Справа № 646/14470/15-а
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2019-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2019 р.Справа № 646/14470/15-а
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Тацій Л.В.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Григорова А.М. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченка А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської митниці ДФС на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07.12.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Теслікова І.І., м. Харків, повний текст складено 07.12.18 року по справі № 646/14470/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Харківської митниці ДФС

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до Харківської митниці ДФС, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Харківської митниці ДФС у справі про порушення митних правил № 393/80700/15 від 13.11.2015, якою його визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 51 543,72 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилався на наявність складу адміністративного правопорушення у його діях митниця вбачає у тому, що він як керівник підприємства, не забезпечив сплату митних платежів у встановлені законом строки, визначені у графі 48 «Відстрочення платежів» ЕМД № 807100000/2015/010305 від 31.03.2015 року та передбачені ч. 7 ст. 55 МК України. Позивач зазначав, що такі висновки відповідача не відповідають дійсності, оскільки, згідно ч. 6 ст. 307 МК України, у даному випадку фінансова гарантія не надавалась, тому немає підстав застосовувати 90-денний строк фінансової гарантії, посилання відповідача на необхідність сплати митних платежі у строки, вказані в графах 48 митних декларацій не підтверджуються нормами законодавства. На думку позивача, у даному випадку слід застосовувати ч. 4 ст. 3 МК України, оскільки законодавство не визначає чіткого строку сплати різниці в сумі митних платежів у випадку випуску товарів у вільний обіг без надання фінансових гарантій, тому обов'язок сплатити вказану різницю за ЕМД виникне після завершення процедури оскарження рішення про коригування митної вартості № 807000011/2015/000554/2 від 30 березня 2015 року, яке стало підставою для їх нарахування. Крім того, позивач посилається на те, що в його діях відсутня умисна форма вини, при наявності якої наступає відповідальність за ст. 485 МК України, оскільки митний орган був повинний встановити, що ОСОБА_1 як директор ПП "Спецімпекс", усвідомлюючи, що різниця в сумі митних платежів повинна бути сплачена до 29 червня 2015 року, володів достатніми коштами для сплати цих платежів та умисно не счись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Постановою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 27.03.2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови Харківської митниці ДФС у справі про порушення митних правил № 393/80700/15 від 13.11.2015 за статтею 485 МК України відмовлено. Постанова набрала законної сили.

Позивач звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27.03.2016, в якій просив її скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

За результатами розгляду заяви за нововиявленими обставинами постанова Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27.03.2018, рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07.12.2018 по справі № 646/14470/15-а скосована. Ухвалено нове рішення, яким задоволено позов ОСОБА_1 до Харківської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови. Визнано протиправною та скасовано постанову Харківської митниці ДФС у справі про порушення митних правил № 393/80700/15 від 13.11.2015 року за ст.485 Митного Кодексу України. Стягнуто з Харківської митниці ДФС за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 487,20 грн.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач надіслав відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого проти задоволення апеляційної скарги заперечував, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Також представник позивача подав заяву про відкладення розгляду справи, в якій зазначає про перебування представника 7 березня та в період з 11 по 15 березня 2019 р. у відпустці, на підтвердження чого надала копію наказу.

Сторони про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Крім того, за правилами ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 268 КАС України у справах, визначених, зокрема ст. 286 КАС України, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур'єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв'язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

З матеріалів справи судом встановлено, що представник позивача ОСОБА_2 повідомлена про дату час, час і місце розгляду справи на електронну адресу, яка вказана нею у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та засобами поштового зв'язку. Відповідач також повідомлений про дату, час і місце розгляду справи на офіційну електронну адресу, яка міститься в матеріалах справи та засобами поштового зв'язку.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 25.03.2015 уповноваженою особою ПП «Спецімпекс» до митного оформлення подано електронну митну декларацію (ЕМД) №807100000/2015/009420 на товар: «Покриття з деревинно-полімерного композиту».

За результатами здійснення митного контролю за вказаною митною декларацією Харківською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №807000011/2015/000554/2 від 30.03.2015 року, яким збільшено митну вартість задекларованого товару.

13.11.2015 року Харківською митницею ДФС в особі заступника начальника Харківської митниці ДФС ОСОБА_3 винесено постанову у справі про порушення митних правил №393/80700/15, якою позивача, працюючого директором ПП «Спецімпекс» визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 51543,72 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, зазначив, що оскаржувана постанова винесена відповідно до норм чинного законодавства, підстав для її скасування немає.

Крім іншого, суд у постанові, яка є предметом перегляду за нововиявленими обставинами, посилався на встановлення обставин порушення митного законодавства підприємством, директором якого є ОСОБА_1, не посилаючись при цьому на будь-яке конкретне судове рішення.

В заяві про перегляд рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22.03.2016. позивач просить переглянути його за нововиявленими обставинами посилаючись на те, що правомірність дій митниці при винесенні рішення про коригування митної вартості товарів підтверджено в судовому порядку з посиланням на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.02.2016 р., яка була скасована постановою Верховного суду від 14.08.2018.

Так, постановою Харківського окружного адміністративного суду у справі № 820/9195/15 від 16.11.2015 року було скасовано рішення Харківської митниці ДФС про коригування заявленої митної вартості товарів №80700011/2015/000469/2 від 20.03.2015 року; №80700011/2015/000470/2 від 20.03.2015 року; №80700011/2015/000515/2 від 26.03.2015 року; №80700011/2015/000528/2 від 30.03.2015 року; №80700011/2015/000549/2 від 30.03.2015 року; №80700011/2015/000550/2 від 30.03.2015 року; №80700011/2015/000551/2 від 30.03.2015 року; №80700011/2015/000552/2 від 30.03.2015 року; №80700011/2015/000553/2 від 30.03.2015 року; №80700011/2015/000554/2 від 30.03.2015 року. З урахуванням виправлень внесених ухвалою суду від 25.09.2018 року.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.02.2016 у справі № 820/9195/15 апеляційну скаргу Харківської митниці ДФС задоволено, постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2015р. скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволені позову Приватного підприємства "Спецімпекс" відмовлено.

Тобто, станом на момент винесення постанови Червонозаводського районного суду м.Харкова у справі № 646/14470/15-а від 27.03.2016 року рішення про коригування митної вартості товару №80700011/2015/000554/2 від 30.03.2015 року було чинним, що узгодженим в судовому порядку, відповідно до постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.02.2016, тобто судом було підтверджено його законність.

Пізніше Постановою Верховного суду від 14 серпня 2018 року у справі №820/9195/15 касаційну скаргу ПП "Спецімпекс" задоволено, постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.02.2016 скасовано, постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2015 залишено без змін.

На підставі цього, заявник зазначив, що оскільки дії Харківської митниці ДФС щодо збільшення митної вартості ввезеного ПП "Спецімпекс" товару були визнані незаконними Верховним Судом, у відповідача були відсутні підстави для винесення рішення про коригування митної вартості, а у позивача - для декларування вартості товару, збільшеної згідно з цим рішенням, а тому, у ПП "Спецімпекс" відсутній обов'язок щодо сплати різниці у розмірі митних платежів, яка утворилася внаслідок збільшення митним органом митної вартості ввезеного товару.

У зв'язку з цим, судом першої інстанції зроблений висновок, що у діях позивача відсутні ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

В доводах апеляційної скарги відповідач по справі послався на те, що ухвалення Верховним судом постанови від 14.08.2018 не є нововиявленою обставиною, оскільки станом на 27.03.2016 - дату ухвалення судом першої інстанції рішення у справі, рішення про коригування митної вартості вже було визнано законним та обґрунтованим за результатами судового оскарження.

З приводу цього доводу апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Судовим розглядом встановлено, що справу № 820/9195/15 розглянуто та за результатами її розгляду постановою Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2015 р. рішення Харківської митниці ДФС про коригування заявленої митної вартості товарів скасовано. Постанова набрала законної сили 02.02.2016 р., після винесення Харківським апеляційним адміністративним судом ухвали від 02.02.2016 р. по справі № 820/9195/15, якою постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2015 р. по справі № 820/9195/15 скасовано. Прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову ПП "Спецімпекс" - відмовлено.

У зв'язку з цим, рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27.03.2018 відмовлено позивачу в задоволенні позовних вимог. Підставою для ухвалення такого рішення слугував, в першу чергу, і висновок суду апеляційної інстанції по справі № 820/9195/15.

Відповідно до ч. 1 ст. 361 КАС України (в редакції, яке діє з 15.12.2017 р.) судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуте за нововиявленими або виключними обставинами.

Положеннями п. 3 ч. 2 ст. 361 КАС України визначено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Судовим розглядом встановлено, що постановою Верховного суду від 14.08.2018 р. у справі № 820/9195/15 касаційну скаргу ПП "Спецімпекс" задоволено, постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.02.2016 р. скасовано, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2015 р. залишено без змін.

Проте, колегія суддів звертає увагу, що істотними для справи обставинами вважаються такі факти і події, які мають юридичне значення для взаємовідносин сторін, що звернулись до суду з метою розгляду спірної ситуації, тобто ці факти існували вже під час розгляду спірної ситуації в суді, але не були і не могли бути відомі ні особам, які брали участь у розгляді адміністративної справі, ні суду, який її розглядав та вирішував її по суті.

Тобто нововиявлені обставини за своєю юридичною сутністю є фактичними даними, що спростовують факти, які було покладено в основу рішення. Іншими словами, якби нововиявлена обставина була відома суду під час винесення судового акту, то вона б обов'язково вплинула на остаточні висновки суду.

Необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх наявність на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Не можуть бути визнані нововиявленими обставинами такі обставини, які виникли або змінилися після прийняття судового рішення.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є встановлення нових істотних юридичних фактів, що існували на час розгляду справи, у якій ухвалено судове рішення, яке переглядається, але не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, а не факт/дата ухвалення нового судового рішення.

Для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами важливим є наявність у ухваленому іншому судовому рішенні доведених істотних обставин, що існували на момент звернення до суду з позовом і під час розгляду справи судом, але не могли бути відомі ні особі, яка заявила про це, ні суду, в провадженні якого перебувала справа.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

Судом встановлено та не заперечується учасниками справи, що позивачем шляхом внесення даних до ВМД узгоджено суму митної вартості ввезеного ним товару, що була відкоригована митницею, а отже у позивача виник обов'язок сплати різниці митних платежів згідно із самостійно поданою ЕМД, строк сплати якої визначений ним самостійно.

При ухваленні судового рішення Червонозаводстким районним судом м. Харкова від 27.03.2016 року, суд, вирішуючи справу по суті завлених позовних вимог надав оцінку фактичним обставинам, які слугували підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Тільки крім іншого суд у цьому рішенні послався на те, що правомірність дій митниці при винесенні рішення про коригування митної вартості товарів підтверджено в судовому порядку, без посилання на конкретне судове рішення.

Відтак, вказані обставини, на які посилається заявник як на нововиявлені не відповідають критеріям пункту 1 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) та не є нововиявленими обставинами у даній справі, оскільки в незалежності від наслідків розгляду справи, на яку посилається позивач, доведено, що він не виконав обов'язок щодо сплати митних платежів, як посадова особа підприємства і така несплата не була пов'язана з обставинами щодо оскарження рішень відповідача про визначення митної вартості товарів.

Наведене узгоджується з правовою позицією висловленою у постанові Верховного Суду від 20.11.2018 по справі № 646/12644/15-а.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків, визнаючи нововиявленою обставиною постанову Верховного суду від 14.08.2018, якою скасовано рішення митниці про коригування митної вартості.

Щодо доводів відповідача про відсутність підстав стягнення з митниці витрат на сплату судового збору у розмірі 487,20 грн, оскільки у справах про притягнення осіб до адміністративної відповідальності, згідно правової позиції Верховного суду, сторони звільнені від сплати судового збору, колегія суддів зазначає наступне.

В межах цієї справи судом апеляційної інстанції переглядається рішення суду першої інстанції, яке ухвалене за результатами розгляду заяви про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення.

Положеннями пп. 2 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що розмір ставки судового збору за подання, зокрема, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Тобто, для визначення розміру ставки судового збору за подання такої заяви необхідно з'ясувати розмір ставки судового збору який підлягав сплаті при поданні позовної заяви.

Судовим розглядом встановлено, що позивачем в межах спірних правовідносин оскаржується постанова митного органу про притягнення особи до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Положеннями ч. 4 ст 288 КУпАП визначено, що особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита. Визначальним у цій нормі є припис (веління) про те, що у разі незгоди і оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення особа, яка її оскаржила, не обтяжується обов'язком сплачувати платіж, який належить сплачувати на загальних підставах.

У частині четвертій цієї ж статті видом платежу, від якого звільняються особи, що оскаржують постанову про накладення адміністративного стягнення, встановлено державне мито. На час виникнення спірних правовідносин за звернення до суду у випадку оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державного управління сплачують інший вид платежу - судовий збір, правові засади справляння якого, платники, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, встановлені Законом України "Про судовий збір".

За Декретом Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 р. № 7-93 "Про державне мито" в редакцій, яка була чинна до набрання чинності Законом України "Про судовий збір", державне мито справлялося із: 1) позовних заяв, заяв (скарг) у справах окремого провадження, з апеляційних скарг на рішення судів і скарг на рішення, що набрали законної сили. Цей нормативний акт не містив положень про сплату державного мита як особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, так і органом (посадовою) особою, яка прийняла таку постанову.

В свою чергу, 11.11.2011 р. набрав чинності Закон України "Про судовий збір", який із цієї дати не припинив дію законодавчих актів, які передбачали пільгу щодо сплати судового збору за подання заяви про розгляд в порядку адміністративного судочинства окремих видів рішень органів державної влади, як-то правила частини четвертої статті 288 КУпАП, або обмежив можливість прийняття таких актів у майбутньому.

Таким чином, у справах про оскарження постанов у справах про адміністративне правопорушення позивач звільняється від сплати судового збору.

Отже, у разі звернення особи до суду з позовом щодо оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, якою її притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення, судовий збір у порядку та розмірах, встановлених Законом України "Про судовий збір", не сплачується. При цьому позивачі у таких справах звільняються від сплати судового збору і при оскарженні судових рішень.

У зв'язку з цим за подання позивачем, зокрема, позовних заяв та заяв про перегляд за нововиявленими обставинами у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення судовий збір у поряду і розмірах, встановлених Законом України "Про судовий збір", сплаті не підлягає. Однаковою мірою це стосується й відповідача у спірних правовідносинах, оскільки він як рівноправна сторона в адміністративній справі також має право, зокрема, на апеляційне/касаційне оскарження судового рішення.

Аналогічний висновок викладений, зокрема, в постанові Верховного суду від 30.10.2018 р. у справі № 592/7959/17 (адміністративне провадження № К/9901/5260/17).

На підставі цього, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача витрат по оплаті судового збору на користь ОСОБА_1 у розмірі 487,20 грн.

Сам по собі факт сплати позивачем при зверненні до суду судового збору у розмірі 487,20 грн. може слугувати підставою для звернення позивача до суду із заявою про повернення помилково або надміру сплаченого судового збору у порядку, що визначений п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07.12.2018 року по справі № 646/14470/15-а в цій частині підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 286, 308, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської митниці ДФС задовольнити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07.12.2018 року по справі № 646/14470/15-а скасувати.

Прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27.03.2016 по справі № 646/14470/15-а.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л.В. Тацій
Судді З.Г. Подобайло А.М. Григоров
Повний текст постанови складено 07.03.2019 року