Справа № 577/4563/17
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 р.Справа № 577/4563/17
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Григорова А.М. , Тацій Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 26.10.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Галаян С.В., м. Конотоп, повний текст складено 26.10.18 року по справі № 577/4563/17

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення способу і порядку виконання судового рішення , в якій вказує , що Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Постанова КМ України від 22.08.2018 року № 649 прийнята після виникнення спірних правовідносин і звернення ним з позовом до суду та погіршує його становище в частині строків виплати належної мені пенсії, а відтак, не підлягає застосуванню у спірних правовідносинах при прийнятті цього рішення. Просить встановити спосіб і порядок виконання рішення Конотопського міськрайонного суду від 29.11.2017 року, визначивши чи підлягає виплаті відповідачем на його користь одразу вся сума його пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року, без застосування механізму виплати перерахованої пенсії визначеного постановою Кабінету Міністерства України від 21.02.2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб". Просить суд роз'яснити порядок виконання рішення Конотопського міськрайонного суду від 29.11.2017 року , а саме: визначити чи підлягає виплаті відповідачем на користь ОСОБА_1 одразу вся сума його пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року без застосування механізму погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійного фонду України на дану мету, визначеного постановою Кабінету Міністерства України від 28.08.2018 року № 649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду".

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду від 26.10.2018р. заяву ОСОБА_1 про встановлення способу і порядку виконання судового рішення задоволено. Встановлено порядок виконання рішення Конотопського міськрайонного суду від 29.11.2017 року, визначивши, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області підлягає виплаті на користь ОСОБА_1 одразу вся сума пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року без застосування механізму погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійного фонду України на дану мету, визначеного постановою Кабінету Міністерства України від 28.08.2018 року № 649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду".

Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області , не погодившись з рішенням суду першої інстанції , подало апеляційну скаргу , вважає, що судом першої інстанції не з'ясовані фактичні обставини, що мають значення для справи, а ухвала прийнята з грубим порушенням норм процесуального та матеріального права, управління вчинило всі залежні від нього дії для забезпечення виплати перерахованих пенсій в повному обсязі. Вказує, що в ухвалі Верховного суду у справі № 811/1469/18 зазначено, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, тому відсутність бюджетного та іншого фінансування та коштів на виплату грошових сум на виконання судового рішення є поважною причиною, яка унеможливлює проведення відповідних виплат. Звертає увагу суду, про те, що Постанова Кабінету Міністрів України № 649 від 22.08.2018 року "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду" не є обставиною у розумінні ч. 3 ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства, яка істотно ускладнює виконання рішення або робить його не можливим. Судом не встановлено обставини, які істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його виконання неможливим, просить скасувати ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від у справі № 577/4563/17.

Сторони по справі повідомлені належним чином про день, час та місце судового розгляду апеляційної скарги.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Відповідно до ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що рішенням Конотопського міськрайонного суду від 29.11.2017 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про зобов'язання вчинити дії задоволено. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії, на підставі довідки ліквідаційної комісії УМВС України в Сумській області №11/149-362(4528) від 06.06.2017 року про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» № 900 від 23 грудня 2015 року, ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992 року, постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», № 947 від 18 листопада 2015 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268 від 09.03.2006 року», починаючи з 1 січня 2016 року без обмеження граничного розміру, з врахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду від 22 серпня 2018 року заяву ОСОБА_1 про встановлення способу і порядку виконання вищевказаного рішення суду задоволено.

Встановлено порядок виконання рішення Конотопського міськрайонного суду від 29.11.2017 року, визначивши, що головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області підлягає виплаті на користь ОСОБА_1 одразу вся сума пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року без застосування механізму виплати перерахованої пенсії, визначеного постановою Кабінету Міністерства України від 21.02.2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб".

Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області надіслало на його адресу лист від 08.10.2018 року, в якому зазначено, що у серпні 2018 року на виконання ухвали Конотопського міськрайонного суду було проведено перерахунок пенсії за період з 01.01.2016 року по 30.11.2017 року та нараховано доплату в сумі 36624,28 грн. Разом з тим, 28.08.2018 року набрала чинності постанова КМ України від 22.08.2018 року № 649, якою зазначено механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті ПФ України на цю мету (а.с. 82).

Станом на 18 жовтня 2018 року рішення суду не виконано, тому завернувся до суду із заявою про встановлення способу виконання рішення.

Приймаючи оскаржувану ухвалу , суд першої інстанції виходив з того , що позивачем у заяві про встановлення способу і порядку виконання судового рішення наведені обставини, які істотно ускладнюють порядок виконання рішення, а тому така заява підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції , виходячи з наступного.

Стаття 124 Конституції України та стаття 14 КАС встановлюють, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст . 378 КАС України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Отже, під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленому раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

При цьому, зміна на підставі статті 378 КАС способу чи порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права.

Відповідно до ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», виконання рішень суду про зобов'язання вчинити певні дії щодо майна боржником, за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку встановленому Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. У разі, якщо рішення суду, зазначені в частині першій цієї статті не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобов'язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

Оскільки, рішення суду від 10.04.2018 виконано частково, а саме здійснено передбачений рішенням перерахунок, проте виплату проведено лише з 01.01.2018 у розмірі 8486,52 грн, заборгованість по пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 не виплачена та становить 50919,12 грн.

Матеріали справи свідчать , що рішення Конотопського міськрайонного суду від 29.11.2017 року виконано відповідачем лише в частині проведення перерахунку пенсії позивача за один місяць.

Не виконуючи рішення суду в частині проведення на користь позивача виплати всієї суми пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року, відповідач посилається на те, що постановою КМ України від 28.08.2018 року визначено механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійного фонду України на дану мету та що направлено лист до ПФ України про виділення коштів для забезпечення виконання рішення суду.

Тобто, заборгованість по пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 не виплачена та становить 36624,28грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд) як джерело права. Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вперше у рішенні по справі "Міллер проти Австрії" від 16.12.1974 року, де Суд встановив принцип, згідно з яким обов'язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином.

Позиція Суду була підтверджена і у рішенні "Гайгузус проти Австрії" від 16.09.1996 року, згідно з яким, якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, в свою чергу, відповідної особи права власності.

Відповідно до правової позиції Європейського суду у справі "Кечко проти України" (рішення від 08.11.2005 року), в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам; з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Враховуючи те, що право позивача на перерахунок пенсії встановлено чинним законодавством України і не заперечується відповідачем, а також враховуючи дотримання всіх вимог, передбачених для проведення перерахунку пенсії, посилання ГУ ПФУ в Сумській області на відсутність коштів для проведення виплати пенсії в перерахованому розмірі, порушує гарантоване статтею 1 Протоколу 1 Конвенції право мирно володіти своїм майном.

Варто зазначити, що згідно зі статтею 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України, а згідно статей 21,22 Основного Закону України, права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України в рішенні № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року зазначив, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів. Тлумачення словосполучення "звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина", що міститься в частині третій статті 22 Конституції України, Суд України дав у рішенні № 5-рп/2005 від 22.09.2005 року, згідно з яким "...конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод - є їх обмеження. У традиційному розумінні, визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними". Суд України також підкреслив, що загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно раніше закріплених в них прав і свобод людини і громадянина Суд України вважає скасуванням або обмеженням цих прав і свобод.

Враховуючи визначене у рішеннях Суду України розуміння сутності соціальних гарантій громадян, зокрема, пенсіонерів, які отримують пенсію згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства або прийняттям нових законодавчих актів.

Наявність постанови КМ України від 28.08.2018 року № 649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду" не звільняє відповідача від обов'язку, як здійснити перерахунок пенсії позивача, так і виплатити йому суму заборгованості за весь період, починаючи з 01.01.2016 року без будь-яких обмежень, з урахуванням виплачених сум.

Наведена постанова не врегульовує порядок виконання судового рішення про зобов'язання провести перерахунок і виплату пенсії, а тому посилання на неї відповідача при виконанні рішення суду є безпідставними.

Враховуючи вищенаведене , колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції , що в даному випадку наявні обставини , які ускладнюють порядок виконання рішення, тому заява підлягає задоволенню.

Посилання апелянта на викладену позицію в ухвалі Верховного Суду від 16.07.2018 року у справі № 811/1469/18 зазначено, що Верховний Суд України у своїх постановах (справи № 21-1044а15, № 21-2630а15, №21-5118а15, №804/5081/13-а) є помилковими , оскільки такі висновки зроблені судом у справах щодо накладення штрафу у зв'язку з не невиконанням судового рішення без поважних причин. При цьому , вказаними рішеннями вказано , що накладення штрафу жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів. Крім того , в даному випадку пенсійний фонд не здійснив виплату нарахованої суми пенсії саме у зв'язку із набранням чинності постанови КМ України від 28.08.2018 року № 649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду" , а не за відсутності відповідного фінансового забезпечення.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі.

Згідно з Рекомендаціями №R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи від 13.09.1989р., рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов'язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов'язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв'язку з оскарженням адміністративного акту.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права, тому, ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Доводи апеляційної скарги з наведених вище підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області залишити без задоволення.

Ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 26.10.2018 року по справі № 577/4563/17 залишити без змін.

.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) А.М. Григоров Л.В. Тацій
Повний текст постанови складено 11.03.2019 року