Справа № 428/69/19
Суддя: Юзефович І. О.
Дата ухвалення: 2019-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 428/69/19
Провадження №2-а/428/4/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019р. Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

судді Юзефовича І.О.

при секретарі Продченко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька (в порядку письмового провадження) адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до командира взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції Матвєєва Іллі Анатолійовича про визнання протиправними дій щодо розгляду справи на місці знаходження транспортного засобу, скасування постанови серія ВР №331685 від 27.12.2018р. про притягнення до адміністративної відповідальності,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з адміністративним позовом до командира взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції Матвєєва І.А. про визнання протиправними дій щодо розгляду справи на місці знаходження транспортного засобу, скасування постанови серія ВР №331685 від 27.12.2018р. про притягнення до адміністративної відповідальності, мотивуючи вимоги тим, що 27.12.2018р. відповідач виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ВР №331685 від 27.12.2018р. за порушення ОСОБА_1 вимог законодавства, а саме водій керуючи т/з Mitsubishi Outlander, д.н. НОМЕР_1, 27.12.2018р. об 11-00год. в м. Рубіжне по вул. Набережна, буд. 1, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.1 «Рух заборонено» та 5.33 «Пішохідна зона», чим порушив п.п. 8.4 (в), 8.4 (г) ПДР України. Позивач ОСОБА_1 вважає, що відповідач не дослідивши повно і об'єктивно усіх обставин у їх сукупності, та не давши їм належної оцінки, в порушення положень КУпАП передчасно дійшов до висновку про винуватість позивача ОСОБА_1 та виніс постанову про притягнення до адміністративної відповідальності безпосередньо на місці знаходження транспортного засобу. Тому, ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до суду і просить суд визнати протиправними дій командира взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції Матвєєва І.А. щодо розгляду справи на місці знаходження транспортного засобу, скасування постанови серія ВР №331685 від 27.12.2018р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав.

Відповідач командир взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції Матвєєв І.А. у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій вказав прохання про розгляд справи за його відсутності та доручення до матеріалів справи відеоматеріали правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст. 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З матеріалів справи вбачається, що 27.12.2018р. командиром взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції Матвєєвим І.А. в м. Рубіжне Луганської області на вул. Набережна, буд. 1, було винесено постанову серії ВР №331685 від 27.12.2018р. у справі про адміністративне правопорушення, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 255грн.. Винесення вказаної постанови мотивовано тим, що ОСОБА_1, керуючи т/з Mitsubishi Outlander, д.н. НОМЕР_1, 27.12.2018р. об 11-00год. в м. Рубіжне по вул. Набережна, буд. 1, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.1 «Рух заборонено» та 5.33 «Пішохідна зона», чим порушив п.п. 8.4 (в), 8.4 (г) ПДР України.

Суд звертає увагу на те, що справа про адміністративне правопорушення, в якій винесена оскаржувана постанова, згідно тексту вищевказаної постанови, була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення, що відповідає чинній на час складення постанови редакції ч. 2, 4 ,5 ст. 258 КУпАП, з огляду на що позовна вимога ОСОБА_1 щодо визнання протиправними дій командира взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції Матвєєва І.А. щодо розгляду справи на місці знаходження транспортного засобу не підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог щодо скасування постанови серії ВР №331685 від 27.12.2018р., суд враховує наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов'язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В розумінні статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1,4 статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Статтею 74 КАС України встановлено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами статті 90 КАС України, відповідно до приписів якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Згідно з статтею 31 Закону №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до частини другої та третьої статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення.

Таким чином, в порушення частини 3 статті 283 КУпАП у постанові по справі про адміністративне правопорушення не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення, та не вказано про те, чи взагалі таке фіксування проводилось, не надано інших доказів вчинення правопорушення.

З цього приводу суд зазначає, що зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтею 283 КУпАП. У ній зокрема необхідно зазначити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення серії ВР №331685 від 27.12.2018р. посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, надані відповідачем відеофайли не можуть вважатися належними та допустимими доказами вчинення позивачем адміністративних правопорушень. Інших доказів на підтвердження вини позивача у вчиненні вказаних в оскаржуваній постанові адміністративних правопорушень, відповідачем не було надано суду.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб'єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов'язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб'єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб'єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб'єкта владних повноважень. В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об'єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб'єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об'єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні. Постанова у справі про адміністративне правопорушення, яка складена з порушенням норм статті 283 КУпАП, не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 30.05.2018р. по справі №337/3389/16-а, яка в силу ч. 5,6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, а висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що обставини, викладені ОСОБА_1 в обґрунтування позову знайшли своє часткове підтвердження в матеріалах справи, а отже адміністративний позов ОСОБА_1 до командира взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції Матвєєва Іллі Анатолійовича про визнання протиправними дій щодо розгляду справи на місці знаходження транспортного засобу, скасування постанови серія ВР №331685 від 27.12.2018р. про притягнення до адміністративної відповідальності, підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 139 КАС України суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП, в той час як інших судових витрат, які підлягають відшкодуванню, у справі не виявлено.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 10, 21, 73-77, 139, 194, 205, 229, 241-246, 286, 292-293, 295, 297 КАС України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до командира взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції Матвєєва Іллі Анатолійовича про визнання протиправними дій щодо розгляду справи на місці знаходження транспортного засобу, скасування постанови серія ВР №331685 від 27.12.2018р. про притягнення до адміністративної відповідальності, задовольнити частково.

Скасувати постанову командира взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції Матвєєва Іллі Анатолійовича (місце знаходження: Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Штейгерська, буд. 8) у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР №331685 від 27.12.2018р. року про притягнення ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1) до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, і накладення на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255грн..

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Донецького апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частиною другою статті 299 КАС України.

Суддя І. О. Юзефович