Справа № 826/4845/18
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2019-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ
11 березня 2019 року № 826/4845/18
Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Маруліної Л.О., розглянувши адміністративну справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні)
за позовом ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в місті Києві
про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі також - відповідач, ГУ ПФУ у м. Києві), в якому просить:
- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у проведенні перерахунку раніше призначеної пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з урахуванням всіх видів грошового забезпечення, з якого було сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а саме: щомісячна додаткова грошова винагорода; грошова допомога на оздоровлення; матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань; премія згідно ст. 27 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з урахуванням всіх видів грошового забезпечення, з якого було сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а саме: щомісячна додаткова грошова винагорода; грошова допомога на оздоровлення; матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань; премія згідно ст. 27 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, починаючи з 21 грудня 2017 року.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.03.2018 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
На обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що вона є пенсіонером військової служби та отримує пенсію за вислугу років і має право на перерахунок пенсії відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з усіма видами грошового забезпечення, а саме: щомісячна додаткова грошова винагорода, грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, премія.
Позивач звернулась до відповідача з заявою про перерахунок пенсії, втім відповідачем листом від 03.03.2018 року №8068/03/П-2263 відмовлено у проведенні перерахунку пенсії із посиланням на те, що в статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей" не зазначені такі види грошового забезпечення як щомісячна додаткова грошова винагорода, грошова допомога для оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально - побутових питань, їх не може бути враховано до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
07.09.2018 року позивачем через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярія) подано клопотання про пришвидшення розгляду справи.
З відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві () припинено 27.04.2018 року, а його правонаступником, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.03.2018 року №203 "Про утворення Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві", є Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ).
Відповідно до частини першої статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
З огляду на припинення відповідача у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для заміни відповідача правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві ().
Розглянувши позовну заяву, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.
Позивач проходила військову службу на посаді начальника служби відділення матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_2 . Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 20.12.2017 року №245 позивача виключено зі списків особового складу частини та направлено для зарахування на військовий облік до Шевченківського районного у місті Києві військового комісаріату.
З 21.12.2017 року позивач перебуває на обліку в управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію, призначену їй довічно відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Розрахунок пенсії позивачу проведено на підставі довідки військової частини НОМЕР_2 від 20.12.2017 року №617/2124 про додаткові види грошового забезпечення для обчисленні пенсій.
20 лютого 2018 року позивачем отримано довідку військової частини НОМЕР_2 про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії №305/66. Так, з цієї довідки вбачається, що окрім грошового забезпечення, з якого було призначено пенсію позивачу, до складу грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування також входили: щомісячна додаткова грошова винагорода; грошова допомога на оздоровлення; матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань; премія згідно ст. 27 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
В подальшому позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із проханням провести перерахунок призначеної їй пенсії з урахуванням всіх видів грошового забезпечення, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Листом від 03 березня 2018 року №8068/03/П-2263 Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві позивачу було відмовлено у проведенні перерахунку із посиланням на те, що в статті 43 Закону та пункті 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393 не зазначені такі види грошового забезпечення як щомісячна додаткова грошова винагорода, грошова допомога для оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, їх не може бути враховано до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії відповідно до закону.
Не погоджуючись з такими діями відповідача та вважаючи їх протиправними, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі також Закон № 2262-ХІІ).
Відповідно до частини першої статті 43 Закону України від 09.04.1992 №2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон №2262-XII) пенсії, які призначаються відповідно до цього Закону особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, який одержували військовослужбовці до призову на строкову військову службу чи після звільнення з військової служби до звернення за пенсією, або до середньомісячного грошового забезпечення, одержуваного військовослужбовцями в період проходження військової служби за контрактом. При цьому середньомісячний заробіток (грошове забезпечення) для обчислення їм пенсій визначається в порядку, встановленому Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Згідно з частиною третьою статті 43 Закону №2262-XII, пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Статтею 41 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.
Отже, дохід позивача (грошове забезпечення), як застрахованої особи, з якого були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески входить в дохід для обчислення пенсії.
Відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 р. - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон №2011-XII).
Частиною першою статті 9 Закону №2011-XII встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Частиною другою цієї статті визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця (частина третя статті 9 Закону №2011-XII).
Відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (чинної на момент виникнення спірних правовідносин, далі також - Постанова №1294), упорядковано структуру та умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та затверджено схеми посадових окладів і додаткових видів грошового забезпечення за категоріями військовослужбовців.
Згідно зі схемою додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України (щомісячних та одноразових, додаток №25 до Постанови №1294) до одноразових віднесені такі види грошового забезпечення: винагорода, призначення та виплата якої пов`язана з обсягом та складностями роботи, що виконується під час проходження військової служби; матеріальна допомога на початкове обзаведення (вид матеріального забезпечення військовослужбовців, передбачений статтею 9-1 Закону №2011-XII), а також одноразова матеріальна допомога військовослужбовцям строкової військової служби.
Законом №2011-XII також гарантовано право військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на щорічну основну відпустку із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення (частина перша статті 10-1 цього Закону).
Умови, розмір та порядок виплати військовослужбовцям зазначеної допомоги визначені Постановою №1294 та Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженою наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 №260 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.07.2008 за №638/15329).
Так, особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом та набули право на щорічну основну відпустку, один раз на рік надається грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення. Розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадових окладів, окладів за військовими званнями та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою згідно з законодавством України на день підписання наказу про надання цієї допомоги (підпункт 3 пункту 5 Постанови №1294, підпункт 30.1 та 30.3 пункту 30 розділу ХХХ Інструкції).
Наведеними нормативними актами також регламентовано умови та порядок виплати військовослужбовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.
Так, особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять службу за контрактом, для вирішення соціально-побутових питань один раз на рік надається матеріальна допомога в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення. Розмір матеріальної допомоги установлюється за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України (підпункт 3 пункту 5 постанови №1294, підпункти 33.1, 33.3 пункту 33 розділу ХХХІІІ Інструкції).
Відповідно до статті 27 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" від 24 березня 1999 року №551-XIV, до офіцерів застосовуються такі заохочення як нагородження грамотою, цінним подарунком або грошовою премією.
Отже, вищевказані види допомоги є додатковими видами грошового забезпечення, які відповідно до частини другої статті 9 Закону №2011-ХІІ відноситься до складу грошового забезпечення військовослужбовців.
Постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій" (чинної на момент виникнення спірних правовідносин; далі Постанова №889) установлено щомісячну додаткову грошову винагороду зокрема, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, Національної гвардії та Державної прикордонної служби - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення; військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 1 квітня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
Згідно з пунктом 2 Постанови №889, граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.
Відповідно до довідки від 20.02.2018 року №617/306 військової частини НОМЕР_2 про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії позивачу на момент звільнення впродовж 24 місяців виплачувалась щомісячна додаткова грошова допомога в розмірі 60%, тобто така винагорода мала постійний характер, з неї було сплачено єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави вважати, що щомісячна додаткова грошова винагорода, грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, премія, згідно ст. 27 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія.
Відповідна правова позиція щодо зарахування розміру щомісячної додаткової грошової винагороди, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії, згідно ст. 27 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з розміру якого обчислюється пенсія, вже була висловлена Верховним Судом у постановах від 28.02.2018 року у справі №К/9901/2925/18 №522/9660/16-а, від 06.02.2018 року у справі №761/28228/15-а №К/9901/3762/18, від 20.02.2018 року у справі №К/9901/3333/17, від 20.02.2018 року у справі №К/9901/1372/18, від 14.03.2018 року у справі №К/9901/844/17 та від 10.05.2018 року у справі №К/9901/20457/18, висновок яких суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина п`ята статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України).
Отже, враховуючи викладене, суд вважає, що в даному випадку позивач має право на призначення та отримання пенсії за вислугу років, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в розмірі, який має бути обчислений з грошового забезпечення, до якого включені, зокрема, щомісячна додаткова грошова винагорода; грошова допомога на оздоровлення; премія згідно ст. 27 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України; матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.
При цьому, суд також звертає увагу, що контроль щодо перевірки сплати роботодавцем та застрахованими особами внеску на пенсійне державне страхування покладено саме на органи Пенсійного фонду України. Однак, відповідач, всупереч вимогам частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, не надав суду будь-яких доказів, які б спростовували факт сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з щомісячної додаткової грошової винагороди; грошової допомоги на оздоровлення; премії згідно ст.27 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України; матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.
Суд також звертає увагу відповідача, що предметом розгляду у даній справі є не здійснення перерахунку пенсії згідно статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у зв`язку зі зміною хоча б одного з видів грошового забезпечення або у зв`язку із введенням нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а неврахування певних видів грошового забезпечення військовослужбовця при видачі довідки про додаткові види грошового забезпечення та премії для обчислення пенсії військовослужбовця при її призначенні. Суд зазначає, що поняття "перерахунок пенсії військовослужбовця", що здійснюється у порядку, визначеному статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та "обчислення пенсії військовослужбовця", що передбачено статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", не є тотожними та мають різну правову природу.
Аналогічну позицію висловлено Верховним Судом у справах цієї категорії, зокрема, у постанові від 14.03.2018 року №272/963/17 №К/9901/844/17.
З врахуванням наведеного, ураховуючи, що щомісячна додаткова грошова винагорода; грошова допомога на оздоровлення; премія згідно ст. 27 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України; матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Згідно із частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З урахуванням частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та зважаючи на наявність в матеріалах справи квитанції №0.0.995049948.1 від 22.03.2018 року, суд стягує на користь позивача здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 704.80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві.
Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,
В И Р І Ш И В:
1. Позов ОСОБА_1 задовольнити.
2. Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, 16) у проведенні перерахунку раніше призначеної пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ), з урахуванням всіх видів грошового забезпечення, з якого було сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а саме: щомісячна додаткова грошова винагорода; грошова допомога на оздоровлення; матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань; премія згідно ст. 27 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, 16) здійснити перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії за вислугу років ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ), з урахуванням всіх видів грошового забезпечення, з якого було сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а саме: щомісячна додаткова грошова винагорода; грошова допомога на оздоровлення; матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань; премія згідно ст.27 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, починаючи з 21 грудня 2017 року.
4. Присудити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ), за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, 16) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:
Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ).
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ).

Суддя Л.О. Маруліна