Ланка ОСОБА_1 (ОСОБА_1), з поміщенням до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України с. Журавичі Ківерцівського району Волинської області на термін до 6 (шести) місяців та видворення його в примусовому порядку за межі території України. На виконання вказаного рішення, 20.07.2018 відповідача поміщено до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України. З метою ідентифікації особи відповідача - громадянина Республіки Шрі-Ланки ОСОБА_1 (ОСОБА_1), останньому було запропоновано заповнити анкету іноземця для проведення ідентифікації. Однак, через те, що відповідач довгий час відмовлявся співпрацювати з Державною прикордонною службою і лише 17.11.2018 заповнив анкету для проведення його ідентифікації, запит в КУ МЗС України Адміністрацією державної прикордонної служби було направлено в кінці листопада 2018 року. 09.01.2019 з Посольства Шрі-Ланки в Республіці Польща отримано посвідку № НОМЕР_1 від 14.12.2018 громадянину Республіки Шрі-Ланка ОСОБА_1 (ОСОБА_1) ІНФОРМАЦІЯ_1. Таким чином, у зв'язку з тим, що відповідь з посольства надійшла лише 09.01.2019 року, а термін затримання вищевказаного громадянина спливає уже 17.01.2019 року, виникла необхідність продовжити термін перебування іноземця строком на 6 місяців для завершення процедури його примусового видворення.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.01.2019 адміністративний позов задоволено. Продовжено строк тримання громадянина Республіки Шрі-Ланки ОСОБА_1 (ОСОБА_1) ІНФОРМАЦІЯ_1, у Волинському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, який знаходиться за адресою: 45213, Волинська область, Ківерцівський район, с. Журавичі, вул. Перемоги, 27, до 6 (шести) місяців - до 17.07.2019 включно, з метою забезпечення видворення за межі території України.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що строк затримання вказаного вище громадянина спливає 17.01.2019, а процедура видворення потребує певного часу для проведення усіх адміністративно-правових заходів, є необхідність продовжити термін перебування іноземця строком на 6 місяців для завершення процедури його примусового видворення.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що посольством Шрі- Ланки 14.12.2018 було надано свідоцтво на його повернення, яке є документом, що мене ідентифікує та дає змогу забезпечити видворення. Проте таке видворення забезпечене не було, у зв`язку з чим у суду не було підстав для продовження строку його затримання.

Крім цього, як додатково позивачем було повідомлено суду апеляційної інстанції, що відповідач 12.02.2019 покинув території України шляхом видворення про що свідчить відмітка Міжнародного аеропорту Бориспіль на копії оскаржуваного рішення суду

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що 20.07.2018 Луцьким міськрайонним судом ухвалено рішення про затримання громадянина Республіки Шрі-Ланка ОСОБА_1 (ОСОБА_1), з поміщенням до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України с. Журавичі Ківерцівського району Волинської області на термін до 6 (шести) місяців та видворення його в примусовому порядку за межі території України.

20.07.2018 іноземця поміщено до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України.

Станом на 09.01.2019 з Посольства Шрі-Ланки в Республіці Польща до Прикордонного загону надійшла посвідка від 14.12.2018 № НОМЕР_1 (далі - Посвідка) Громадянину, що виступала як тимчасовий проїзний документ, що підтверджував факт наявності даного Громадянина до громадянства Шрі-Ланки та на підставі якої органи ДПСУ могли здійснити видворення відповідача з території України (а.с. 7).

З метою забезпечення видворення Громадянина на підставі Посвідки позивач у зв'язку із неможливістю забезпечити негайне видворення відповідача через обмежене фінансування на вказані потреби, на час отримання Посвідки, звернувся до суду із цим позовом.

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильне застосування норм матеріального та процесуального права та повне з'ясування обставин справи судом першої інстанції з огляду на наступне.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України врегульований Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон).

Відповідно до ч. 4 ст. 30 Закону іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Згідно з ч. 11, 12 ст. 289 КАС строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п'ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Керуючись наведеним вище колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо необхідності продовження строку затримання Громадянина Республіки Шрі-Ланки ОСОБА_1 (ОСОБА_1), оскільки станом на дату звернення до суду з цим позовом та отримання позивачем Посвідки, яка, як встановлено та підтверджено вище, забезпечила можливість видворення Громадянина Республіки Шрі-Ланки ОСОБА_1 (ОСОБА_1) за межі України, не було можливості видворення останнього одразу тобто в день отримання Посвідки.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Громадянина Республіки Шрі-Ланки ОСОБА_1 (ОСОБА_1) залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 січня 2019 року у справі № 161/434/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п'ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді В. З. Улицький
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 12 березня 2019 року