Справа № 645/5662/18
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2019-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2019 р. № 645/5662/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Єгупенка В.В.,

розглянувши у приміщенні суду в м. Харкові у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до Голови Харківської обласної ради Чернова Сергія Івановича (м. Харків, вул. Сумська, 64, буд. 32), Голови постійної комісії з питань аграрної політики, земельних відносин та природокористування Пієва Сергія Миколайовича (м. Харків, вул. Сумська, 64, будинок 32) про визнання незаконною бездіяльність посадових осіб органу влади, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просив: визнати незаконною бездіяльність посадових осіб органу влади - Голови Харківської обласної ради Чернова С.І., Голови постійної комісії з питань аграрної політики, земельних відносин та природокористування Пієва С.М., щодо ненадання своєчасної письмової відповіді на звернення від 28.02.2018 у встановлений законом строк та не повідомили про прийняте рішення про можливість або неможливість отримати дозвіл бути присутніми на сесії Харківської обласної ради 01.03.2018 згідно п.5 звернення; визнати незаконною бездіяльність посадових осіб органу влади - Голови Харківської обласної ради Чернова С.І., Голови постійної комісії з питань аграрної політики, земельних відносин та природокористування Пієва С.М, що не розглянули по суті звернення від 28.02.2018 про закріплення мисливських угідь. Зобов'язати відповідачів надати письмову відповідь на звернення від 28.02.2018 ОСОБА_1

Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.09.2018 справу за вказаним позовом було передано до Харківського окружного адміністративного суду відповідно до п.2 ч.1 ст.29 КАС України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Харківського окружного адміністративного суду від 18.12.2018 головуючим у справі визначено суддю Єгупенка В.В.

Відповідно до положень ст.ст.171, 263, 257 КАС України розгляд позовної заяви здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи адміністративного позову, суд дійшов наступного.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 28.02.2018 звернувся до Голови Харківської обласної ради та Голови постійної комісії з питань аграрної політики, земельних відносин та природокористування із заявою, в якій просив Харківську обласну раду прийняти усі необхідні заходи для поновлення порушеного права представляти ОСОБА_1 громадську організацію ХМО УТМР у зв'язку з його поновленням згідно з рішенням 19.05.2016 Фрунзенського районного суду на посаді голови президії ХМО УТМР. Харківську обласну раду, не допустити порушення прав громадської організації юридичної особи Харківській міжрайонної організації Українського товариства мисливців і рибалок і відповідно зняти з повістки денної 01.03.2018 розгляд по суті, усі звернення подані до Харківської обласної ради від не уповноваженої особи ОСОБА_4 та від імені ХМО УТМР. Розгляд питання закріплення мисливських угідь відкласти до вирішення питання правоохоронними органами по кримінальних справах в зв'язку з підробкою документів, печатки, захвату громадської організації та фактичного поновлення на роботі ОСОБА_1 на посаді голови президії ХМО УТМР. Харківську районну державну адміністрацію скасувати рішення про погодження надання у користування мисливських угідь Харківського району до ХМО УТМР на підставі подання документів за підписом неуповноваженої особи ОСОБА_4 та скріплених печаткою виготовленою не законне ОСОБА_4 Відповідно до ч. 3 ст. 4 Регламенту Харківської обласної ради прийняти заявку та надати дозвіл про можливість бути присутнім на сесії Харківської обласної ради 01.03.2018 при розгляді питання порядку денного про затвердження та надання в користування мисливських угідь ХМО УТМР. Повідомити про прийняти рішення за телефоном, або ЕМЛ -

Посилаючись на те, що відповіді на зазначене звернення не отримано, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення регулюється Законом України «Про звернення громадян».

Відповідно до статі 1 зазначеного Закону громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Військовослужбовці, працівники органів внутрішніх справ і державної безпеки, а також особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України мають право подавати звернення, які не стосуються їх службової діяльності.

Особи, які не є громадянами України і законно знаходяться на її території, мають таке ж право на подання звернення, як і громадяни України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами.

Згідно ст.15 ЗУ «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

За правилами ст.18 ЗУ «Про звернення громадян» громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Термін розгляду звернень громадян визначено статтею 20 ЗУ «Про звернення громадян».

Так, відповідно до зазначеної норми права звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

На обгрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Згідно ст. 7 Закону України "Про звернення громадян" звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень, серед іншого, зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам.

Аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що орган, до якого направлена заява громадянина, зобов'язаний об'єктивно, всебічно і вчасно її розглянути, перевірити викладені в ній факти, прийняти рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечити його виконання, а також повідомити громадянина про наслідки розгляду такої заяви.

На обґрунтування доводів, викладених у відзиві на адміністративний позов, відповідачем - головою постійної комісії з питань аграрної політики, земельних відносин та природокористування зазначено, що відповідно першого, другого та третього питання звернення позивача від 28.02.2019, ОСОБА_1 було направлено лист 05-08/16 від 19.03.2018.

Однак, матеріали справи не містять, а відповідачем не надано документальних доказів отримання позивачем надісланої відповіді 05-08/16 від 19.03.2018.

Крім того, орган, до якого направлена заява громадянина, зобов'язаний об'єктивно, всебічно і вчасно її розглянути, перевірити викладені в ній факти, прийняти рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечити його виконання, а також повідомити громадянина про наслідки розгляду такої заяви.

Проте, лист 05-08/16 від 19.03.2019, на якій посилається відповідач, не містить всебічного розгляду поставлених позивачем питань в заяві від 28.02.2018.

Щодо четвертого питання звернення ОСОБА_1 від 28.02.2018 відповідачем зазначено, що його вирішення не входить до компетенції постійної комісії з питань аграрної політики, земельних відносин та природокористування Харківської обласної ради, а входить до повноважень виконавчого апарату ради, який був повинен надати відповідь з питань, зазначених у зверненні. Однак, матеріали справи не містять доказів надання відповідей на поставлені позивачем питання у зверненні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не було вжито заходів щодо належного розгляду звернення позивача в порушення норм Закону України "Про звернення громадян", така бездіяльність відповідача щодо неналежного розгляду звернення не може відповідати критеріям правомірності, визначених ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України та є протиправною.

Слід зазначити, що відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Chahal проти Об'єднаного королівства» (заява 22414/93) зазначив, що ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, її суть зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органу розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист (параграф 145).

Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (параграф 75 рішення Європейського суду з прав людини від 05 квітня 2005 у справі «Афанасьєв проти України»).

Враховуючи те, що відповідачами не було вжито заходів щодо належного розгляду звернення позивача в порушення норм Закону України "Про звернення громадян", така бездіяльність відповідачів щодо неналежного розгляду звернення не може відповідати критеріям правомірності, визначених ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України та є протиправною.

Разом з цим слід зазначити, що адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішення дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим КАС України критеріям, не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за такими критеріями.

За такого правового врегулювання, для повного захисту прав позивача в рамках заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову із визнанням незаконною бездіяльності голови Харківської обласної ради Чернова С.І., голови постійної комісії з питань аграрної політики, земельних відносин та природокористування Пієва С.М., щодо ненадання своєчасної письмової відповіді по суті звернення позивача від 28.02.2018 у встановлений законом строк та зобов'язання відповідачів повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 28.02.2018.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки відповідачами, як суб'єктами владних повноважень не доведено правомірності вчиненої бездіяльності, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого адміністративного позову та його часткове задоволення.

Розподіл судових витрат здійснюється за правилами ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 262, 263 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до Голови Харківської обласної ради Чернова Сергія Івановича (м. Харків, вул. Сумська, 64, буд. 32), Голови постійної комісії з питань аграрної політики, земельних відносин та природокористування Пієва Сергія Миколайовича (м. Харків, вул. Сумська, 64, будинок 32) про визнання незаконною бездіяльність посадових осіб органу влади - задовольнити частково.

Визнати незаконною бездіяльність голови Харківської обласної ради Чернова Сергія Івановича, голови постійної комісії з питань аграрної політики, земельних відносин та природокористування Пієва Сергія Миколайовича щодо ненадання своєчасної письмової відповіді по суті звернення ОСОБА_1 від 28.02.2018.

Зобов'язати голову Харківської обласної ради Чернова Сергія Івановича та голову постійної комісії з питань аграрної політики, земельних відносин та природокористування Пієва Сергія Миколайовича повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 28.02.2018.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Харківської обласної ради () судовий збір у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок) в дохід держави за наступними реквізитами: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: 6001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Єгупенко