Справа № 807/1349/13-а
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

12 березня 2019 року

м. Київ

справа №807/1349/13-а

адміністративне провадження №К/9901/3891/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бившевої Л.І.,

суддів: Шипуліної Т.М., Хохуляка В.В.,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.05.2014 (судді - Дякович В.П., Іщук Л.П., Онишкевич Т.В.) у справі за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2.) до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Закарпатської області Державної податкової служби (далі - ОДПІ) про визнання протиправним та скасування наказу про проведення позапланової документальної перевірки,

У С Т А Н О В И В:

ФОП ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати протиправним та скасувати наказ в.о. начальника ОДПІ від 15.04.2013 N 433 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки" (далі - наказ N 433).

На обґрунтування позовних вимог підприємець зазначає про відсутність у відповідача підстав для проведення перевірки, а також, що наказ про проведення перевірки передбачає перевірку податкового періоду, перевірка якого вже проводилася, що підтверджено актом від 12.03.2013 "Про результати планової документальної виїзної перевірки ФОП ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2011 по 31.12.2012".

Суди встановили, що 15.04.2013 ОДПІ, керуючись підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, пункту 79.1 статті 79 Податкового кодексу України (далі - ПК України), у зв'язку з отриманням повідомлення про неможливість надати контрагентом підприємця (ТОВ "Епіцентр К") оригіналів отриманих/виписаних податкових та видаткових накладних за період з 01.01.2011 по 31.12.2012 через великий обсяг запитуваної інформації, що, на думку контролюючого органу, свідчить про непідтвердження підприємцем даних свого податкового обліку, видала наказ N 433 та повідомлення на проведення документальної позапланової невиїзної перевірки підприємця тривалістю 5 днів за період з 01.01.2011 по 31.12.2012.

Наказ N 433 і повідомлення про проведення перевірки надіслані на адресу позивача та отримані останнім.

Закарпатський окружний адміністративний суд постановою від 22.05.2013 позов ФОП ОСОБА_2 задовольнив: визнав протиправним та скасував наказ N 433.

Задовольняючи позовні вимоги підприємця, суд першої інстанції виходив з того, що у ОДПІ не було правових підстав, встановлених підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України, для призначення документальної позапланової невиїзної перевірки, оскільки перевірці підлягав контрагент позивача (ТОВ "Епіцентр К") як такий, що не надав протягом 10 робочих днів пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу.

Львівський апеляційний адміністративний суд постановою від 28.05.2014 постанову суду першої інстанції скасував та прийняв нове судове рішення про відмову у позові.

Висновок суду апеляційної інстанції обґрунтований посиланням на положення підпункту 75.1.2 статті 75 та пункту 79.2 статті 79 ПК України, виконання умов якої (надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки) передбачає право посадовим особам органу державної податкової служби розпочати проведення документальної невиїзної перевірки. Оскільки платник податків був повідомлений податковим органом про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та наявність всіх документів, суд визнав дії податкового органу щодо прийняття наказу правомірними.

Позивач подала до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, у якій, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, скаржник посилається на факт відсутності обставин, передбачених підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України, за наявності яких контролюючий орган має право призначити та здійснити документальну позапланову невиїзну перевірку.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 24.06.2014 № К/800/33131/14 відкрив касаційне провадження у цій справі.

Заперечуючи проти касаційної скарги, відповідач просить залишити касаційну скаргу позивача без задоволення, а судове рішення апеляційної інстанцій - без змін як таке, що прийнято відповідно до закону та є належно обґрунтованим.

Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" від 02.06.2106 № 1401-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, статтю 125 Конституції України викладено в редакції, згідно з якою Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України.

Згідно з пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, з дня початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, Верховний Суд України, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України припиняють свою діяльність та ліквідуються у встановленому законом порядку.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, постановою Пленуму Верховного Суду від 30.11.2017 № 2 "Про визначення дня початку роботи Верховного Суду" днем початку роботи Верховного Суду визначено 15.12.2017.

Законом України від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017, Кодекс адміністративного судочинства України викладено в новій редакції.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017) касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 28.01.2019 касаційну скаргу позивача прийняв до провадження та визнав за можливе проведення касаційного розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами з 29.01.2019.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи відповідача, обґрунтування заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги та дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.

Відповідно до пункту 79.2 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

У свою чергу, перелік випадків, у яких податковий орган має право проводити документальну позапланову перевірку, передбачений пунктом 78.1 ПК України.

Відповідно до підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК документальна позапланова перевірка здійснюється у випадку, коли за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

З наведеної норми вбачається, що виявлені факти, які свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, можуть бути підставою для проведення перевірки лише у випадку, коли сумніви не усунуті наданими поясненнями та документальними підтвердженнями.

За таких обставин у контролюючого органу є право на оцінку пояснень і їх документальних підтверджень. Якщо ці пояснення не обґрунтовані або документально не підтверджені, перевірка може бути призначена.

Отже, лише дотримання умов та порядку прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних позапланових невиїзних, може бути належною підставою для прийняття керівником податкового органу наказу про проведення перевірки.

Таке правозастосування відповідає висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 27.01.2015 справа № 21-425а14, який має враховуватись при застосуванні норм права у подібних правовідносинах відповідно до підпункту 8 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України. Згідно з цим висновком лише дотримання умов та порядку прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних позапланових невиїзних, встановлених ПК України, може бути належною підставою для видання наказу про проведення перевірки. Невиконання вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 та пункту 79.2 статті 79 ПК України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Тлумачення апеляційним судом у зазначеній справі пункту 79.2 статті 79 ПК України як підстави для призначення перевірки є помилковим.

Ця норма встановлює особливості проведення перевірки, зокрема, документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Пункт 79.2 статті 79 доповнено абзацом другим згідно із Законом України від 24.05.2012 N 4834-VI "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення деяких податкових норм" такого змісту: "Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки".

Враховуючи викладене, а також те, що при вирішенні спору суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, касаційну скаргу ФОП ОСОБА_2 слід задовольнити.

За правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до частини першої статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Керуючись пунктом 4 частини 1 статті 349, частини 1 статті 351, частиною 1, частиною 5 статті 355, статті 356, статті 359, частиною 3 статті 375, підпунктом 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.05.2014 скасувати і залишити в силі постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.05.2013.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна

В.В. Хохуляк ,

Судді Верховного Суду