Справа № 0440/5076/18
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 березня 2019 року м. Дніпросправа № 0440/5076/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпрі

апеляційну скаргу Київської митниці Державної фіскальної служби

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2018 року (головуючий суддя - Врона О.В.) в адміністративній справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Металпромекспорт"

до Київської митниці Державної фіскальної служби

про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Металпромекспорт» (далі - Позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Київської митниці Державної фіскальної служби (далі - Відповідач), в якому просило визнати протиправною та скасувати картку відмови №UA125270/2018/00015 в прийнятті митної декларації при митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

В обґрунтування адміністративного позову Позивач зазначив про те, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню, оскільки підставою для його винесення стало взяття зразків товарів з метою визначення хімічного складу товарів, в тому числі і для встановлення належності товарів до наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, прекурсорів, сильнодіючих чи отруйних речовин. Позивач зазначає, що ним були надані всі необхідні документи для правильного визначення коду товару за УКТЗЕД, а також надані додаткові документи, а саме протокол випробувань №48/П-18 від 06.03.2018 року та експертний висновок №63 від 07.03.2018 року з визначенням коду товару за УКТЗЕД, зроблений акредитованим випробувальним центром ДП «НДІННП «МАСМА». Позивач вказує, що у випадку направлення зразків товару на експертизу для обстеження хімічних властивостей, митне оформлення товару зупиняється до висновку проведення досліджень.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2018 року адміністративний позов задоволено (а.с.84-86).

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції, зокрема, виходив із того, що у Відповідача відсутні правові підстави для винесення картки відмови №UA125270/2018/00015 в прийнятті митної декларації при митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, заявлених у тимчасовій митній декларації з підстави направлення зразків товару на експертизу, оскільки суттю тимчасової декларації в розумінні Митного кодексу України є надання можливості декларанту для поміщення товару у заявлений митний режим, у випадку наявності підстав для перевищення чотирьох годинного терміну митного оформлення товарів.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі Відповідач, посилаючись на неповноту з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема, тим, що станом на 12 березня 2018 року результати щодо проведення досліджень проб і зразків товарів у відділі були відсутні, тому митним органом згідно до частини 1 статті 255 Митного кодексу України митне оформлення було завершене та відповідно виписана картка відмови згідно чинного законодавства. Відповідач вказує, що всі дії та рішення посадових осіб митниці є аргументованими, відповідають та засновані на вимогах законодавства України з питань державної митної справи. Також Відповідач зазначає, що Позивачем не наведено жодного обґрунтування чи доказу, які б свідчили про порушення митним органом вимог нормативно-правових актів.

Учасники справи, які були належним чином сповіщені про місце, дату та час розгляду справи, в судове засідання своїх представників не направили, що не перешкоджає розгляду справи.

За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представників учасників справи та без фіксування судового засідання технічними засобами у відповідності до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що підстави для скасування судового рішення відсутні, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідно до контракту №20/09 від 20.09.2017 року та додатку до нього № 4 від 11.01.2018 року ТОВ «Металпромекспорт» є покупцем у «Eurolinex Gmbh» (Німеччина) газового конденсату у кількості 40 т за ціною 591 доларів США за тону на умовах Правил Інкотермс 2010 DAP станції погранпереходу Еперешке-Затєво. Строк поставки січень 2018 року.

Імпортна декларація на зазначений товар була оформлена 26.02.2018 року №1101/UA125270/2018/860975, заявлено код товару за УКТЗЕД .

З метою контролю правильності визначення декларантом коду товару за УКТЗЕД, службовими особами митниці було відібрано зразки згідно з актом №1 від 01.03.2018 року та направлено для проведення досліджень до Спеціалізованої лабораторії з питань експертиз та досліджень ДФС на предмет можливості класифікації товару у інших товарних позиціях.

12 березня 2018 року ТОВ «Металпромекспорт» було заявлено до митного оформлення митну декларацію №UA125270/2018/ типу ІМ 40 ТН (тимчасова митна декларація) товар «Газовий конденсат природний, газовий конденсат нестабільний (код за УКТЗЕД ). Зазначена країна відправлення Угорщина, вага товару 37,9 т, ціна товару 22398,90 дол. США.».

Посадовою особою митниці на тимчасову митну декларацію виписано картку відмови №UA125270/2018/00015 з визначенням наступної причини: відповідно до ч. 21 ст. 356 МК України з метою визначення хімічного складу товарів, в тому числі і для встановлення належності товарів до наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, прекурсорів, сильнодіючих чи отруйних речовин, були відібрані зразки товарів та направлені до СЛЕД за запитом від 01.03.2018 року №70/10-70-65-03/30, у зв'язку з тим, що митне оформлення за ЕМД типу ІМ 40 ТН може бути завершене відповідно до п.п.3 п.2 ст.255 МК України тільки після проведення досліджень (аналізу, експертизи) проб і зразків товарів, якщо товари не випускаються відповідно до ч.21 ст.356 МК України.

Станом на 12 березня 2018 року результати щодо проведення досліджень бути відсутні.

Частинами 1 та 2 статті 67 Митного кодексу України визначено, що Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності(УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України. В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів.

Частиною 1 статті 69 Митного кодексу України передбачено, що товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.

Згідно частини 4 статті 69 Митного кодексу України у разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари.

Частиною 5 статті 69 Митного кодексу України передбачено, що під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Пунктом 10 Порядку роботи відділу номенклатури та класифікації товарів регіональної митниці, митниці, відділу контролю митної вартості та номенклатури регіональної митниці, митниці при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженого наказом Державної митної служби України від 7 серпня 2007 року № 667, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 серпня 2007 року за № 968/14235 (далі - Порядок № 667), встановлено, що рішення про визначення коду товару приймається відділом номенклатури та класифікації товарів регіональної митниці (відділом контролю митної вартості та номенклатури регіональної митниці) на підставі встановлених характеристик товару, які є визначальними для класифікації товару згідно з вимогами Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності.

Митні органи України для цілей класифікації (кодування) товарів при митному оформленні використовують положення товарної номенклатури Митного тарифу України (УКТЗЕД), що затверджені Законом України «Про Митний тариф України» від 19 вересня 2013 року № 584-VII.

Відповідно до частини 1 статті 356 Митного кодексу України взяття проб (зразків) товарів здійснюється посадовими особами органу доходів і зборів в рамках процедур митного контролю та митного оформлення з метою встановлення характеристик, визначальних для, зокрема, класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД.

Згідно з частиною 17 статті 356 Митного кодексу України про взяття проб (зразків) товарів складається акт за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до частини 1 статті 255 Митного кодексу України митне оформлення завершується протягом чотирьох робочих годин з моменту пред'явлення органу доходів і зборів товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що підлягають митному оформленню (якщо згідно з цим Кодексом товари, транспортні засоби комерційного призначення підлягають пред'явленню), подання митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та всіх необхідних документів і відомостей, передбачених статтями 257 і 335 цього Кодексу.

При цьому частина 2 зазначеної статті вказує на те, що строк, зазначений у частині першій цієї статті, може бути перевищений на час виконання відповідних формальностей виключно у разі, зокрема, проведення досліджень (аналізу, експертизи) проб і зразків товарів, якщо товари не випускаються відповідно до частини двадцять першої статті 356 цього Кодексу.

Пунктом 4.4 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 30.05.2012 року N 631, передбачена відмова у прийнятті митної декларації для оформлення, відповідно но якого митний орган відмовляє у прийнятті МД виключно з таких підстав:

- МД не містить усіх відомостей або подана без рахунка або іншого документа, який визначає вартість товару та у випадках, встановлених Кодексом, ДМВ;

- ЕМД не містить встановлених законодавством обов'язкових реквізитів;

- МД подано з порушенням інших вимог, встановлених Кодексом.

У разі відмови у прийнятті МД посадовою особою органу доходів і зборів відповідно до розділу VІІ цього Порядку оформлюється картка відмови за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку.

Як вже було зазначено 12 березня 2018 року Позивачем була подана тимчасова митна декларація типу ІМ 40 ТН.

Пунктом 29 Положення про митні декларації, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №450 від 21.05.2012 року, декларування партії товарів, ввезених на митну територію України, або партії товарів, що вивозяться за межі митної території України, може бути здійснено з використанням тимчасової митної декларації за бажанням декларанта або уповноваженої ним особи у разі, коли декларант не володіє точними відомостями про характеристики товарів, необхідні для заповнення митної декларації у звичайному порядку, зокрема коли: точні відомості про код товару згідно з УКТЗЕД можуть бути встановлені після проведення їх дослідження.

Відповідно до частини 21 статті 256 Митного кодексу України за бажанням декларанта або уповноваженої ним особи, за умови забезпечення сплати митних платежів відповідно до обраного митного режиму, товари, проби (зразки) яких взяті для проведення дослідження (аналізу, експертизи), випускаються органом доходів і зборів до одержання результатів відповідних досліджень (аналізів, експертиз), якщо вони не підпадають під дію встановлених законодавством України заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України.

Згідно з частиною 1 статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частиною 1 статті 260 Митного кодексу України встановлено, що якщо декларант або уповноважена ним особа не володіє точними відомостями про характеристики товарів, необхідні для заповнення митної декларації у звичайному порядку, вона може подати органу доходів і зборів тимчасову митну декларацію на такі товари за умови, що вона містить дані, достатні для поміщення їх у заявлений митний режим, та під зобов'язання про подання додаткової декларації у строк не більше 45 днів з дати оформлення тимчасової митної декларації.

Згідно з частиною 1 статті 261 Митного кодексу України у разі подання відповідно до статей 259 і 260 цього Кодексу попередньої, тимчасової або періодичної митної декларації декларант або уповноважена ним особа повинні протягом строків, визначених відповідно до цього Кодексу, подати органу доходів і зборів додаткову декларацію, яка містить точні відомості про товари, задекларовані за попередньою, тимчасовою або періодичною митною декларацією, що подавалися б у разі декларування цих товарів за митною декларацією, заповненою у звичайному порядку.

Таким чином, нормами та положеннями Митного кодексу України тимчасова митна декларація не визнається як документ, подання якого завершує митне оформлення випуску товарів для вільного обігу на території України.

З аналізу наведених норм, вбачається, що Позивачу надано право на подання тимчасової митної декларації у випадку відсутності точних відомостей про характеристики товару, в тому числі і визначення товару за кодом УКТЗЕД.

За таких обставин, як вірно зазначив суд першої інстанції, у Відповідача відсутні правові підстави для винесення картки відмови №UA125270/2018/00015 в прийнятті митної декларації при митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, заявлених у тимчасовій митній декларації з підстави направлення зразків товару на експертизу, оскільки суттю тимчасової декларації в розумінні Митного кодексу України є надання можливості декларанту для поміщення товару у заявлений митний режим, у випадку наявності підстав для перевищення чотирьох годинного терміну митного оформлення товарів.

Вищезазначене свідчить про обґрунтованість висновку суду першої інстанції щодо безпідставності прийняття Відповідачем картки відмови №UA125270/2018/00015 в прийнятті митної декларації при митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, заявлених у тимчасовій митній декларації.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 27 вересня 2018 року необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги Відповідача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243, 310, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської митниці Державної фіскальної служби - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2018 року у справі №0440/5076/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

В повному обсязі постанова складена 12 березня 2019 р.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова