Справа № 2а/1270/2598/2012
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року справа №2а/1270/2598/2012

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Шишова О.О.,суддів Сіваченка І.В.,Гаврищук Т.Г., при секретарі судового засідання Романченко Г.О., за участю представника відповідача Коробкової Х.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2018 р. у справі № 2а/1270/2598/2012 (головуючий І інстанції С.М. Чиркін), яке складено в повному обсязі 24 вересня 2018 року у м.Сєвєродонецьку Луганської області, за позовом Публічного акціонерного товариства "Луганськтепловоз" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби , Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Луганську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби про визнання недійсним податкового повідомлення - рішення від 20.03.2012 № ,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ "Луганськтепловоз" (далі - позивач) звернулось до Луганського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби (далі-відповідач-1), Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі-відповідач-2, апелянт), з урахуванням уточнень просили суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м.Луганську від 20.03.2012 № , яким публічному акціонерному товариству «Луганськтепловоз» зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі в 1 кварталі 2011 року на 47885,00 грн, у 2-3 кварталі 2011 року на 87031495,00 грн, всього - 87079380,00 грн.

В обґрунтуванні позову зазначили, що І-м відповідачем проводилась перевірка ПАТ «Луганськтепловоз» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2009 по 30.09.2011, за результатами якої складено Акт від 12.03.2012 № 87/08-3/05763797 про результати планової виїзної перевірки публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» (далі - Акт № 87) та винесено податкове повідомлення - рішення від 20.03.2012 № (далі - Рішення).

В акті зазначено, що позивачем завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у 2-3 кварталах 2011 року на 85986081,00 грн, та неправомірно віднесено до складу валових витрат вартість товарно-матеріальних цінностей, чим завищено розмір валових витрат на загальну суму 1093299,00 грн, саме: у 1 кварталі 2011 року на 47885,00 грн, у 2-3 кварталах 2011 року на 1045 414,00 грн.

Таким чином, підприємством, на думку податкового органу, завищено розмір від'ємного значення об'єкту оподаткування податком на прибуток на загальну вартість 87079380,00 грн, що втілилось у прийнятті 20 березня 2012 року податкового повідомлення - рішення № , в якому зазначено що ПАТ «Луганськтепловоз» зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі в 1 кварталі 2011 року на 47885,00 грн, у 2-3 кварталі 2011 року на 87031495,00 грн, а всього - 87079380,00 грн. Позивач вважає, що податкове повідомлення-рішення від 20.03.2012 № прийнято з порушенням норм матеріального права України є противоправним та підлягає скасуванню.

Позивач зазначив, що з 16.09.2016 він переведений на обслуговування до СДПІ ОВП у м.Харкові МГУ ДФС. Позивач мав господарську мету при вчиненні відповідних господарських операцій - виготовлення магістральних тепловозів у зв'язку з чим отримав від ТОВ «Луганськ-Інструмент», ТОВ «Інструменти нових технологій», ТОВ «Різнопрофіль», ТОВ «Транс Агенство Сервіс», ТОВ «Компанія Квік Дан» та ТОВ «Фінансовий Альянс» реальну продукцію. Позивач зазначає, що всі необхідні бухгалтерські документи, що підтверджують реальність отримання товарів від контрагентів та використання їх у виробництві тепловозів були надані під час перевірки СДПІ.

Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив. Обґрунтовуючи рішення, суд зазначив, що положення другого абзацу п. 3 підрозділу 4 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, передбачають, що розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками другого, другого і третього кварталів, другого - четвертого кварталів 2011 року здійснюється з урахуванням від'ємного значення, отриманого платником податку за перший квартал 2011 року, у складі витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення.

Зазначена норма не містить приписів щодо розрахунку об'єкта оподаткування 2 кварталу 2011 року з урахуванням у складі валових витрат від'ємного значення, отриманого виключно за перший квартал 2011 року. Ця норма не містить обмежень щодо включення від'ємного значення об'єкта оподаткування, отриманого за результатами 2010 року, до складу валових витрат 1 кварталу 2011 року та, як в даному випадку, до від'ємного значення об'єкта оподаткування 1 кварталу 2011 року.

Тобто, жодна норма податкового законодавства не містить обмежень щодо врахування від'ємного значення об'єкта оподаткування за 2010 року при визначенні об'єкта оподаткування другого кварталу 2011 року.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем правильно визначений об'єкт оподаткування податком на прибуток в першому та другому кварталі 2011 року, у Відповідача не було підстав для зменшення позивачу суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток, тому оскаржене податкове повідомлення-рішення в цій частині є протиправним.

Також суд першої інстанції вважав доведеним факт реальності господарських операцій.

З рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач-2. Звернувся з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтуванні апеляційної скарги апелянт зазначає, що відповідно до другого абзацу п. 3 підрозділу 4 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, передбачають, що розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками другого, другого і третього кварталів, другого - четвертого кварталів 2011 року здійснюється з урахуванням від'ємного значення, отриманого платником податку за перший квартал 2011 року, у складі витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення.

Зазначену норму трактують так, що від'ємне значення об'єкта оподаткування за 2010 рік не можна враховувати при визначенні об'єкта оподаткування другого кварталу 2011 року. Враховується від'ємне значення сформоване виключно за перший квартал 2011 року.

Крім того вважають що у період 2-3 квартал 2011 року ПАТ «Луганськтепловоз» мало взаємовідносини з наступними контрагентами: ТОВ «Різнопрофіль», ТОВ «Транс Агентство Сервіс», ТОВ «Компанія Квік Дан», ТОВ «Фінансовий Альянс», ТОВ «Інструменти нових технологій». І-м Відповідачем було встановлено відсутність реальної можливості поставок товаро-матеріальних цінностей від контрагентів. Встановлено відсутність у підприємств постачальників необхідних умов для здійснення господарської діяльності в частині купівлі, продажу, реалізації, зберігання та відвантаження товаро-матеріальних цінностей в силу відсутності відповідного персоналу, транспортних засобів, приміщень та матеріальних ресурсів, що свідчить про відсутність у підприємств адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов'язань та відсутності фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобов'язань. Стверджував, що у контрагентів-постачальників відсутня реальна можливість поставок товару у зв'язку з чим оскаржене рішення прийнято в порядок та спосіб визначений законодавством, у межах наданих повноважень. Просили задовольнити апеляційну скаргу у повному обсязі.

Представниця апелянта у судовому засіданні надала пояснення та підтримала доводи апеляційній скарги в повному обсязі.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду. Суд апеляційної інстанції вважав можливим розглянути справу у відсутність особи, яка не з'явилася.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного.

Позивач - публічне акціонерне товариство «Луганськтепловоз» () є юридичною особою, зареєстрований виконавчим комітетом Луганської міської ради 18 червня 2003 року, що підтверджується інформацією зазначеною в виписці з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (т.1 а.с. 8-9, 101, т.4 а.с. 63-66,181, т.3 а.с. 27-28, 31-34, 167-168, 206-209).

Позивач є платником податку на додану вартість, про що є відповідний запис у витязі з реєстру платників податку на додану вартість № 027 (т.3 а.с. 166) та перебуває на обліку у контролюючих органах з 09.07.1993 за № 5584/15 (т.1 а.с. 9, т.3 а.с. 169).

На час виникнення спірних правовідносин Позивач перебував на податковому обліку у І-го Відповідача (т.4 а.с. 12).

Згідно з Інформацією, зазначеною у виписці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців 11.05.2017 внесено запис про припинення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС (т.4 а.с. 42-43). 16.05.2017 внесено запис про припинення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС (т.4 а.с. 45-46). Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби відповідно до приписів постанови Кабінету Міністрів України від 30 березня 2016 року № 247 «Деякі питання територіальних органів Державної фіскальної служби», статі 104 Цивільного кодексу України є правонаступником усіх прав та обов'язків Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС та Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС.

Таким чином, має місце вибуття І-го Відповідача в наслідок його припинення, тому до вказаних правовідносин мають бути застосовані приписи статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України.

З 16.09.2016 та на час розгляду справи Позивач перебуває на податковому обліку як платник податків у спеціалізованій державній податковій інспекції з обслуговування великих платників у м.Харкові Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби (т.4 а.с. 13, 14).

У період з 23.01.2011 по 02.03.2011 співробітниками СДПІ ВПП у м.Луганську було проведено планову виїзну перевірку ПАТ «Луганськтепловоз» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2009 по 30.09.2011, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2009 по 30.09.2011.

За результатами перевірки складено акт від 12.03.2012 № 87/08-3/05763797 (далі - Акт № 87, т.1 а.с. 196-250, т.3 а.с. 80-144, т.3 а.с. 80-144).

Стосовно податку на прибуток в Акті № 87 зазначено, що перевіркою встановлено, що Позивачем завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибиток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 89256190,00 грн, у тому числі:

- за 1 квартал 2010 року на 2 176 810,00 грн;

- за півріччя 2010 року на 2 176 810,00 грн;

- за 1 квартал 2011 року на 47 855,00 грн;

- за 2 квартал 2011 року на 87 017 705,00 грн;

- за 2-3 квартали 2011 року на 87 031 495,00 грн.

На сторінці 57 Акту перевірки І-й Відповідач зробив висновок, що в порушення пункту 150.1 статті 150 Податкового кодексу України з урахуванням частини третьої підрозділу 4 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України ПАТ «Луганськтепловоз» завищено витрати на суму від'ємного значення об'єкту оподаткування, що виникли в минулих період, в розмірі 85 986 081,00 грн, в тому числі за 2 квартал 2012 року на 85 986 081,00 грн, в уточнюючій податковій декларації з податку на прибуток підприємства за 2 квартал 2011 року від 29.11.2011 № та в уточнюючій податковій декларації з податку на прибуток підприємства за 2 квартал 2011 року від 20.01.2012 № та за 2-3 квартали 2011 року на 85986081,00 грн в уточнюючій податковій декларації з податку на прибуток підприємства за 2-3 квартали 2011 року від 20.01.2011 № . (т.1 а.с. 226)

Вказане від'ємне значення було сформовано за наслідками господарської діяльності позивача протягом податкового року, який передує 2011 року. Позивачем у податковій декларації за І квартал 2011 року включено до складу валових витрат від'ємне значення у сумі 85 986 081,00 грн (т.1 а.с. 190-191).

В подальшому у податкових деклараціях за 2-3 квартал 2011 року Позивачем вказане від'ємне значення було також зазначено (т.1 а.с. 33, 34, 35-36, 193-193, 194-195, т.3 а.с. 73-74, 75-76, 77-78).

На думку СДПІ ВПП у м.Луганську в деклараціях за 1 та 2-3 квартали 2011 року витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, були завищені ПАТ «Луганськтепловоз» на загальну суму 1 093 299,00 грн (у 1 кварталі 2011 року на 47885,00 грн; у 2-3 кварталі 2011 року на 1045414,00 грн), у зв'язку з чим порушені п. 138.1, п. 138.2, п. 138.8, п.п. 138.1.1 п. 138.1, п. п. 138.8.1 п. 138.8 ст. 138 ПК України.

Уповноважені працівники СДПІ ВПП у м.Луганську також вважали, що відсутні підстави для визначення в податковому обліку витрат які враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, оскільки їх отримання на думку СДПІ не підтверджене від наступних контрагентів:

- ТОВ «Луганськ-Інструмен» (м. Луганськ) - в бухгалтерському обліку товарно- матеріальних цінностей обліковано на суму 44 134,95 грн (аркуш 25 Акту перевірки), отримувався інструмент (сверла, рулетки, метчики, борфрези, пневмогайковерти, ключи, отвертки та інше;

- ТОВ «Різнопрофіль» (м. Донецьк) - в бухгалтерському обліку товарно- матеріальних цінностей обліковано на суму 75833,33 грн (арк. 44 Акту перевірки), кокс ливарний;

- ТОВ «Транс Агентство Сервіс» (м. Луганськ) - в бухгалтерському обліку товарно-матеріальних цінностей обліковано метал на суму 951970,65 грн (арк. 45 Акту перевірки);

- ТОВ «Компанія Квік Дан» (м. Алчевськ, Луганська область) - в бухгалтерському обліку товарно-матеріальних цінностей обліковано вугілля марки AM на суму 7000,00 грн (арк. 47 Акту перевірки);

- ТОВ «Фінансовий Альянс» (м. Вишневе Київська область) - в бухгалтерському обліку товарно-матеріальних цінностей обліковано вогнегасники на суму 6790,00 грн (арк. 48 Акту перевірки);

- ТОВ «Інструменти нових технологій» (м. Стаханов, Луганська область) - в бухгалтерському обліку товарно-матеріальних цінностей обліковано інструмент (пили стрічкові) на суму 5625,00 грн (арк. 43 Акту перевірки).

На підставі Акту № 87 І-м Відповідачем було винесено податкове повідомлення - рішення від 20.03.2012 № , яким ПАТ «Луганськтепловоз» було зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в І кварталі 2011 року на 47885,00 грн, у ІІ-ІІІ кварталі 2011 року на 87031495,00 грн, а всього 87 079 380,00 грн (т.1 а.с. 37, т.2 а.с. 22, т.3 а.с. 79). Таким чином, сума у податковому повідомлені рішенні від 20.03.2012 № складається із безпідставно внесених, на думку Відповідача, у валових витрат попередніх років у сумі 85 986 081,00 грн та завищених витрат із зазначеними контрагентами ПАТ «Луганськтепловоз» на загальну суму 1 093 299,00 грн.

16.03.2012 за вих. № 001/174 на вказаний Акт позивачем були подані Розбіжності (т.2 а.с. 1-7, т.3 а.с. 145-151), відповідно до яких Позивач вважає, що не було допущено порушень.

І-м Відповідачем на вказані розбіжності від 16.03.2012 за вих. № 001/174 надано відповідь на розбіжності (т.2 а.с. 8-21, т.3 а.с. 152-165), з яких відносно суми 85 986 081,00 грн. зазначено, що Позивачем порушені норми матеріального права, а саме ст.11 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», пункт 3 підрозділу 4 розділу XX Перехідних положень ПК України стосовно пункту 150.1 статті 150 Податкового кодексу України та ст. 159 КАС України, що призвело до неправильного вирішення справи.

Під час дослідження акта № 87 в судовому засіданні у суді першої інстанції представники ІІІ-го Відповідача пояснили, що в акті відсутня інформація відносно документів, які витребовувались та не були надані під час перевірки, також відсутня інформація про критичну оцінку певних документів бухгалтерського обліку.

Стосовно суми 1093299,00 грн І-й Відповідач зазначив, що використовував інформацію наявну в актах перевірки, отриманих від інших органів податкової служби з контрагентами ТОВ «Різнопрофіль», ТОВ «Транс Агентство Сервіс», ТОВ «Компанія Квік Дан», ТОВ «Фінансовий Альянс», ТОВ «Інструменти нових технологій» у період з ІІ-ІІІ квартал 2011 року, згідно із якою були відсутні господарські операції між Позивачем та переліченими контрагентами.

Позивач не згодний з вказаним податковим повідомленням-рішенням від 20.03.2012 №, яке є предметом спору у даній справі.

Суд перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що останню необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України наведені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, якими є, зокрема, прийняття (вчинення) таких рішень, (дій, бездіяльності) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначення переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, права та обов'язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, визначаються положеннями Податкового кодексу України.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу апелянта на те, що на аркушах 53-55 Акту № 87 зазначено, що «Перевіркою відображених у рядку 06.6 Декларацій «від'ємне значення об'єкта оподаткування попереднього звітного (податкового) періоду (від'ємне значення рядка 07 Податкової декларації за попередній звітний (податковий) період або від'ємне значення об'єкта оподаткування за І квартал 2011 року» показників за період з 01.04.2011 по 30.09.2011 в сумі 85286081,00 грн встановлено, що на формування цього показника вплинули збитки минулих періодів, а саме 80% збитків, які були сформовані станом на 01.01.2010 та залишилися не перекритими прибутком в 1 кварталі 2011 року.

Проведеною перевіркою відображеного показника за 01.04.2011 по 30.09.2011 в сумі 85286081,00 грн на підставі таких документів: даних головних книг, декларацій з податку на прибуток, карток податкового обліку, та інших документів, які використано при перевірці інших рядків декларацій з податку на прибуток, перелік яких наведено в додатку 4, встановлено завищення задекларованих ПАТ «Луганськтепловоз» показників у рядку 06.6 Декларації «від'ємне значення об'єкта оподаткування попереднього звітного (податкового) періоду (від'ємне значення рядка 07 Податкової декларації за попередній звітний (податковий) період або від'ємне значення об'єкта оподаткування за І квартал 2011 року» всього в сумі 85 986 081,00 грн., у тому числі за 2-й квартал 2011 року на 85986081,00 грн, 2-3 квартали 2011 року на 85986081,00 грн (т.1 а.с. 222-224).

З урахуванням зазначеного та за підсумками цієї перевірки від'ємне значення об'єкту оподаткування за 1 квартал 2011 року складає 85 938 196,00 грн, де збитки минулих періодів дорівнюють цій сумі. Сторони визнають, що збитки виникли до 1-го кварталу 2011 року.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 31.01.2012 у справі № 2а-10416/11/1270, було відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ «Луганськтепловоз» про скасування податкового-повідомлення рішення від 04.10.2011 № 469/08-3/05763797, яке складено на підставі акту камеральної податкової звітності з податку на прибуток складеному фахівцями СДПІ ВПП у м. Луганську по роботі з великими платниками податків у м. Луганську та у якому фігурувала задекларована суми збитків попередніх років в розмірі 85 986 081, 00 грн (т.2 а.с. 214-221).

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 18.04.2012, постанова Луганського окружного адміністративного суду від 31.01.2012 у справі № 2а-10416/11/1270 була скасована та задоволений позов ПАТ «Луганськтепловоз». Скасовано прийняте 24.10.2011 Спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у м. Луганську податкове повідомлення-рішення № (т.2 а.с. 222-229).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14.02.2013 була прийнята відмова СДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Луганську від касаційного скарги, відповідне провадження закрите (т.2 а.с. 229-230).

Пункт 3 підрозділу 4 Розділу XX Перехідних положень ПК України стосовно пункту 150.1 статті 150 Податкового кодексу України регулює особливості застосування п. 150.1 статті 150 кодексу у 2011 році, оскільки розділ III «Податок на прибуток підприємств» кодексу вводиться у дію з 1 квітня 2011 року, тобто з другого кварталу податкового року, а норма п. 150.1 статті 150 кодексу передбачає порядок обліку від'ємного значення об'єкту оподаткування, розрахованого за результатами діяльності у попередньому податковому році, згідно якому таке значення включається до витрат першого календарного кварталу поточного податкового року. Отже, таким застереженням фактично передбачено, що для цілей обліку від'ємного значення об'єкту оподаткування згідно з п. 150.1 статті 150 кодексу у 2011 році першим податковим періодом є другий квартал 2011 року.

До 1 квітня 2011 року під час обліку від'ємного значення об'єкту оподаткування позивач керувався статтею 6 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», згідно п. 6.1 якої «якщо об'єкт оподаткування платника податку з числа резидентів за результатами податкового року має від'ємне значення об'єкта оподаткування (з урахуванням, суми амортизаційних відрахувань), сума такого від'ємного значення підлягає включенню до складу валових витрат першого календарного кварталу наступного податкового року». У 2010 році норми цього пункту діяли з урахуванням особливостей, встановлених пунктом 22.4 статті 22 вказаного Закону: «У 2010 році у складі валових витрат платника податку враховується 20 відсотків суми від'ємного значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток, яке утворилося станом на 1 січня 2010року. У 2011 році сума від'ємного значення, яка відповідно до абзацу першого цього пункту не була врахована у складі валових витрат, та від'ємне значення об'єкта оподаткування, яке виникло у 2010році, підлягають включенню до складу валових витрат . порядку, встановленому статтею 6 цього Закону, без обмежень, встановлених цим пунктом)). Тобто розраховане за підсумками 2010 року та попередніх податкових років від'ємне значення об'єкту оподаткування включалося, згідно вимогам Закону, до витрат І кварталу 2011 року враховувалося при розрахунку об'єкту оподаткування за підсумками такого кварталу.

Тобто, збережено правонаступництво положеннями Податкового кодексу України положень Закону про прибуток. Про це також свідчить зміни, які були внесені Законом №3609 від 07 липня 2011 року в ПК України.

Абзацом другим пункту 3 підрозділу 4 Розділу XX ПКУ чітко передбачено, що «якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів за підсумками першого кварталу 2011 року є від'ємне значення, то сума такого від'ємного значення підлягає включенню до витрат другого календарного кварталу 2011 року». Отже, вказана норма чітко передбачає включення у витрати II кварталу 2011 року суми від'ємного значення об'єкту оподаткування, розрахованого (а не отриманого, як вказує відповідач) за підсумками І кварталі 2011 року згідно з вимогами законодавства. В абзаці ж третьому цього пункту мова йде виключно про порядок розрахунку у 2011 року від'ємного значення об'єкту оподаткування наростаючим підсумком, без встановлення будь-яких особливостей з методології його розрахунку за підсумками І кварталу 2011 року.

Наказ Державної податкової адміністрації України «Про затвердження форми Податкової декларації з податку на прибуток підприємств» №114 від 28 лютого 2011 року передбачає у рядку 06.6 Податкової декларації саме від'ємне значення об'єкту оподаткування попереднього звітного (податкового) періоду (від'ємне значення рядку 07 Податкової декларації за попередній звітний (податковий) період або від'ємне значення об'єкту оподаткування за І квартал 2011 року). А таке від'ємне значення за І квартал 2011 року поточного податкового року згідно наказу Державної податкової адміністрації України «Про затвердження форми декларації з податку на прибуток підприємств та Порядку її заповнення» № 143 від 29 березня 2003 року, який діяв на момент формування результатів за І квартал 2011 року, відображалося у рядку 08 Податкової декларації, та включало, у свою чергу, показники рядку 04.9 - від'ємне значення об'єкту оподаткування попереднього податкового періоду.

Відповідно до рішення Конституційного суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 09.02.1999 № 1-рп/99 Конституційного суду України дійшов висновку, що за загальновизнаним, принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частини першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба, розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно - правовий акт, під час якого вони настали або мали місце».

До 1 квітня 2011 року визначення об'єкту оподаткування податком на прибуток відбувалося на підставі положень Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

У відповідності до п. 6.1 ст. 6 цього Закону якщо об'єкт оподаткування платника податку з числа резидентів за результатами податкового року має від'ємне значення (з урахуванням суми амортизаційних відрахувань), сума такого від'ємного значення підлягає включенню до складу валових витрат першого календарного кварталу наступного податкового року. Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками півріччя, трьох кварталів та року здійснюється з урахуванням від'ємного значення об'єкта оподаткування попереднього року у складі валових витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення.

Згідно з пунктом 134.1 статті 134 ПК України об'єктом оподаткування податку на прибуток є прибуток із джерелом походження в Україні та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу; дохід (прибуток) нерезидента, що підлягає оподаткуванню згідно зі статтею 160 цього Кодексу, з джерелом походження в Україні.

Відповідно до підпункту 138.12.1 пункту 138.12 статті 138 цього кодексу до складу інших витрат, у тому числі включаються витрати, визначені відповідно до статей 144-148, 150, 153, 155-161 ПК України, які не включені до собівартості реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг згідно із цією статтею.

Порядок урахування від'ємного значення об'єкта оподаткування в результатах наступних податкових періодів визначений пунктом 150.1 статті 150 ПК України, а саме, якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів за підсумками податкового року є від'ємне значення, то сума такого від'ємного значення підлягає включенню до витрат першого календарного кварталу наступного податкового року. Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками півріччя, трьох кварталів та року здійснюється з урахуванням зазначеного від'ємного значення попереднього року у складі витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення.

Проте, пунктом 3 підрозділу 4 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України встановлено, що пункт 150.1 статті 150 Кодексу застосовується у 2011 році з урахуванням такого: якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів за підсумками першого кварталу 2011 року є від'ємне значення, то сума такого від'ємного значення підлягає включенню до витрат другого календарного кварталу 2011 року.

Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками другого, другого і третього кварталів, другого - четвертого кварталів 2011 року здійснюється з урахуванням від'ємного значення, отриманого платником податку за перший квартал 2011 року, у складі витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення.

Таким чином, до складу валових витрат другого кварталу 2011 року повинно включатися від'ємне значення, отримане платником податку за підсумками першого кварталу 2011 року.

Щодо доводів апелянта в тій частині, що до складу валових витрат звітного податкового періоду (2 квартал 2011 року) включається виключно від'ємне значення об'єкта оподаткування, отримане суб'єктом господарювання за результатами здійсненої господарської діяльності за перший квартал 2011 року, без врахування від'ємного значення, що увійшло до складу від'ємного значення першого кварталу 2011 року з 2010 року, суд апеляційної інстанції відноситься критично з наступних підстав.

Вищезазначені посилання апелянта ґрунтуються на положеннях другого абзацу п. 3 підрозділу 4 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, а саме, що розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками другого, другого і третього кварталів, другого - четвертого кварталів 2011 року здійснюється з урахуванням від'ємного значення, отриманого платником податку за перший квартал 2011 року, у складі витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення.

Необхідно зазначити, що приведена вище норма не містить приписів щодо розрахунку об'єкта оподаткування 2 кварталу 2011 року з урахуванням у складі валових витрат від'ємного значення, отриманого виключно за перший квартал 2011 року. Також ця норма не містить обмежень щодо включення від'ємного значення об'єкта оподаткування, отриманого за результатами 2010 року, до складу валових витрат 1 кварталу 2011 року та, як в даному випадку, до від'ємного значення об'єкта оподаткування 1 кварталу 2011 року.

Відтак, жодна норма податкового законодавства не містить обмежень щодо врахування від'ємного значення об'єкта оподаткування за 2010 року при визначенні об'єкта оподаткування другого кварталу 2011 року.

Разом з тим, враховуючи можливість неоднозначного трактування приведених вище норм Податкового кодексу України, суд з урахуванням приписів п. 56.21 ст. 56 Податкового кодексу України, відповідно до якого у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

З приводу посилань апелянта про те, що розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками другого кварталу 2011 року здійснюється виключно з урахуванням збитків, отриманих платником податку за результатами господарської діяльності за перший квартал 2011 року, не ґрунтуються на нормах Податкового кодексу України. Їх розширювальне тлумачення суперечить п.4.4 ст.4, п. 7.3 ст. 7, цього Кодексу.

Пункт 3 підрозділу 4 розділу XX Податкового кодексу України не містить посилань на результати саме господарської діяльності за 1 квартал 2011 року. Як вже зазначалося, зазначене у ньому від'ємне значення об'єкту оподаткування, отримане за 1 квартал 2011 року, в силу його визначення під час дії п. 6.1 ст. 6 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» включає як валові витрати 1 кварталу 2011 року, так і обов'язково від'ємне значення попередніх податкових періодів. Окремий розрахунок об'єкта оподаткування для результатів господарської діяльності за 1 квартал 2011 року положеннями Податкового кодексу України не передбачений.

Позивачем правильно визначений об'єкт оподаткування податком на прибуток в першому та другому кварталі 2011 року, у Відповідача не було підстав для зменшення позивачу суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток, тому оскаржене податкове повідомлення-рішення в цій частині є протиправним.

Контролюючим органом також ставиться під сумнів реальність проведення господарських операцій, за результатами яких Позивачем було сформовано валові витати, що вказане від'ємне значення було сформовано за наслідками правочинів проведених позивачем з контрагентами: ТОВ «Луганськ-Інструмент», ТОВ «Різнопрофіль», ТОВ «Транс Агентство Сервіс», ТОВ «Компанія Квік Дан», ТОВ «Фінансовий Альянс», ТОВ «Інструменти нових технологій», на думку контролюючого органу такі господарські операції фактично не були спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені договорами, а отже є нікчемними.

Згідно із позицією СДПІ ВПП у м. Луганську в деклараціях за 1-й та 2 - 3 квартали 2011 року витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, були завищені Позивачем на загальну суму 1 093 299,00 грн (у 1 кварталі 2011 року на 47885,00 грн; у 2-3 кварталі 2011 року на 1045414,00 грн), у зв'язку з чим порушені п. 138.1, п. 138.2, п. 138.8, пп. 138.1.1 п. 138.1, пп. 138.8.1 п. 138.8 ст. 138 ПК України.

До такого висновку І-й Відповідач в акті № 87 дійшов на підставі податкової інформації, а саме акту перевірки ДПІ у Жовтневому р-ні м. Луганська від 26.01.2012 №294/23/33472858 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Луганськ-Інструмент» з питань дотримання вимог податкового законодавства з ПДВ по взаємовідносинам з ПП «ВКФ «Гермесімпекс» за лютий 2011 року», у якому зазначено про порушення п. 198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового Кодексу України, в результаті чого ТОВ «Луганськ-Інструмент» у лютому 2011 року завищено податковий кредит з ПДВ по податковим накладним при придбанні запчастин та інструментів (ТМЦ) у ПП «ВКФ «Гермесімпекс» на суму 88549,59 грн, порушення п. 185.1 ст.185, п. 187.1 ст.187, п. 188.1 ст.188 ПК України, в результаті чого у ТОВ «Луганськ-Інструмент» у лютому - березні 2011 року завищено податкові зобов'язання з ПДВ на загальну суму 92237,31 грн, в т. ч. у лютому 2011 року на суму ПДВ 91804,91 грн, у березні 2011 року на суму ПДВ 432,40 грн.

ДПІ в Жовтневому районі у м. Луганську встановлено, що нібито отримані від ПП «ВКФ «Гермесімпекс» товари у лютому 2011 року було реалізовано наступним покупцям згідно податкових накладних в тому числі і ПАТ «Луганськтепловоз». Акт перевірки №294/23/33472858 та документи, на підставі якого останній був складений Відповідачем не надані у зв'язку з відсутністю. Також відсутня інформація про прийняте рішення податковим органом за актом №294/23/33472858.

В акті № 87 також зазначено, що СДПІ ВПП у м. Луганську отримано податкову інформацію, а саме акт перевірки Стахановської ОДПІ від 14.12.11 № 624/23-35815979 «Про результати документальної невиїзної перевірки ТОВ «Інструменти нових технологій», з питань правомірності нарахування податкових зобов'язань та податкового кредиту декларації з податку на додану вартість за період з 01.03.11 по 31.03.11», яким встановлено, що відповідно до частини першої, п'ятої ст. 203, п. 1, 2 ст. 215, ст. 228 Цивільного кодексу України, зазначені в акті правочини мають ознаки нікчемності та є нікчемними - в силу припису закону. Згідно з матеріалами акту перевірки одним з покупців ТОВ «Інструменти нових технологій» виступав ПАТ «Луганськтепловоз».

З приводу взаємовідносин Позивача з ТОВ «Різнопрофіль» зазначено, що отримано податкову інформацію, а саме: довідку ДПІ у Калінінському районі м. Донецька від 07.09.2011 № 3137/15-312/37379574 про результати камеральної перевірки податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2011 року ТОВ «Різнопрофіль», якою встановлено, що формування податкового зобов'язання здійснювалось для мінімізації третіми особами суми сплати до бюджету. Таким чином, підприємством порушено ст. 228 ЦК України щодо укладення правочину, який суперечить моральним засадам суспільства, а також порушує публічний прядок, спрямований на заволодіння майном держави, дохідної частини бюджету, а отже є нікчемним.

Також в Акті № 87 зазначено, що під час перевірки отримано податкову інформацію, а саме: акт Алчевської ОДПІ від 10.02.12 № 310/236-36713483 «Про результати позапланової невиїзної документальної перевірки ТОВ «Транс Агентство Сервіс» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість за період з 01.01.11 по 31.08.11», яким встановлено відсутність документального підтвердження податкового кредиту, в результаті чого завищено суму податкового кредиту.

По взаємовідносинам ПАТ «Луганськтепловоз» з ТОВ «Компанія Квік Дан» також зазначено про отримання податкової інформації, а саме: акту Алчевської ОДПІ від 02.12.11 № 2005/236-37288477 «Про результати позапланової невиїзної документальної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Квік Дан» з питань з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість за період з 01.12.10 по 31.08.11», яким встановлено відсутність об'єктів оподаткування при придбанні та продажу товарів (послуг) за період з грудня 2010 року по серпень 2011 року, які підпадають під визначення до п. п. 14.1.27, 22, 185 Податкового Кодексу України, порушення п.44.1, п.44.6 ст.,44, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п.198.1. п.198.2, п.198.3, п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України, п. 3 ст. 5 та п.1 ст.7.

По взаємовідносинам ТОВ «Фінансовий Альянс» в Акті № 87 наявне посилання на акт перевірки ДПІ у Києво-Святошинському p-ні м. Києва від 01.11.2011 № 174/23-3/32498457 за період з 01.06.2011 по 30.09.2011, яким не підтверджено наявність поставок товарів (послуг) по всім ланкам постачання, що за твердженням Відповідача свідчить про те, що правочини між ТОВ «Фінансовий Альянс» та покупцями здійснені без мети настання реальних наслідків.

Також апелянт послався відсутність матеріалів що підтверджують транспортування ТМІІ від контрагентів постачальників ТОВ «Інструменти нових технологій», ТОВ «Різнопрофіль», ТОВ «Транс Агентство Сервіс», ТОВ «Компанія Квік Дан», ТОВ «Фінансовий Альянс», ТОВ «Луганськ-Інструмент».

Відповідно до вимог пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 ПК України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формі, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку.

Пунктом 138.2 статті 138 ПК України передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України передбачено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Положеннями підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємства» передбачено, що до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії, з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

Відповідно до підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 вказаного Закону не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України від 16.07.1999 № 996 «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Порядок створення, прийняття і відображення в бухгалтерському обліку первинних документів встановлено Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, яке затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704 (далі - Положення).

Згідно з пунктом 2.1 Положення первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до пункту 2.2 Положення підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

На підставі підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами;

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. Перевірці підлягають фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення або виробництва, приміщень для зберігання товарів тощо, якщо такі умови необхідні для здійснення певної операції; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.

В постанові від 06.02.2018 прийнятій у справі К/9901/2030/17 (821/589/17) Верховний Суд зазначив, що відсутність ТТН на транспортування продукції не може автоматично свідчити про безтоварність господарської операції, за наявності інших належних доказів. З огляду на що, певні недоліки у ТТН або відсутність певних ТТН, не може спричиняти для позивача негативних наслідків в аспекті свідчення про безтоварність господарської операції.

Отже, при вирішені питання щодо реальності господарських операцій необхідна сукупність обставин, у тому числі первинні бухгалтерські документи відносно предмету спору.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу апелянта, що ним не зазначено відносно яких спірних господарських операцій та товару Позивачем не надані транспортні документи.

Крім того, на підтвердження реальності господарських операцій по взаємовідносинам з ТОВ «Луганськ-Інструмент» Позивачем надані договір постачання № 009/33 від 30.09.2009 (т.2 а.с. 158-166), видаткові накладні № ЛИ-0000387 від 03.02.2011 до договору № 009/33 від 30.09.09 на загальну суму 10440,00 грн, з них ПДВ у сумі 1740,00 грн (т.2 а.с. 36, 169), видаткова накладна № ЛИ-0000386 від 03.02.2011 до договору № 009/33 від 30.09.09 на загальну суму 17104,28 грн з них ПДВ у сумі 2850,71 грн (т.2 а.с. 37, 168), рахунок-фактура № ЛИ-0000556 від 01.02.2011, на загальну суму 27544,28 грн (т.2 а.с. 31, 167), прибутковий ордер від 03.02.2011 № 40 (т.2 а.с. 43), прибутковий ордер від 03.02.2011 № 35 (т.2 а.с. 44), платіжне доручення від 03.03.2011 № 1265 на суму 3944,28 грн за рахунком - фактури від 01.02.2011 № ЛИ-0000556, платіжне доручення від 04.03.2011 № 10340 на суму 3600,00 грн за рахунком - фактури від 01.02.2011 № ЛИ-0000556 (т.4 а.с. 145); платіжне доручення від 10.03.2011 № 1362 на суму 3000,00 грн за рахунком - фактури від 01.02.2011 № ЛИ-0000556 (т.4 а.с. 148); платіжне доручення від 15.03.2011 № 13092 на суму 2950,00 грн за рахунком - фактурою від 01.02.2011 № ЛИ-0000556 (т.4 а.с. 151); платіжне доручення від 23.03.2011 №1608 на суму 3000,00 грн, за рахунком - фактури від 01.02.2011 № ЛИ-0000556 (т.4 а.с. 157); платіжне доручення від 28.03.2011 № 1671 на суму 5600,00 грн за рахунком - фактурою від 01.02.2011 № ЛИ-0000556 (т.4 а.с. 159); платіжне доручення від 29.03.2011 № 1689 на суму 2450,00 грн за рахунком - фактурою від 01.02.2011 № ЛИ-0000556, договір № 009/33 від 30.09.2009 (т.4 а.с. 162).

Договір постачання від 21.10.2009 № 009/34 (т.2 а.с. 145-151) та документи його виконання, зокрема видаткова накладна від 03.02.2011 № ЛИ-0000390 на загальну суму 4916,08 грн, з них ПДВ у сумі 819,35 грн (т.2 а.с. 39, 154), видаткова накладна від 03.02.2011 № ЛИ-0000391 на загальну суму 1587,72 грн, з них ПДВ у сумі 264,62 грн (т.2 а.с. 40, 153), рахунок-фактура від 01.02.2011 № ЛИ-0000554 на загальну суму 6503,8 грн (т.2 а.с. 33, 152), прибутковий ордер від 03.02.2011 № 36 (т.2 а.с. 47, 170), прибутковий ордер від 03.02.2011 №39 (т.2 а.с. 48, 171); платіжне доручення від 01.03.2011 № 1235 на суму 6503,80 грн за рахунком - фактури від 01.02.2011 № ЛИ-0000554 (т.4 а.с. 138).

Договір постачання від 25.01.2011 № 011/03 (т.2 а.с. 65-77) та документи на його виконання, зокрема видаткова накладна від 03.02.2011 № ЛИ-0000388 на загальну суму 5547,24 грн, з них ПДВ у сумі 924,54 грн (т.2 а.с. 38, 82), видаткова накладна від 03.02.2011 № ЛИ-0000389 на загальну суму 1819,92 грн, з них ПДВ у сумі 303,32 грн (т.2 а.с. 79), видаткова накладна від 14.02.2011 № ЛИ-0000538 на загальну суму 1328,92 грн, з них ПДВ у сумі 221,49 грн (т.2 а.с. 41, 90), видаткова накладна від 14.02.2011 № ЛИ-0000537 на загальну суму 10217,78 грн, з них ПДВ у сумі 1702,96 грн (т.2 а.с. 42, 86), рахунок-фактура від 01.02.2011 № ЛИ-0000552 на загальну суму 7367,16 грн (т.2 а.с. 32, 78), прибутковий ордер від 03.02.2011 № 37 (т.2 а.с. 45, 81), прибутковий ордер від 03.02.2011 № 34 (т.2 а.с. 46,80), платіжне доручення від 12.04.2011 № 10474 на суму 4217,16 грн за рахунком - фактури від 01.02.2011 № ЛИ-0000552, (т.4 а.с. 188), платіжне доручення від 11.04.2011 № 1991 на суму 3150,00 грн за рахунком - фактурою від 01.02.2011 № ЛИ-0000552 (т.4 а.с. 190); рахунок-фактура від 10.02.2011 № ЛИ-0000804 на загальну суму 1328,92 грн (т.2 а.с. 34, 88); платіжне доручення від 30.03.2011 № 1718 на суму 1328,92 грн за рахунком - фактурою від 10.02.2011 № ЛИ-0000804 (т.4 а.с. 164), прибутковий ордер від 14.02.2011 № 49 (т.2 а.с. 49, 156, 157), прибутковий ордер від 14.02.2011 № 50 (т.2 а.с. 50, 85), рахунок-фактура від 10.02.2011 № ЛИ-0000801 на загальну суму 10217,78 грн (т.2 а.с. 35, 84); платіжне доручення від 21.04.2011 № 2312 на суму 2000,00 грн за рахунком - фактурою від 10.02.2011 № ЛИ-0000801 (т.4 а.с. 172); платіжне доручення від 26.04.2011 № 13155 на суму 4000,00 грн за рахунком - фактурою від 10.02.2011 № ЛИ-0000801 (т.4 а.с. 174); платіжне доручення №2206 від 19.04.2011 на суму 2000 грн. за рахунком - фактури № ЛИ-0000801 від 10.02.2011, (т.4 а.с. 177); платіжне доручення № 2101 від 14.04.2011 на суму 2217,78 грн. за рахунком - фактури № ЛИ-0000801 від 10.02.2011 (т.4 а.с. 183).

На підтвердження господарських операцій Позивача з ТОВ «Транс Агентство Сервіс» суду надано договір № 803-34/11 від 17.05.2011 (т.2 а.с. 91-93) та документи на його виконання зокрема видаткова накладна № ТРА-100980 від 26.05.2011 за рахунком-фактури № ТРА-102657 від 13.05.11 на загальну суму 149998,08 грн, з них ПДВ у сумі 24999,68 грн (т.2 а.с. 94), видаткова накладна № ТРА-100925 від 26.05.2011 за рахунком-фактурою №ТРА-102684 від 19.05.11 на загальну суму 67606,03 грн, з них ПДВ у сумі 11267,67 грн. (т.2 а.с. 95), видаткова накладна № ТРА-100964 від 24.05.2011 за рахунком-фактури № ТРА-102657 від 13.05.11 на загальну суму 150220,08 грн, з них ПДВ у сумі 25036,68 грн (т.2 а.с. 96), видаткова накладна № ТРА-100956 від 24.05.2011 за рахунком-фактури № ТРА-100956 від 24.05.11 на загальну суму 157176,08 грн, з них ПДВ у сумі 26196,01 грн (т.2 а.с. 97), видаткова накладна № ТРА-101236 від 24.06.2011 за рахунком-фактури № ТРА-103236 від 10.06.11 на загальну суму 37775,27 грн, з них ПДВ у сумі 6295,88 грн (т.2 а.с. 98), рахунок - фактура № ТРА-102208 від 27.04.11 на загальну суму 39250,02 грн (т.2 а.с. 99), рахунок - фактура № ТРА-102657 від 13.05.11 на загальну суму 296000,16 грн (т.2 а.с. 100), рахунок - фактура № ТРА-102684 від 13.05.11 на загальну суму 67113,24 грн (т.2 а.с. 101), рахунок - фактура № ТРА-102599 від 12.05.11 на загальну суму 148000,08 грн (т.2 а.с. 102); платіжне доручення № 10659 від 18.05.2011 на суму 29250,02 грн за рахунком - фактури № ТРА-102208 від 27.04.11 (т.2 а.с. 107), платіжне доручення № 2803 від 13.05.2011 на суму 67113,24 грн за рахунком - фактурою № ТРА-102684 від 13.05.11 (т.2 а.с. 108), платіжне доручення №2804 від 18.05.2011 на суму 296000,16 грн. за рахунком - фактури № ТРА-102657 від 13.05.11 (т.2 а.с. 109), платіжне доручення № 2802 від 18.05.2011 на суму 148000,08 грн. за рахунком - фактури № ТРА-102599 від 12.05.11 (т.2 а.с. 110).

На підтвердження господарських операцій Позивача з ТОВ «Інструменти нових технологій» суду надано договір постачання № 011/02 від 25.01.2011 (т.2 а.с. 112-113) та документи на його виконання зокрема видаткова накладна № РН-0000042 від 09.03.2011 за договором № 011/02 від 25.01.2011 на загальну суму 4500 грн., з них ПДВ у сумі 750 грн. (т.2 а.с. 117), видаткова накладна № РН-0000097 від 09.06.2011 на загальну суму 4500 грн., з них ПДВ у сумі 750 грн. (т.2 а.с. 118), видаткова накладна № РН-0000058 від 07.04.2011 на загальну суму 2250 грн., з них ПДВ у сумі 350 грн. (т.2 а.с. 119), рахунок - фактура № СФ-0000057 від 07.04.11 на загальну суму 2250 грн. (т.2 а.с. 114); рахунок - фактура № СФ-0000088 від 26.05.11 на загальну суму 4500 грн. (т.2 а.с. 115); рахунок - фактура № СФ-0000039 від 09.03.11 на загальну суму 4500 грн. (т.2 а.с. 116); прибутковий ордер № 86 від 07.04.2011 за рахунком - фактури № РН-0000058 (т.2 а.с. 120); прибутковий ордер № 64 від 09.03.2011 (т.2 а.с. 121); прибутковий ордер № 136 від 07.06.2011 (т.2 а.с. 122); платіжне доручення № 5115 від 29.08.2011 на суму 3000 грн. за рахунком - фактури № СФ-0000088 від 26.05.11 (т.2 а.с. 127); платіжне доручення № 2542 від 10.05.2011 на суму 6750 грн. за рахунком - фактури № СФ-0000057 від 07.04.11 (т.2 а.с. 128).

На підтвердження господарських операцій з ТОВ «Різнопрофіль» Позивачем наданий договір постачання № 803-21/11 від 23.05.2011 (т.2 а.с. 134-137) та документи на його виконання видаткова накладна № РП-0000146 від 22.06.2011 на загальну суму 13000 грн, з них ПДВ у сумі 2167,67 грн (т.2 а.с. 138), рахунок - фактура № РП-0000151 від 16.05.11 на загальну суму 156000 грн., з них ПДВ у сумі 26000 грн. (т.2 а.с. 138), видаткова накладна №РП-0000125 від 07.06.2011 за рахунком-фактури № РП-0000151 від 16.05.11 на загальну суму 36400 грн., з них ПДВ у сумі 6066,67 грн. (т.2 а.с. 139), видаткова накладна № РП-0000134 від 14.06.2011 за рахунком-фактури № РП-0000151 від 16.05.11 на загальну суму 36400 грн, з них ПДВ у сумі 6066,67 грн. (т.2 а.с. 139), видаткова накладна № РП-0000145 від 22.06.2011 за рахунком-фактури № РП-0000151 від 16.05.11 на загальну суму 5200 грн., з них ПДВ у сумі 866,67 грн. (т.2 а.с. 140), платіжне доручення № 3309 від 07.06.2011 на суму 78000 грн за рахунком - фактури № РП-0000151 від 16.05.11 (т.2 а.с. 141); платіжне доручення № 10781 від 06.07.2011 на суму 13000 грн. за рахунком - фактури № РП-0000151 від 16.05.11 (т.2 а.с. 142); прибутковий ордер № 5069 від 08.06.2011 за видатковою накладною № РП-0000125 від 07.06.2011 (т.4 а.с. 195); прибутковий ордер № 5577 від 23.06.2011 за видатковою накладною № РП-0000145 від 22.06.2011 (т.4 а.с. 196); прибутковий ордер № 5571 від 15.06.2011 за видатковою накладною № РП-0000134 від 14.06.2011 (т.4 а.с. 197); прибутковий ордер №5578 від 23.06.2011 за видатковою накладною № РП-0000146 від 22.06.2011 (т.4 а.с. 198).

На підтвердження господарських операцій з ТОВ «Компанія Квік Дан» Позивачем наданий рахунок - фактура № 96 від 24.06.11 на загальну суму 8400 грн., з них ПДВ у сумі 1400 грн. (т.2 а.с. 130), видаткова накладна № 96 від 15.07.2011 за рахунком - фактури № 96 від 24.06.11 на загальну суму 8400 грн. (т.2 а.с. 132), прибутковий ордер № 5593 від 25.07.2011 (т.2 а.с. 131).

На підтвердження господарських операцій з ТОВ «Фінансовий Альянс» Позивачем наданий договір постачання № 803-121/09 від 03.09.2009 (т.2 а.с. 173-178); платіжне доручення № 5287 від 06.09.2011 на суму 8148,00 грн (т.2 а.с. 182), рахунок - фактура №1208/1 від 12.08.11 на загальну суму 8148,00 грн (т.2 а.с. 179), видаткова накладна № 1108/1 від 15.07.2011 за рахунком - фактури № 1108/6 від 11.08.11 на загальну суму 8148,00 грн, з них ПДВ у сумі 1358,00 грн (т.2 а.с. 180), прибутковий ордер № 424 від 15.08.2011 за рахунком № 1108/6 від 11.08.11 (т.2 а.с. 181).

Зазначені документи контролюючим органом не лише не спростовані, а у поясненнях від 19.12.2017 фактично визнана їх наявність (т.7 а.с. 3-7).

Норми податкового законодавства не визначають місце знаходження платника податку (контрагента) та його звітування до контролюючих органів як критерій правового статусу платника податків (позивача) щодо отримання податкової преференції у формі податкового кредиту. Вказаних висновків дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 27.03.2018 у справі № 816/809/17, адміністративне провадження № К/9901/1349/17.

Наявність певної аналітичної інформації з інформаційних систем податкового органу або відомості, одержані від інших підрозділів податкової служби чи інших органів державної влади, можуть свідчити лише про наявність у податкового органу певних сумнівів, однак не доказують з достовірністю того факту, що в дійсності позивач не міг продати товар контрагентам.

Висновки контролюючого органу не можуть ґрунтуватися на податковій інформації по контрагентах Позивача, та не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних договорів за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи.

До вищезазначених висновків дійшов Верховний Суд (постанова від 20.03.2018 у справі №804/939/16, адміністративне провадження № К/9901/376/17) податкова інформація, що наявна в інформаційно - аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального закону.

Також позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту у зв'язку з невиконанням своїх обов'язків його контрагентом, порушує право особи мирно володіти своїм майном, що міститься у Першому Протоколі до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 20.03.1952 року (далі - Протокол 1 до Конвенції), яка є частиною національного законодавства згідно із ст. 9 Конституції України. Зокрема, стаття 1 Протоколу до Конвенції так визначає підстави, за яких особа може бути позбавлена свого майна: "Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права".

Суд апеляційної інстанції зазначає, на наявність рішень Європейського суду з прав людини щодо права платника ПДВ на податковий кредит/бюджетне відшкодування за операціями з несумлінними з податкової точки зору постачальниками у справах: «Інтерсплав» проти України» (2007 рік, заява № 803/02), «Булвес» АД проти Болгарії» (2009 рік, заява № 3991/03) і «Бізнес Супорт Центр» проти Болгарії» (2010 рік, заява № 6689/03).

У зазначених рішеннях Європейський суд дійшов висновку, що позбавлення податковими органами права платників ПДВ на податковий кредит/бюджетне відшкодування з причин виявлення зловживань з боку їхніх постачальників є порушенням статті 1 Протоколу 1 до Конвенції. Адже немає доказів залучення платника ПДВ до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування, чи доказів того, що йому було відомо/повинно було відомо про таку діяльність його постачальників. У цьому випадку недотримується принцип пропорційності, тобто справедливого балансу між вимогами публічного інтересу та захистом прав приватних осіб, у реалізацію яких здійснюється втручання держави.

Так, відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 09.01.2007 року у справі "Інтерсплав проти України" якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку.

У наведених судових рішеннях Європейський суд з прав людини висловив чітку правову позицію, згідно якої суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків зі своєчасного декларування ПДВ та, як результат, сплачувати повторно разом з пенею. Суд вважає, що такі вимоги дорівнюють до надзвичайного навантаження для компанії заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був дотримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності.

У випадку виявлення податковими органами фактів невиконання постачальником своїх обов'язків як платника ПДВ вони мали можливість розпочати податкову перевірку цього платника податків з тим, щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції.

Тобто добросовісний платник податків не повинен відчувати негативні наслідки у зв'язку з порушенням законодавства його контрагентом.

Відповідно до ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» згадані судові рішення та зміст самої Конвенції про захист прав та свобод людини є пріоритетним джерелом права для національного суду, а відповідно до ч.2 ст.8 КАЄ України суд застосовує принципи верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, відповідно до частини першої статті 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Згідно з частиною другою цієї ж статті правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Частиною першою статті 236 Цивільного кодексу України передбачено, що нікчемний правочин є недійсним з моменту його вчинення.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що договори укладені ТОВ «Торговий Дім ПАТ "Луганськтепловоз" з його контрагентами не визнані судом недійсними.

Відповідно до підпункту 21.1.1 п.21.1 ст.21 ПК України, посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватись Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Згідно з ч. 8 ст. 19 Господарського кодексу України забороняється вимагати від суб'єктів господарювання надання фактичної інформації та інших даних, не передбачених законом або з порушенням порядку, встановленого законом.

Суд апеляційної інстанції застосовуючи частину 2 статті 77 КАС України, яка передбачає, що, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, вважає, що з цього приводу податковий орган не надав доказів спростовуючи зазначений факт.

При таких обставинах суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи апеляційної скарги в повному обсязі.

Статтею ст.316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду без змін.

Повний текст постанови складений та підписаний 13 березня 2019 року.

Керуючись статями 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2018 р. у справі № 2а/1270/2598/2012- залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2018 р. у справі № 2а/1270/2598/2012- залишити без змін.

На підставі частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України складення рішення у повному обсязі відкласти на строк - до 5 днів.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку передбаченому ст.328 КАС України.

Головуючий суддя О.О.Шишов

Судді І.В.Сіваченко

Т.Г.Гаврищук