Справа № 520/1333/19
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

13.03.2019 р. справа №520/1333/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши за процедурою письмового провадження у порядку ст. 263 КАС України справу за позовом

ОСОБА_1
до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова
про1) визнання неправомірними дій щодо припинення УПФУ в Московському районі м. Харкова з 01.072018 р. виплати призначеної за віком пенсії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідент. номер НОМЕР_1; 2) зобов'язання УПФУ в Московському районі м. Харкова відновити виплату ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідент. номер НОМЕР_1, призначеної за віком пенсії, з урахуванням індексації заборгованості, що виникла з 01.07.2018 р., шляхом перерахування коштів на поточний рахунок, відкритий в АТ "Ощадбанк"; 3) допущення негайного виконання рішення суду в частині виплати пенсії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідент. номер НОМЕР_1, у межах суми стягнення за один місяць, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 371 КАС України, -

встановив:

Матеріали позову одержані судом 11.02.2019 р. Рішення про прийняття справи до розгляду було прийнято 12.02.2019 р. Відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті може бути розпочатий з 28.02.2019 р.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що громадянин має право на одержання виплат за раніше призначеною пенсією, але внаслідок вчинення райУПФУ протиправного діяння коштів за пенсією з липня 2018 р. не одержує.

Відповідач, УПФУ в Московському районі м. Харкова, з поданим позовом не погодився.

Аргументуючи заперечення проти позову зазначив, що рішення про припинення виплат за пенсією обумовлено об'єктивними чинниками, а саме: відсутністю необхідних доказів постійного проживання пенсіонера на території України, де безперешкодно функціонують органи державної влади України.

Суд, вивчивши доводи позову і відзиву на позов, повно виконавши процесуальний обов'язок із збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з'ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

За матеріалами справи судом установлено, що позивач є громадянином України, має правовий статус внутрішньо переміщеної особи, як пенсіонер знаходиться на обліку в установі відповідача, з липня 2018 р. припинив одержувати кошти за пенсією.

Як з'ясовано судом, виплату пенсії позивачу було припинено розпорядженням відповідача, датованим "липень 2018 р.", а в подальшому вдруге припинено розпорядженням від 31.10.2018 р. Перевіряючи відповідність закону оскаржених діянь владного суб'єкта, суд зазначає, що правовідносини з приводу соціального захисту громадян шляхом пенсійного забезпечення унормовані, насамперед, приписами ст.46 Конституції України, ст.25 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, Закону України "Про пенсійне забезпечення", Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Так, випадки, коли відбувається припинення виплат за пенсією, викладені у ч. 1 ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", де передбачено, що підставою для припинення виплат є рішення суду або рішення тероргану ПФУ, а приводом для прийняття такого рішення: призначення пенсії за недостовірними документами; подія смерті особи; подія неотримання пенсії протягом 6 місяців підряд; інші випадки згідно з законом.

Водночас із цим, суд зауважує, що іншого закону з приводу визначення таких приводів у спірних правовідносинах не існує.

Правовий висновок відносно застосування ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" міститься у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 р. по справі №805/402/18 (провадження Пз/9901/20/18) і полягає у тому, що за відсутності визначених законом підстав виплати за пенсією не можуть бути припинені.

У ході розгляду спору судом достеменно встановлено, що у спірних правовідносинах відсутні і приводи, і підстави для припинення виплати пенсії, визначені ст.49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Вирішуючи спір, суд наголошує, що норми підзаконних нормативно-правових актів, у тому числі і постанов КМУ, на які посилається відповідач, не можуть змінювати приписів закону України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах владний суб'єкт не забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до ч.2 ст.19 КАС України в частині своєчасного та повного проведення платежів за призначеною пенсією.

Разом із тим, оскільки визнання діяння владного суб'єкта протиправним об'єктивно не здатне у даному конкретному випадку забезпечити неминуче, ефективне та дієве поновлення суб'єктивного права особи на одержання у власність коштів як виплат за пенсією, то суд вважає за необхідне обтяжити владний суб'єкт обов'язком провести платежі за невиплаченою пенсією саме на підставі даного рішення суду.

Встановлена судовим розглядом відсутність визначених законом підстав для припинення виплат за пенсією вимагає від суду у даному конкретному випадку застосування правила ч. 2 ст. 9 КАС України і виходу за межі позовних вимог у спосіб скасування рішень відповідача у формі розпоряджень про припинення виплати пенсії як безпідставних перешкод у проведенні платежів за раніше призначеною пенсією.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст. 139, 143 КАС України та Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст.72-77, 211, 241-243, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов - задовольнити частково.

Скасувати розпорядження Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, датовані "липень 2018 р." та "31.10.2018 р." про припинення виплати пенсії ОСОБА_1.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова поновити з 01.07.2018 р. нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1, місцезнаходження - АДРЕСА_1; дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1) і допустити негайне виконання у межах платежу за один місяць.

У решті вимог позов - залишити без задоволення.

Роз'яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Роз'яснити, що рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Суддя Сліденко А.В.