Справа № 394/894/18
Суддя: Запорожець О. М.
Дата ухвалення: 2019-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
11.03.2019 2-а/394/2/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2019 року Новоархангельський районний суд Кіровоградської області

в складі головуючого судді: Запорожець О.М.

при секретарі: Лясковській О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Новоархангельськ адміністративний позов ОСОБА_1 до старшого інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Кіровоградській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення ,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, зокрема свої вимоги мотивувала тим, що вона в даний час працює в. о. головного інженера філії «Новоархангельська ДЕД» ДП «Кіровоградський облавтодор».

23.10.2018 року позивачку, як посадову особу, було притягнуто до адміністративної відповідальності постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ВР № 032350, за ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Вважає вказану постанову незаконною у звязку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення на підставі наступного.

Так, в протоколі визначено, що позивачкою нібито порушено правила, норми та стандарти, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні ділянки автомобільної дороги М-12 Стрий-Тернопіль-Кропивницький- Знамянка км 578+928 км 789+428.

Звернула увагу суду на те, що в постанові не вказано жодного посилання на норму (пункт) правил, норм і стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху при утриманні шляхів, яка порушена позивачкою. Відсутні в ньому і відомості про те, що їх дотримання входить в коло службових обовязків позивачки. А порушити всі правила норми і стандарти, що стосуються безпеки дорожнього руху при утриманні шляхів одночасно просто неможливо.

Оскаржувана постанова винесена на підставі субєктивних міркувань відповідача.

Також звернула увагу, що постанову їй вручили одразу, чим позбавили позивачку права надати пояснення. Таким чином, позивачка була позбавлена можливості надати пояснення та довести відсутність своєї вини при винесенні постанови.

Підприємство, у філії якого позивачка працює, є субєктом господарської діяльності по ремонту, утриманню та експлуатації автомобільних доріг загального користування. Будь-які роботи, повязані з господарською діяльністю, проводяться на підставі річних та щомісячних планів робіт, затверджених Службою автомобільних доріг у Кіровоградській області. Оскільки саме Служба автомобільних доріг у Кіровоградській області є власником автомобільних доріг загального користування у Кіровоградській області, їх підприємство проводить роботи по ремонту та експлуатації автомобільних доріг в межах фінансування і на підставі договорів підряду на будь-які види робіт. В даному випадку замовлення на ліквідацію перешкод в дорожньому русі на цій ділянці дороги від власника дороги не надходило, в планах виконання робіт ці роботи не передбачені та фінансування на проведення цих робіт не проводилось. Філія «Новоархангельська ДЕД» і позивачка як посадова особа, не мають жодного законного права чи обовязку здійснювати будь-які дії на території автомобільних доріг, власниками яких вони не являються.

Також позивачка зазначила, що вона не є субєктом адміністративної відповідальності, оскільки відповідно до приписів Закону України «Про дорожній рух», Закону України «Про автомобільні дороги» відповідні обовязки покладено саме на власника автодороги або відповідний державний орган.

На підставі викладеного вище позивачка вважає, що підстав для настання адміністративної відповідальності не має, оскільки вона під час виконання посадових обовязків не порушувала їх, її дії не містили протиправність, винність та за них законом не передбачена адміністративна відповідальність. Оскаржувана постанова від 17.10.2018 року незаконна і не обґрунтована, що ображає позивачку, як добропорядного працівника, яка виконує свої обовязки відповідно до посадової інструкції та дотримуючись норм, стандартів та правил, що стосуються утримання шляхів в межах завдань власників доріг.

Позивач в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі та просила постанову скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду відзив, у якому зазначив, що 23.10.2018 року на автомобільній дорозі М-12, км. 578+928-689+428, гр. ОСОБА_1, перебуваючи на посаді т. в. о головного інженера філії «Новоархангельський ДЕД» по утриманню а/д М-12 не забезпечила усунення у вигляді ямковості та тріщин, просідання, нанесення дорожньої розмітки, встановлення дорожніх знаків, чим порушила вимоги ст. 6, 9, ч. З ст. 12 Закону України «Про дорожній рух», постанову КМУ №198 від 30.03.1994 року, п. 1.5 ПДР України, вимоги ДСТУ 2587-2010, ДСТУ 4100-2014, ДСТУ 4123-2006, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Відповідно до п. 1.5 Правил дорожнього руху дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоровю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобовязана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Разом з цим, звернув увагу суду, що при винесенні постанови позивачу були розяснені його права і обовязки, передбачені ст. 268 КУпАП та ст.63 Конституції України.

Враховуючи вищевикладене, вважає, що в оскаржуваній постанові чітко вказана суть порушення чинного Закону України «Про дорожній рух». Постанова серії ВР № 032350 від 23.10.2018 року складена у відповідності до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395. Відповідач просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі /а.с. 17-22/.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Ч. 1 ст. 286 КАС України визначено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.Позовну заяву щодо оскарження рішень субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Позовну заяву подано позивачем подано у межах та у строки визначені КУпАП та КАС України.

Ст. 1 КУпАП встановлено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обовязків, відповідальності перед суспільством.

Ч. 1 ст. 7 КУпАП вказує на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Відповідно до ст. 8 Конституції України вУкраїні визнається і діє принцип верховенства права.

Дана норма кореспондується в ч. 1 ст. 6 КАС України відповідно до якої суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В ст. 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості.

В розумінні ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З постанови, складеної відносно позивачки, слідує, що вона, 23.10.2018 року о 14.30 год. на автомобільній дорозі М-12, км. 578+928-689+428, перебуваючи на посаді т. в. о головного інженера філії «Новоархангельський ДЕД» по утриманню а/д М-12 не забезпечила усунення у вигляді ямковості та тріщин, просідання, нанесення дорожньої розмітки, встановлення дорожніх знаків, чим порушила вимоги ст. 6, 9, ч. 3 ст. 12 Закону України «Про дорожній рух», постанову КМУ №198 від 30.03.1994 року, п. 1.5 ПДР України, вимоги ДСТУ 2587-2010, ДСТУ 4100-2014, ДСТУ 4123-2006, їй інкриміновано вчинення порушення визначеного ч. 1 ст. 140 КУпАП /а.с.6/.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 140 КУпАП відповідальність настає за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.

Обєктом правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд.

Обєктивна сторона передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, полягає у недодержані правил, норм, і стандартів при утриманні шляхів та невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.

Субєктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП умисел або необережність.

Субєктом правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП можуть бути лише посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.

Згідно із положенням ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

В розрізі поняття ст. 1 Закону України «Про поліцію» Національна поліція - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Завданнями поліції відповідно до ст. 2 Закону України «Про поліцію» є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої

Ст. 3 Закону України «Про поліцію» наголошує на тому, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

З цього вбачається, що працівник поліції повинен всіляко сприяти в реалізації прав субєктом, щодо якого у нього є певні застереження.

Ст. 258 КУпАП містить випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а саме протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і пятою статті 116, частиною третьою статті 116 2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобовязана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У разі виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Копії постанови у справі про адміністративне правопорушення та матеріалів, зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, надсилаються особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом трьох днів з дня винесення такої постанови.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.Постанова повинна містити:найменування органу (прізвище, імя та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, імя та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайта в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.Якщо при вирішенні питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення органами (посадовими особами), переліченими у пунктах 1-4 статті 213 цього Кодексу, одночасно вирішується питання про відшкодування винним майнової шкоди, то в постанові по справі зазначаються розмір шкоди, що підлягає стягненню, порядок і строк її відшкодування.Постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, а також вказівку про порядок і строк її оскарження.Постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.Постанова колегіального органу приймається простою більшістю голосів членів колегіального органу, присутніх на засіданні.Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу, а постанова колегіального органу - головуючим на засіданні і секретарем цього органу.У випадках, передбачених законодавством України, про захід стягнення робиться відповідний запис на протоколі про адміністративне правопорушення або постанова оформляється іншим установленим способом.

У частинах 1 та ст. 276 КУпАП йдеться мова про те, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127 1 , 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

У рішенні Конституційного суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 зокрема суд констатував, що аналіз положень глави 22 Кодексу в системному звязку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Тобто з цього слідує, що інспектор мав право винести постанову щодо порушення позивачем правил в галузі шляхового господарства в місці розташування органу до якого він безпосередньо прикріплений та повноваження якого він здійснює.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Разом з тим суд відмічає, що доказ повинен бути відносним та допустимим. Відносний доказ це доказ зміст якого відтворює (приблизно чи вірогідно) фактичну обставину, що має значення для правильного вирішення справи. Допустимим доказом є доказ, який був отриманий у встановленому законом порядку і передбаченими способами.

Відповідно до положень частин 2, 3 та 4 ст. 77 КАС України вадміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом . Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на субєкта владних повноважень обовязок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод та інтересів.

З огляду на викладене суд приходить до переконливого висновку, що відповідач у справі діяв не на підставах та не у спосіб визначений законом, зокрема на це вказує, що він в постанові про адміністративне правопорушення не вказав чи є обставини що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу.

Також суд зазначає, що підприємство, у філії якого позивачка працює, є субєктом господарської діяльності по ремонту, утриманню та експлуатації автомобільних доріг загального користування. Будь-які роботи, повязані з господарською діяльністю, проводяться на підставі річних та щомісячних планів робіт, затверджених Службою автомобільних доріг у Кіровоградській області. Оскільки саме Служба автомобільних доріг у Кіровоградській області є власником автомобільних доріг загального користування у Кіровоградській області, їх підприємство проводить роботи по ремонту та експлуатації автомобільних доріг в межах фінансування і на підставі договорів підряду на будь-які види робіт. В даному випадку замовлення на ліквідацію перешкод в дорожньому русі на цій ділянці дороги від власника дороги не надходило, в планах виконання робіт ці роботи не передбачені та фінансування на проведення цих робіт не проводилось. Філія «Новоархангельська ДЕД» і позивачка як посадова особа, не мають жодного законного права чи обовязку здійснювати будь-які дії на території автомобільних доріг, власниками яких вони не являються.

Позивачка в розумінні Закону України «Про дорожній рух», Закону України «Про автомобільні дороги» не є субєктом правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Склад правопорушення включає в себе чотири елементи : обєкт; обєктивну сторону; субєкт та субєктивну сторону.

При відсутності будь-якого елементу виключається адміністративна відповідальність.

Підстава закриття в справі про адміністративне правопорушення у разі відсутності складу адміністративного правопорушення регламентована в п. 1 ст. 247 КУпАП.

Ч. 3 ст. 286 КАС визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Наведені в мотивувальній частині рішення обставини дають суду підстави вважати, що позивачка не вчиняла адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, а тому в її діях відсутній склад зазначеного правопорушення і справа щодо неї підлягає закриттю, в звязку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 8, 19, 62 Конституції України, ст. ст. 1, 2, 3 Закону України «Про поліцію», ст. ст. 1, 7, 9, 10, 121, 247, 251, 258, 276, 283 КУпАП, ст. ст. 5, 6, 229, 242, 246, 250, 268, 286 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними дії старшого інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Кіровоградській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 в частині винесення постанови серії ВР № 032350 від 23.10.2018 року по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 032350 від 23.10.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП та накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020 грн.

Закрити провадження по адміністративній справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку передбаченому ст. 286 КАС України та розділом ІІІ глави 1 КАС України протягом десяти днів до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду .

Суддя: