Справа № 640/19015/18
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2019-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 березня 2019 року № 640/19015/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Арсірія Р.О., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомПриватного підприємства «ВлаБоДе»
доДержавної служби геології та надр України
провизнання протиправним та скасування наказу
Прийняв до уваги

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулося Приватне підприємство «ВлаБоДе» з позовом до Державної служби геології та надр України, в якому просить: визнати протиправними висновки Державної служби геології та надр України, викладені в протоколі 5-12 від 15.03.2012, за результатами якого анульовано спеціальний дозвіл №5117 від 21.01.2010; скасувати протокол 5-12 від 15.03.2012, за результатами якого анульовано спеціальний дозвіл № 5117 від 21.01.2010.

Ухвалою суду від 05.12.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження.

04 січня 2019 року через канцелярію суду від відповідача надійшли відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позову, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, а також, клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, в якому відповідач, посилаючись на пропуск позивачем строку позовної давності без поважних причин, просить застосувати позовну давність і залишити позов без розгляду.

01.02.2019 року через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи доказів поважності причин пропущення позивачем строку на звернення до суду з позовом, зокрема, власноруч складену відповідь ОСОБА_1 від 23.01.2019, нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_1 від 30.01.2019 №65, лист ПП «Спектр НХЛ» від 23.12.2018 №23-12-18, письмові пояснення директора ПП «ВлаБоДе» Кулика В.С. від 29.01.2019.

В судовому засіданні 04.02.2019 представник позивача підтримав заяву про поновлення строку на звернення до суду з позовом та позовні вимоги.

В судове засідання 04.02.2019 представник відповідача не з'явився, хоча був повідомлений належним чином.

06.02.2019 через канцелярію суду від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в який позивач просить вважати позовні вимоги наступними: скасувати наказ Державної служби геології та надр України №95 від 16.03.2012 в частині анулювання спеціального дозволу №5117 на користування надрами від 21.01.2010, виданого Приватному підприємству «ВлаБоДе»; вимогу про визнання протиправними висновків Державної служби геології та надр України, викладених в протоколі 5-12 від 15.03.2012, за результатами якого було анульовано спеціальний дозвіл №5117 від 21.01.2010, залишити без розгляду.

Відповідно до ч.1 ст. 47 Кодексу адміністративного судочинства України позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п'ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

З тексту вказаної заяви вбачається, що позивач, не змінюючи підстав позову, змінив предмет однієї з позовних вимог та просив залишити без розгляду іншу позовну вимогу.

Вказана заява відповідає наведеним нормам та прийнята судом до розгляду.

Представник відповідача надав додаткові пояснення на уточнення позовних вимог та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 11.03.2019 залишено без розгляду позовні вимоги в частині визнання протиправними висновків Державної служби геології та надр України, викладених в протоколі 5-12 від 15.03.2012, за результатами якого було анульовано спеціальний дозвіл №5117 від 21.01.2010.

Розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

З 05.03.2012 по 07.03.2012 Державною службою геології та надр України проведено планову перевірку позивача, за результатами якої було складено акт №27 перевірки дотримання вимог законодавства у сфері видобування корисних копалин від 07.03.2012.

Перевіркою встановлено порушення вимоги ст. 26 Кодексу України про надра - надрокористувач не приступив до розробки родовища протягом 2-х років з моменту отримання дозволу №5117; порушено вимоги ст. 56 Кодексу України про надра-не виконується мета спеціального дозволу №5117; порушено вимоги ст. 24 Кодексу України про надра - не виконуються рекомендації ДКЗ України (Протокол ДКЗ України від 26.02.2009 №1709-ДСК).

За результатами перевірки Центральним міжрегіональним територіальним сектором Управління державного геологічного контролю за веденням робіт з геологічного вивчення та використання надр Держгеонадра внесено подання від 15.03.2012 №25-14/03/1 про припинення права користування надрами за спеціальним дозволом на користування надрами №5117 від 21 січня 2010 року.

За результатом розгляду вказаного подання Державною службою геології та надр України видано оскаржуваний наказ №95 від 16.03.2012, яким анульовано Дозвіл №5117.

Згідно п.п. 1, 2 Положення про Державну службу геології та надр України, затвердженого указом Президента України від 06.04.2011 за №391/2011, Державна служба геології та надр України (Держгеонадра України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр. Держгеонадра України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства екології та природних ресурсів України, іншими актами законодавства України, дорученнями Президента України та Міністра, а також цим Положенням.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Кодексом України про надра.

Відповідно до ст. 2 Кодексу України про надра його завданням є регулювання гірничих відносин з метою забезпечення раціонального, комплексного використання надр для задоволення потреб у мінеральній сировині та інших потреб суспільного виробництва, охорони надр, гарантування при користуванні надрами безпеки людей, майна та навколишнього природного середовища, а також охорона прав і законних інтересів підприємств, установ, організацій та громадян.

Надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр (ст. 19 Кодексу).

Стаття 25 Кодексу України про надра передбачає, що права користувачів надр охороняються законом і можуть бути обмежені лише у випадках, передбачених законодавством України.

Згідно зі ст. 26 Кодексу України про надра (в редакції станом на час прийняття оскаржуваного наказу) право користування надрами припиняється у разі: 1) якщо відпала потреба у користуванні надрами; 2) закінчення встановленого строку користування надрами; 3) припинення діяльності користувачів надр, яким їх було надано у користування; 4) користування надрами з застосуванням методів і способів, що негативно впливають на стан надр, призводять до забруднення навколишнього природного середовища або шкідливих наслідків для здоров'я населення; 5) використання надр не для тієї мети, для якої їх було надано, порушення інших вимог, передбачених спеціальним дозволом на користування ділянкою надр; 6) якщо користувач без поважних причин протягом двох років, а для нафтогазоперспективних площ та родовищ нафти та газу - 180 календарних днів не приступив до користування надрами; 7) вилучення у встановленому законодавством порядку наданої у користування ділянки надр.

Право користування надрами припиняється органом, який надав надра у користування, а у випадках, передбачених пунктами 4, 5, 6 цієї статті, у разі незгоди користувачів, - у судовому порядку. При цьому питання про припинення права користування земельною ділянкою вирішується у встановленому земельним законодавством порядку.

Законодавством України можуть бути передбачені й інші випадки припинення права користування надрами.

Отже за приписами статті 26 Кодексу України про надра у разі незгоди користувачів з припиненням користування надрами це питання вирішується у судовому порядку.

Водночас, підпунктом 11 п. 23 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 року № 615 (далі - Порядок), який вказаний відповідачем як підстава для прийняття оскаржуваного наказу, передбачено, що право користування надрами припиняється Держгеонадрами безпосередньо або за поданням органів державного гірничого та санітарно-епідеміологічного нагляду, державного геологічного і екологічного контролю, органів місцевого самоврядування, органів державної податкової служби, у разі коли суб'єкт господарської діяльності протягом двох років, а щодо нафтогазоперспективних площ, родовищ нафти і газу - 180 календарних днів та газу (метану) вугільних родовищ - одного року з початку дії дозволу без поважної причини не розпочав користування надрами. Припинення права користування надрами здійснюється шляхом прийняття Держгеонадрами наказу про анулювання дозволу.

Відповідно до частини 4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Суд зазначає, що у Порядку можуть мати місце додаткові підстави для припинення користування надрами, оскільки це передбачено частиною третьою статті 26 Кодексу, але не може бути змінено правило, відповідно до якого у разі незгоди користувачів з припиненням права на користування надрами воно може припинятися лише у судовому порядку.

Отже, положення вказаної норми не змінюють правила, встановленого статтею 26 Кодексу України про надра, відповідно до якого у разі незгоди користувача з припиненням права на користування надрами за неналежне користування ними припинення такого права здійснюється у судовому порядку.

Аналогічна правова позиція була висловлена також Верховним Судом України у постановах від 10 грудня 2013 року (справа № 21-450а13), від 19 вересня 2011 року справа № 21-164а11) та від 25 червня 2011 року (справа № 21-36а11).

Таким чином, оскільки позивач згоди на припинення права користування надрами не давав, а відповідач з позовом до ПП «ВлаБоДе» про припинення права користування надрами до суду не звертався, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання протиправним спірного наказу, який прийнятий в порушення вищенаведених законодавчих норм.

Вказана позиція також викладена в ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 13.01.2016 №826/15554/15 в аналогічному спорі між тими ж сторонами.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що до проведення аукціону позивач сплатив в повному обсязі вартість геологічної інформації по Тростянецькому родовищу згідно Договору купівлі-продажу права на користування геологічною інформацією від 07.12.2007 №31/08-2-486, що підтверджується листом відповідача від 26.01.2010 №26/10-364. Виконавши умови зазначеного Договору, позивач отримав Книгу 6 (протокол ДКЗ №1709 від 26.02.2009).

05 грудня 2007 року позивач отримав Експертний висновок №1933-Л, за який провів оплату в сумі 311 901 грн. 87 коп. відповідно до виставленого рахунку №446 від 07.12.2007.

17 грудня 2007 року позивач уклав договір на виготовлення ксерокопій геологічних матеріалів №949-К/12, на підставі якого оплатив рахунок 1-1307 від 17.12.2007 в сумі 5 762,00грн та 5456 грн 47 коп., що підтверджується платіжними дорученнями №19 від 03.12.2007 та №21 від 24.12.2007 відповідно.

Також, 30.11.2007 позивач уклав договір експертизи обґрунтування вартості геологічної інформації та перерахував відповідно до його умов та рахунку №1933 від 30.11.2007 5 970 грн. 00коп., що підтверджується платіжним дорученням №18 від 03.12.2007.

Відповідно до платіжного доручення №11 від 24.11.2009 позивач згідно рахунку №1701 від 23.11.2009 здійснив оплату завдатку за Спеціальний дозвіл «Тростянецьке» родовище руди титану, Вол. Волинський та Черняхівський р-ни Житомирської області, в сумі 1 183 920 грн. 00коп.

23.11.2009 позивач здійснив оплату згідно рахунку №1170 від 23.11.2009 за пакет аукціонної документації «Тростянецьке» родовище руди титану, Вол. Волинський та Черняхівський р-ни Житомирської області, в сумі 63 120 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №10 від 24.11.2009.

22.12.2009 відповідно до договору №39/11-09 позивачем було сплачено 4 785 680 грн. 00 коп. за спеціальний дозвіл до загального фонду державного бюджету «Тростянецьке» родовище Вол. Волинський та Черняхівський р-ни Житомирської області, що підтверджується платіжним дорученням №19 від 28.12.2009.

З метою належного оформлення права користування земельною ділянкою, на якій розміщене родовище, позивач звернувся до Житомирської обласної державної адміністрації з клопотанням про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для промислової розробки Тростянецького родовища розсипного ільменіту.

Розпорядженням голови Житомирської обласної державної адміністрації №47 від 17.03.2010 позивачу було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки для промислової розробки Тростянецького родовища розсипного ільменіту із земель, розташованих на території Добринської сільської ради (за межами с. Ємілівка) Володарсько-Волинського району та Салівської сільської ради (за межами с. Нові Сали) Черняхівського району.

На підставі вказаного розпорядження між позивачем та приватним підприємством «Спектр НХЛ» було укладено Договір підряду №159/21-11 від 25.08.2011 на виконання проектних робіт по Тростяницькому родовищу ільменітів, згідно якого позивач оплатив такі проектні роботи в сумі 50 000грн., що підтверджується платіжним дорученням №1 від 26.08.2011.

За результатом виконання договору підряду та листування між позивачем та ПП «Спектр НХЛ» позивач отримав від нього листа №23-12-18 від 23.12.2018, яким ПП «Спектр НХЛ» повідомило про готовність Робочого проекту кар'єру промислового видобування ільменітових руд Тростянецького родовища Володар-Волинського та Черняхівського районів Житомирської області до передачі на експертизу.

З наведеного вбачається, що, отримавши дозвіл, позивач почав здійснювати передбачені законодавством дії, необхідні для початку розробки родовища та оформлення прав на земельну ділянку.

Враховуючи фактичне виконання позивачем дій, спрямованих на отримання права на земельну ділянку, а також, неможливість впливу позивача на суб'єктів владних повноважень, до компетенції яких належить оформлення прав на земельну ділянку, суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів відповідача щодо порушення позивачем п. 6 ч. 1 ст. 26 Кодексу України про надра, що розцінюється судом як додаткова підстава для визнання протиправним та скасування наказу про анулювання спеціального дозволу на користування надрами.

Одночасно, судом відхиляються посилання суб'єкта владних повноважень на порушення позивачем строку звернення до суду, з урахуванням наступного.

За змістом ч. 2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб'єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.

Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом встановленого законодавством строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Разом з тим, для встановлення чи пропущено позивачем строк звернення до суду необхідно встановити дату з якої особа дізналась або могла дізнатись про порушення своїх прав.

Як вже зазначалось, з урахуванням поданої позивачем заяви про уточнення позовних вимог, позивач звернувся до суду з позовом про скасування наказу Державної служби геології та надр України №95 від 16.03.2012 в частині анулювання спеціального дозволу №5117 на користування надрами від 21.01.2010, виданого приватному підприємству «ВлаБоДе».

Матеріалами справи підтверджується, що 21.01.2010 Міністерством охорони навколишнього природного середовища приватному підприємству «ВлаБоДе» видано спеціальний дозвіл на користування надрами №5117, а саме - видобування розсипних ільменітових руд в межах Тростянецького родовища Мета надрокористування (робіт) - видобування титанових руд.

Згідно вказаного дозволу площа об'єкта території становить 10,54 кв. км. Строк дії спеціального дозволу на користування надрами - 20 років.

Відповідно до додатку №1 до спеціального дозволу між Міністерством охорони навколишнього природного середовища України та ПП «ВлаБоДе» 21.01.2010 укладено угоду № 5117 про умови користування надрами, якою визначено права і обов'язки сторін.

Пунктом 1 ст.4 угоди №5117 визначено, що надрокористувач при виконанні робіт повинен забезпечити:

- розробку технічного проекту видобування ділянки надр з урахуванням вимог безпеки, природоохоронного законодавства та погодження проекту в установленому порядку;

- засвідчення права на користування надрами актом про надання гірничого відводу у встановленому законодавством порядку;

- відвід земельної ділянки в кінцевих межах і оформлення земельних прав користувача надр відбувається в порядку, передбаченому земельним законодавством;

- початок видобування ільменітових руд обсягом 120,0 тис.м3 не пізніше ніж через 24 місяців з дня початку дії Дозволу;

- вихід на проектну потужність, з видобування ільменітових руд обсягом 240,0 тис. м3 не пізніше ніж за 36 місяців з дня початку дії Дозволу.

Додатком 2 до спеціального дозволу ПП «ВлаБоДе» і Державною геологічною службою України погоджено програму робіт на промислову розробку Тростянецького родовище ільменіту у Володарсько-Волинському та Черняхівському районах Житомирської області.

Згідно додатку №2 до спеціального дозволу визначено наступні види робіт, які має виконати позивач, та строки їх виконання: 1) отримання спеціального дозволу на користування надрами з метою експлуатації родовища - 4 кв. 2009; 2) розробка робочого проекту, проекту рекультивації, проекту ОВНС та проекту гірничого відводу - 1-2 кв. 2010;

3) експертиза проектів - 3 кв. 2010р.;

4) розробка проекту земельного відводу -1 кв.2010р.;

5) затвердження проекту земельного відводу -2-4 кв.2010р.;

6) отримання гірничого відводу - 3 кв. 2010; 7) отримання дозволу на початок робіт та затвердження планів гірничих робіт -1 кв. 2011р.; 8) компенсація втрат сільськогосподарського виробництва на земельній ділянці, що вилучається під будівництво кар'єру першої черги -50 га*30 тис. грн.- 2 кв. 2011р.; 9) облаштування під'їзних шляхів, ЛЕП, будівництво адміністративних та побутових приміщень на робочій площадці кар'єру - 3 кв.2011р.; зняття розкривних порід, будівництво в'їзної траншеї, створення робочої площадки для видобутку ільменіту-4 кв.2011р.; 11) будівництво системи водовідведення кар'єрних вод, відкачування води з кар'єру -1 кв.2012р.; 12)початок видобування корисної копалини -4 кв.2012р.;13) вихід на проектну потужність -з 2013р.

Згідно програми робіт на промислову розробку Тростянецького родовища ільменіту у Володарсько-Волинському та Черняхівському районах Житомирської області однією з основних передумов для видобування корисних копалин є відвід земельної ділянки в натурі, адже без встановлення меж земельної ділянки та закріплення правового статусу такої земельної ділянки у відповідному договорі оренди землі, позивач позбавлений можливості в легальний спосіб почати видобуток корисних копалин на невизначеній території земної поверхні.

На твердження відповідача, рекомендованим листом від 28.03.2012 №2651/02/14-12 приватне підприємство «ВлаБоДе» було повідомлене, що спеціальний дозвіл на користування надрами №5117 від 21.01.2010 анульовано, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою про вручення позивачу.

В той же час, позивач стверджує, що він не отримував інформації про проведення перевірки та про анулювання Дозволу, і дізнався про наказ №95 від 16.03.2012 про анулювання спеціального дозволу №5117 лише 02.11.2018 з листа відповідача №21846/12-18 від 31.10.2018.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) в рішенні «Іліан проти Туреччини», зазначає, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

В контексті наведеного суд зазначає, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків.

Так, строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними, що надає впевненості іншим учасникам правовідносин.

При цьому, саме позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права у сфері публічно-правових відносин, що також випливає із загального правила, встановленого частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, про обов'язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше. В іншому випадку - виникають підстави вважати про зловживання процесуальними правами позивачем.

З письмових пояснень директора ПП «ВлаБоДе» Кулика В.С. від 29.01.2019 вбачається, що на дату проведення перевірки, складення акту №27 від 07.03.2012 та видачі наказу №95 від 16.03.2012 про анулювання дозволу єдиним представником позивача був його директор Кулик В.С.

ОСОБА_1 діяла як представник ПП «ВлаБоДе» у період з 25.08.2007 по 25.08.2010 на підставі нотаріально посвідченої довіреності. Після 25.08.2010 довіреності від позивача ОСОБА_1 не видавались, в тому числі і доручення від 22.12.2010, на яке є посилання в акті перевірки №27 від 07.03.2012.

У період дії вказаної довіреності від 25.08.2007 ОСОБА_1 отримувала поштову кореспонденцію, адресовану позивачу. Після закінчення дії довіреності з 25.08.2010 вона кореспонденції на ім'я позивача не отримувала.

Також, ОСОБА_1 не мала повноважень приймати участь у перевірці позивача та підписати акт №27 від 07.03.2012.

Ці обставини підтверджуються і складеною власноруч заявою та нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_1, наданими до матеріалів справи.

ОСОБА_1 в своїх заявах також зазначила, що вона не була присутня при плановій перевірці ПП «ВлаБоДе», яка проводилась Державною службою геології та надр України, не підписувала ніяких документів з цього приводу та не отримувала їх.

Так само, ОСОБА_1 зазначила, що вона не отримувала документів про анулювання вказаного дозволу.

За таких обставин, суд дійшов висновку про помилковість доводів відповідача з приводу обізнаності ПП «ВлаБоДе» про проведену перевірку та анулювання спеціального дозволу відповідно до оскаржуваного наказу.

З наданого відповідачем до матеріалів справи поштового повідомлення вбачається, що воно було направлено на адресу позивача після закінчення дії довіреності від 25.08.2007, виданої позивачем ОСОБА_1, отже вона вже не була представником позивача. В свою чергу підпису директора ПП «ВлаБоДе» Кулика В.С., який є законним представником позивача, поштове повідомлення не містить.

Також, суд звертає увагу на відсутність на такому поштовому повідомленні підпису будь-якої особи, яка отримала таке повідомлення, а також відсутність опису вкладення, який би доводив зміст поштового відправлення.

Відповідно до п.96. Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку» реєстровані поштові відправлення (крім рекомендованих), адресовані юридичним особам, видаються їх представникам, уповноваженим на одержання пошти, в об'єкті поштового зв'язку на підставі довіреності, оформленої в установленому порядку. Копія довіреності, засвідчена в установленому порядку, зберігається в об'єкті поштового зв'язку.

Згідно із п.105 Правил для одержання реєстрованого поштового відправлення, коштів за поштовим переказом одержувач повинен заповнити бланк повідомлення із зазначенням даних пред'явленого документа, що посвідчує особу (назва, серія, номер, дата видачі, найменування органу, який видав), дати одержання поштового відправлення, поштового переказу та розписатись. У разі одержання реєстрованого поштового відправлення, коштів за поштовим переказом, адресованих до запитання, на абонементну скриньку або за місцем роботи, а також коли адреса, зазначена на поштовому відправленні, поштовому переказі, не відповідає адресі місця реєстрації одержувача, крім даних про документ, що посвідчує особу, зазначається також адреса, за якою фактично проживає одержувач.

Надане відповідачем до матеріалів справи поштове повідомлення не відповідає вказаним вимогам та не підтверджує отримання позивачем листа відповідача від 28.03.2012 №2651/02/14-12.

З огляду на це, суд погоджується з доводами позивача про недоведеність відповідачем отримання позивачем листа від 28.03.2012 №2651/02/14-12 та про поважність причин на поновлення строку позивачу на звернення до суду з адміністративним позовом.

Частиною 2 ст. 9 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

При цьому, суд звертає увагу на те, що загальна кількість запасів, встановлена на дату надання спеціального дозволу протягом строку його дії з 21.01.2010 по 21.01.2030, залишається у власності позивача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки в даному випадку суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, то судові витрати підлягають відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 6, 72-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ :

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ відповідача №95 від 16.03.2012 в частині анулювання Спеціального дозволу №5117 на користування надрами від 21.01.2010, виданого приватному підприємству «ВлаБоДе».

3. Стягнути судові витрати в сумі 1 762 грн на користь приватного підприємства «ВлаБоДе» (, 12110, Житомирська область, Володарсько-Волинський район, смт.Нова Борова, вул.Набережна, буд.3) шляхом їх безспірного списання з рахунків Державної служби геології та надр України (, 03057, м.Київ, вул.Антона Цедіка, 16) за рахунок бюджетних асигнувань.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Р.О. Арсірій