Справа № 620/3774/18
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Непочатих В.О.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року Справа № 620/3774/18

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

представника відповідача Мірошніченко О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2018 року у справі

за позовом ОСОБА_4

до Головного управління Пенсійного фонду України

в Чернігівській області

про визнання дій протиправними

та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ІСТОРІЯ СПРАВИ

ОСОБА_4 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - відповідач) про:

- визнання протиправними дій відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу компенсації втрати частини грошових доходів відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 11.02.2003 р. № 2050 та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати» від 21.02.2001 р. № 159 у зв'язку з порушенням строків виплати належних сум пенсійного забезпечення, починаючи з січня 2016 року по жовтень 2018 року;

- зобов'язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу належних сум компенсації втрати частини грошових доходів відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 11.02.2003 р. № 2050 та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати» від 21.02.2001 р. № 159, починаючи з 01.01.2016 р. по жовтень 2018 року.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2018 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій наполягає на тому, що йому не було своєчасно виплачено пенсію в належному розмірі саме з вини відповідача і предметом спору є всі щомісячні невиплачені вчасно суми пенсії, а не сума за рішенням суду, як помилково зазначено судом першої інстанції.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить його скасувати та ухвалити постанову про задоволення позову.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.01.2019 р. було відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на своєчасності виплати позивачу недоплачених сум пенсії на виконання рішення суду.

Позивачем подано відповідь на відзив відповідача, в якій він зазначає про безпідставність та необґрунтованість доводів органу Пенсійного фонду.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 перебуває на обліку в управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - ГУ ПФУ в Чернігівській області) та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Постановою Деснянського районного суду міста Чернігова від 14.12.2017 р. у справі № 750/11748/17, яка набрала законної сили 06.02.2018 р.:

- визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Чернігівській області щодо не проведення перерахунку пенсії позивача з 01.01.2016 р. відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» від 23.12.2015 № 900-VIII, а також ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 р. № 988, та подальшу відмову в здійсненні такого перерахунку;

- зобов'язано ГУ ПФУ в Чернігівській області здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» від 23.12.2015 р. № 900-VIII, а також статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 р. № 988, починаючи з 01.01.2016 р.

На виконання вказаного рішення суду відповідачем було проведено перерахунок та виплату позивачу пенсії з 01.01.2016 р. відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» від 23.12.2015 р. № 900-VIII, а також ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 р. № 988.

Листом від 28.03.2018 р. № 2109/03/Є-12 ГУ ПФУ в Чернігівській області повідомило позивача, що доплата пенсії за січень та лютий 2018 року в розмірі 4940,58 грн. виплачена йому у березні поточного року, а також, що виплату різниці пенсії за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2017 р. в розмірі 59286,96 грн. позивачу буде проведено відповідно до постанови КМУ від 21.02.2018 р. № 103.

У подальшому, на підставі рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.05.2018 р. у справі № 825/1659/18, яке набрало законної сили 12.06.2018 р., позивачу здійснено перерахунок та виплату пенсії у розмірі 80% відповідних сум грошового забезпечення з 01.01.2016 р.

Листом від 20.07.2018 р. № 3679/03/Є-12 відповідач повідомив позивача про те, що на виконання рішення суду грошове забезпечення для обчислення його пенсії склало 7393,68 грн., а основний розмір пенсії з січня 2016 року - 5914, 94 грн. (7393,68 грн. * 80%). Зазначено, що доплата пенсії за січень-липень 2018 року в розмірі 5175,52 грн. буде виплачена у серпні поточного року.

Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача щодо компенсації втрати частини грошових доходів відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 11.02.2003 р. № 2050 та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати» від 21.02.2001 р. № 159 у зв'язку з порушенням строків виплати належних сум пенсійного забезпечення, починаючи з січня 2016 року по жовтень 2018 року, звернувся до суду з адміністративним позовом у цій справі.

Судова колегія встановила, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було своєчасно виконано рішення суду, яким визнано право позивача на перерахунок його пенсії та встановлено факт порушення такого права органом ПФУ, а тому підстав для виплати йому компенсації немає.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів не погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.06.2003 Р. №1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 р. № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. № 159 (далі - Порядок № 159).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом (ст. 44 Конституції України).

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

У ст.1 Закону № 1058-IV пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно зі ст.ст. 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до п. 2 Порядку № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої ст. 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 159, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів, у тому числі пенсії.

При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу (пенсії) проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 20.02.2017 р. по справі № 522/5664/17, від 27.07.2018 р. по справі № 815/459/18, від 22.11.2018 р. по справі № 522/1404/17, які відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, є обов'язковими для врахування колегією суддів при вирішенні даної справи.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що саме з вини відповідача позивач з 01.01.2016 р. по день фактичної виплати донарахованих сум пенсії недоотримував частину доходу (пенсії), на який він має право, встановлене судовими рішеннях у справах №№ 750/11748/17, 825/1659/18, що свідчить про наявність достатніх та необхідних правових підстав для отримання ним компенсації, передбаченої вищенаведеними нормами законодавства.

Приходячи до такого висновку та погоджуючись з рішенням суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог у цій справі, судова колегія також враховує правову позиція ЄСПЛ, викладену в рішенні по справі «Стреч проти Сполучного Королівства» («Stretch - United Kingdom» № 44277/98), в якому Суд, здійснюючи прецедентне тлумачення ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначив, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності.

Крім того, у справі «Фон Мальтцан та інші проти Німеччини» («Von Maltzan and Others v. Germany» № 71916/01, № 71917/01 та № 10260/02) ЄСПЛ надав тлумачення поняттю «майно» саме в контексті ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, відповідно до якого таке поняття охоплює як «наявне майно», так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності». При цьому, Суд зробив висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність.

Згідно зі ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Доводи відповідача та його представника про те, що судові рішення суду, якими позивачу присуджено певні виплати, ним виконані, зокрема за два місяці (як було зазначено представником відповідача в судовому засіданні) і тому, на думку ГУ ПФУ у Чернігівській області, підстави для виплати позивачу компенсації, щодо якої він звернувся з цим позовом, відсутні, є необґрунтованими та порушують конституційне право позивача на компенсацію за допущене відповідачем порушення строків виплати частини його доходу (пенсії), а також суперечать вищенаведеним правовим нормам та висновкам Верховного Суду.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що позов по даній справі позивачем подано з приводу компенсації за конкретний період, який, між іншим, й обумовлюється здійсненням виплат присуджених позивачу коштів.

При цьому, у рішенні ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Отже, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, не довів перед судом правомірності допущеної ним бездіяльності щодо невиплати позивачу спірної компенсації.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що у своєму позові ОСОБА_4 просить суд, зокрема, визнати протиправними дії відповідача щодо не нарахування та не виплати йому спірної компенсації, але як вбачається з вищевикладеного, у даному випадку мала місце протиправна бездіяльність, а не дії, що у відповідності до ч. 2 ст. 9 КАС України, зумовлює необхідність суду вийти за межі позовних вимог та задовольнити їх саме шляхом визнання протиправною такої бездіяльності та, відповідно, зобов'язати ГУ ПФУ в Чернігівській області здійснити нарахування та виплату позивачу належних сум компенсації втрати частини грошових доходів, як він просить у своєму позові, за період з 01.01.2016 р. по жовтень 2018 року, тобто з дати виникнення у позивача відповідного права та його порушення відповідачем, що встановлено вищезазначеними судовими рішеннями, які набрали законної сили, до місяця, в якому позивачу було виплачено відповідні суми недонарахованої пенсії.

Отже, судом першої інстанції було неповно встановлено обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального права та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування

З огляду на це, апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню частково, рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2018 року - скасуванню, адміністративний позов задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2018 року - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_4 компенсації втрати частини грошових доходів, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 11.02.2003 р. № 2050-ІІІ та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати» від 21.02.2001 р. № 159, у зв'язку з порушенням строків виплати належних сум пенсійного забезпечення, за період з 01.01.2016 р. до 01.10.2018 р.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області нарахувати та виплати ОСОБА_4 компенсацію втрати частини грошових доходів, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 11.02.2003 р. № 2050-ІІІ та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати» від 21.02.2001 р. № 159, за період з 01.01.2016 р. до 01.10.2018 р.

У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 13 березня 2019 року.

Головуючий суддя

Судді: