Справа № 2040/7503/18
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 р.Справа № 2040/7503/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Лях О.П.,

Суддів: Яковенка М.М. , Бегунца А.О. ,

при секретарі судового засідання Жданюк Г.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.10.2018 (повний текст складено 26.10.2018, головуючий суддя І інстанції Білова О.В., м.Харків) по справі № 2040/7503/18 за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту ОСОБА_1, позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (далі по тексту Шевченківське обєднане УПФУ, відповідач), в якому просив суд:

- визнати неправомірними дії Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова та рішення вказаного управління від 08.06.2018 (протокол № 23) щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні відповідно до ст. 50-1 ОСОБА_3 України Про прокуратуру (в редакції від 11.05.2007) перерахунку пенсії за вислугу років у розмірі 90% від суми місячної (чинної) заробітної плати за аналогічною посадою (керівник місцевої прокуратури) на підставі додатково поданих документів (довідка), наданих прокуратурою Харківської області з супровідним листом від 30.05.2018 № 19-2008вих18, та скасувати вищезазначене рішення;

- зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова провести перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 ОСОБА_3 України Про прокуратуру від 05.11.1991 (в редакції від 11.05.2007) на підставі додатково поданих документів (довідка), наданих прокуратурою Харківської області з супровідним листом від 30.05.2018 № 19-2008вих18, про місячну (чинну) заробітну плату за аналогічною посадою (керівник місцевої прокуратури), яка складає 38569,02 грн., виходячи з розрахунку 90% від суми вказаної заробітної плати, без обмеження її максимального розміру та провести виплати з урахуванням отриманих сум, починаючи з 04.06.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він є пенсіонером та перебуває на обліку в Шевченківському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Харкова, з 2007 року отримує пенсію, призначену за вислугою років відповідно до ОСОБА_3 України «Про прокуратуру». У зв'язку із збільшенням посадових окладів відповідним категоріям прокурорсько-слідчих працівників відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури», на думку позивача, у нього виникло право на перерахунок розміру призначеної йому пенсії, у проведенні якого відповідач протиправно відмовив.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.10.2018 по справі № 2040/7503/18 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 61157, код НОМЕР_1) до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 4 під., 6 пов., м. Харків, 61022, ) про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.10.2018 по справі № 2040/7503/18 скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що станом на час призначення позивачеві пенсії статтею 50-1 ОСОБА_3 України «Про прокуратуру» було встановлено право на перерахунок пенсії у звязку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Постановою КМУ № 657 від 30.08.2017 було збільшено посадові оклади та змінено розмір надбавок за класні чини працівникам прокуратури, що є підставою для перерахунку пенсії. Однак, відповідачем безпідставно відмовлено позивачеві у перерахунку пенсії з посиланням на те, що на дату звернення ОСОБА_1 за перерахунком пенсії Кабінетом Міністрів України не визначені умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури. Вважає, що таке рішення відповідача не відповідає закону, порушує права позивача на пенсійне забезпечення та звужує його конституційні гарантії.

Відповідач в надісланому до суду письмовому відзиві просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. Пояснив, що

Позивач в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні.

Представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом апеляційної інстанції, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач - ОСОБА_1 з 06.11.2007 перебуває на обліку в Шевченківському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Харкова та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до ст. 50-1 ОСОБА_3 України «Про прокуратуру» (в редакції від 20 січня 2005 року) у розмірі 90% від суми місячного заробітку, що підтверджується пенсійним посвідченням.(а.с.24)

04.06.2018 позивач звернувся із заявою до відповідача для проведення перерахунку пенсії, виходячи з розміру 90% від суми місячної заробітної плати, яку визначено у довідці прокуратури Харківської області від 30.05.2018 за № 19-2008вих18.

Рішенням комісії з розгляду спірних питань при призначенні (перерахунку) пенсій Шевченківського обєднаного УПФУ м. Харкова від 08.06.2018, оформленим протоколом № 23, ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії за заявою від 04.06.2018 на підставі Інформації про фактично нараховану заробітну плату за березень 2018 по посаді керівника Харківської місцевої прокуратури №2 з класним чином «старший радник юстиції» у розрізі складових, направленої Прокуратурою Харківської області 30.05.2018 №19-2008 вих.18. В обґрунтування відмови відповідач послався на те, що на час звернення ОСОБА_1 до Шевченківського обєднаного УПФУ із заявою про перерахунок пенсії (червень 2018 року) ч.13 та ч.18 ст. 50-1 ОСОБА_3 України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, які регулювали порядок перерахунку пенсії, втратили чинність. Згідно з ч.20 ст.86 ОСОБА_3 України «Про прокуратуру» №1697-VII у редакції, чинній на дату звернення заявника за перерахунком пенсії, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Оскільки на час звернення ОСОБА_1 за перерахунком пенсії Кабінетом Міністрів України нормативно-правовий акт, яким визначено умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, прийнято не було та враховуючи відсутність довідки встановленого зразка, Комісією відмовлено ОСОБА_1 в проведені перерахунку пенсії.

Не погодившись з діями відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом про їх оскарження, зобов'язання Шевченківського об'єднаного УПФУ м. Харкова провести перерахунок пенсії позивачу відповідно до ст. 50-1 ОСОБА_3 України Про прокуратуру від 05.11.1991 (в редакції від 11.05.2007) на підставі довідки прокуратури Харківської області, направленої з супровідним листом від 30.05.2018 № 19-2008вих18, про місячну (чинну) заробітну плату за аналогічною посадою (керівник місцевої прокуратури), яка складає 38569,02 грн., виходячи з розрахунку 90% від суми вказаної заробітної плати, без обмеження її максимального розміру та провести виплати з урахуванням отриманих сум, починаючи з 04.06.2018.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії Кабінетом Міністрів України умов та порядку перерахунку пенсій працівникам прокуратури визначено не було. Оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він не мав підстав здійснювати позивачу перерахунок пенсії на умовах та в порядку, закріплених нормою, що втратила чинність.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до статті 5 ОСОБА_3 України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі по тексту Закон №1058-IV), даний закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим законом, або в частині, що не суперечить йому.

Згідно з ч.2 ст.5 ОСОБА_3 №1058-IV виключно ним визначаються, зокрема, коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

За п.16 "Прикінцевих положень" ОСОБА_3 №1058-IV, до приведення законодавства у відповідність із цим актом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому закону.

Відповідно до статті 50-1 ОСОБА_3 України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-XII, у редакції на час призначення позивачу пенсії, передбачено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

ОСОБА_3 України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII, який набрав чинності 1 січня 2015 року, внесено зміни до статті 50-1 ОСОБА_3 України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ, зокрема, частину 18 викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

Пунктом 5 розділу III Прикінцевих положень ОСОБА_3 України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до перелічених законів України, зокрема, ОСОБА_3 України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ.

З 15 липня 2015 року набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, відповідно до підпункту 1 пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» якого визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-ХІІ, крім пункту 8 частини 1 статті 15, частини 4 статті 16, абзацу першого частини 2 статті 46-2, статті 47, частини 1 статті 49, частини 5 статті 50, частин 3, 4, 6 та 11 статті 50-1, частини 3 статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів.

Підстави та порядок перерахунку пенсії працівників прокуратури передбачені статтею 86 ОСОБА_3 України «Про прокуратуру» № 1697-VII, відповідно до частини 20 якої (у редакції ОСОБА_3 України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76-VIII) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури» (далі - Постанова КМУ № 657) підвищено розміри заробітку працюючих працівників прокуратури.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов'язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Принцип збалансованості інтересів людини з інтересами суспільства сформульовано й у практиці Європейського суду з прав людини. Так, у рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Сорінг проти Сполученого Королівства» Суд зазначив, що Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) «спрямована на пошук справедливого співвідношення між потребами, пов'язаними з інтересами суспільства в цілому, і вимогами захисту основних прав людини». У рішенні від 17 жовтня 1986 року у справі «Ріс проти Сполученого Королівства» Суд зазначив, що, з'ясовуючи, чи існує позитивне зобов'язання стосовно людини, «належить врахувати справедливий баланс, який має бути встановлений між інтересами всього суспільства й інтересами окремої людини».

У рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» Суд констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового.

Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат (рішення Суду від 12 жовтня 2004 року у справі «Кйартан Асмудсон проти Ісландії»).

Європейський суд з прав людини у рішенні «Великода проти України» від 3 червня 2014 року зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися й передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 вказано, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині 1 статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Колегія суддів зазначає, що на час прийняття постанови Кабінетом міністрів України від 30 серпня 2017 року № 657, з прийняттям якої позивач пов'язує виникнення у нього права на перерахунок пенсії, а також на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії (17 травня 2017 року) положення статті 50-1 ОСОБА_3 України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-ХІІ, які регулювали порядок перерахунку пенсій, втратили чинність.

Положень, які б закріплювали можливість перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури, ані постанова Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 657, ані будь-які інші нормативно-правові акти, чинні на момент виникнення спірних правовідносин, не містять.

На час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії Кабінетом Міністрів України умов та порядку перерахунку пенсій працівникам прокуратури визначено не було. Отже, на даний час законодавчо не визначено право позивача на проведення перерахунку його пенсії у разі підвищення розміру заробітку працюючих працівників прокуратури.

Оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він не мав підстав здійснювати позивачу перерахунок пенсії на умовах та в порядку, закріплених нормою, що втратила чинність.

Положення ОСОБА_3 України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76-VIII, якими частину 18 статті 50-1 ОСОБА_3 України «Про прокуратуру» № 1789-XII та частину 20 статті 86 ОСОБА_3 України «Про прокуратуру» № 1697-VII викладено у новій редакції, не були визнані неконституційними Конституційним Судом України, який до того ж у рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

ОСОБА_3 України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII, якою внесено зміни до статті 50-1 ОСОБА_3 України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ, зокрема, частину 18 викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України» не підлягає застосуванню у зв'язку із тим, що пунктом 5 розділу III Прикінцевих положень ОСОБА_3 України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до перелічених законів України, зокрема, ОСОБА_3 України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ.

Враховуючи наведені вище положення джерел права, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з 06.09.2017 - дати набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури» та у зв'язку з набранням чинності ОСОБА_3 України «Про прокуратуру» № 1697-VII, яким по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням працівників прокуратури, пенсії, призначені за статтею 50-1 ОСОБА_3 України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ, не підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури.

Право на перерахунок пенсії може бути реалізовано позивачем на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу, а тому, зважаючи, що на час звернення позивача за перерахунком розміру пенсії такої підстави для перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій як збільшення розміру заробітної плати на законодавчому рівні не встановлено, а Урядом будь-яких умов для перерахунку не визначено, у відповідача не було правових підстав для здійснення такого перерахунку, а тому Шевченківське обєднане УПФУ м. Харкова, приймаючи рішення про відмову позивачеві в перерахунку пенсії, діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підстав для висновку про порушення статті 22 Конституції України немає, адже відповідні положення законів не визнані неконституційними Конституційним Судом України, який до того ж у Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у справах цієї категорії, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2018 року у справі № 711/6019/16-а та від 02 березня 2018 року у справах № 264/1617/17, № 761/21804/17, від 14 березня 2018 року у справі № 713/793/16 (К/9901/12389/18), від 15 березня 2018 року у справі № 372/2316/17 (К/9901/2953/17), від 11 квітня 2018 року у справі № 766/13021/16-а (К/9901/22165/18), від 12 вересня 2018 року у справі №754/15549/16-а (К/9901/16921/18), від 18 жовтня 2018 року у справі №369/7591/17 (№К/9901/33763/18).

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача, а доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч.1 ст.316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції не порушено норм матеріального чи процесуального права під час прийняття рішення підстави для його скасування - відсутні.

Враховуючи вищевказане та керуючись ст.ст.2, 229, 241, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.10.2018 по справі № 2040/7503/18 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.10.2018 по справі № 2040/7503/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 14 березня 2019 року.

.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_4
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_5 ОСОБА_6