Справа № 369/4367/18
Суддя: Ковальчук Л. М.
Дата ухвалення: 2019-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 369/4367/18
Провадження № 2-а/369/175/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01.02.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Ярмак О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Черкаській області, інспектора СРПП ГУ НП в Черкаській області майора поліції Токаренка М.А. про визнання дій інспектора протиправними і скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного Управління Національної поліції в Черкаській області, інспектора СРПП ГУ НП в Черкаській області майора поліції Токаренка М.А. про визнання дій інспектора протиправними і скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення від 14.04.2018 року серії НК № 902780 інспектором СРПП Токаренком М.А. було незаконно притягнуто його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн..

Позивач посилався на те, що 14 квітня 2018 року, перебуваючи в автомобілі «Mitsubishi» н.з. НОМЕР_1, разом зі своєю дружиною ОСОБА_3, він рухався по автодорозі Е50 зі сторони м. Знам»янка в бік м. Стрий. В районі м. Умань навпроти АЗС «WOG» перед його автомобілем на дорогу виїхав автомобіль «Таврія» з наліпкою на задньому склі «У», який рухався з причіпом, завантаженим ґрунтом, що по габаритах значно перевищував габарити автомобіля. При цьому автомобіль «Таврія» рухався зі швидкістю 20-25 км/год, чим значно ускладнював рух на вказаній автодорозі. Слідуючи за вказаним автомобілем він проїхав приблизно метрів 500, поки виїхав на ділянку шляху, де була гарна видимість в обидва напрямки дороги. Впевнившись, що виїзд на зустрічну смугу буде безпечний для всіх учасників дорожнього руху, він здійснив обгін вказаного автомобіля. Він бачив патрульний автомобіль, який рухався в зустрічному напрямку, та був за 500-600 метрів від нього. Помітивши, що було здійснено обгін через «тонку суцільну лінію» патрульний автомобіль ввімкнув червоний проблисковий маячок, щоб зупинити автомобілем «Mitsubishi» н.з. АІ 0767.

Позивач зазначив також, що інспектор Токаренко М.А. вказував на те, що він не може точно сказати, і в нього немає доказів, які б підтвердили з якою швидкістю рухався автомобіль «Таврія», але йому здалося, що автомобіль рухався швидше ніж 30 км/год.

Позивач також посилався на те, що патрульний автомобіль рухався в зустрічному напрямку і не відслідковував швидкісний режим транспорту, а звернув увагу лише на пересічення ним суцільної лінії.

Позивач вважав що вказана постанова про адміністративне правопорушення від 14.04.2018 року серії НК № 902780 винесена незаконно та упереджено, з грубим порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, що призвело до незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн..

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 просив визнати дії інспектора СРПП ГУ НП в Черкаській області Токаренко М.А. протиправними; скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення від 14.04.2018 року серії НК № 902780, винесену інспектором СРПП ГУ НП в Черкаській області майора поліції Токаренко М.А..

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав та просив його задовольнити.

У судове засідання відповідачі Головне Управління Національної поліції в Черкаській області, інспектор СРПП ГУ НП в Черкаській області Токаренко М.А. не з'явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не відомі.

Суд, заслухавши думку позивача, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що інспектором СРПП ГУ НП в Черкаській області майором поліції Токаренком М.А. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 902780 від 14 квітня 2018 року.

Згідно вказаної постанови встановлено, що 14 квітня 2018 року о 09 год. 10 хв. на 550 км. автодороги Е50 Стрий-Знам»янка, водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Mitsubishi» н.з. НОМЕР_1, здійснив обгін, при цьому допустивши перетин суцільної лінії горизонтальної розмітки п. 1.1 Правил дорожнього руху «тонка суцільна лінія», за що передбачена адміністративна відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно постанови про адміністративне правопорушення серії НК № 902780 від 14 квітня 2018 року ОСОБА_1 було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а також застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн..

Слід зазначити, що правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України).

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів) , що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновками експертів та показань свідків. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Згідно вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд справ про правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 цього Кодексу покладено на органи внутрішніх справ (Національна поліція).

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 276 КУпАП визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 69 КУпАП України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно зі ст. 252 КУпАП при оцінці доказів посадова особа керується своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008. «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії НК № 902780 від 14 квітня 2018 року, оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було, а судом таких обставин не було встановлено.

У поданій до суду позовній заяві позивач заперечував свою вину у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР.

Відповідно до вимог п. 2.3 Правил дорожнього руху України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний: а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

У своїй позовній заяві позивач зазначив, що він вимушено здійснив зупинку на місці із зазначенням розмітки «для інвалідів», оскільки він погано себе почував.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Позивачем заперечується факт порушення ним Правил дорожнього руху України, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Так, позивач посилався на те, що в його діях, які кваліфікуються за ч. 1 ст. 122 КУпАП, відсутній склад правопорушення, оскільки його автомобіль рухався у відповідності до положень п. 1.1 ст. 34.1 Правил дорожнього руху, згідно якої «як виняток» дозволено здійснювати перетин «тонкої суцільної лінії» для об'їзду нерухомої перешкоди, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху. Однак доводи позивача грунтуються лише на припущеннях.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. В ньому повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказати мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованою та такою, що відповідає нормам КУпАП. При розгляді справи були з'ясовані і доведені всі обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Черкаській області, інспектора СРПП ГУ НП в Черкаській області майора поліції Токаренка М.А. про визнання дій інспектора протиправними і скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення не підлягають задоволенню, оскільки відсутні підстави для визнання протиправною та скасування постанови інспектора СРПП ГУ НП в Черкаській області майора поліції Токаренка М.А. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 9, 122, 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 5, 72, 77, 242, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Черкаській області, інспектора СРПП ГУ НП в Черкаській області майора поліції Токаренка М.А. про визнання дій інспектора протиправними і скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Повне рішення суду складено 22 лютого 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Ковальчук Л.М.