Справа № 1540/5031/18
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2019 р.м.ОдесаСправа № 1540/5031/18
Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М. М.

Судова колегія П'ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Крусяна А.В.,

Яковлєва О.В.

при секретарі: П'ятіна В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2018р. про закриття провадження в частині позовних вимог по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Одеської місцевої прокуратури №3, Приморського ВП ГУНП в Одеській області, Департаменту інформаційних технологій Міністерства внутрішніх справ України, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2018р. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися в суд із позовом до Одеської місцевої прокуратури №3, Приморського ВП ГУНП в Одеській області, Департаменту інформаційних технологій МВС України, третя особа: ГУ ДКСУ в Одеській області, в якому просили:

- визнати бездіяльність Одеської місцевої прокуратури №3 в частині не визначення прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора у кримінальному провадженні №27 (1-790/06) від 9.11.2005р. протиправною та зобов'язати Одеську місцеву прокуратуру №3 визначити прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора у кримінальному провадженні №27 (1-790/06) від 9.11.2005р. для забезпечення положень ст.ст.21, 283 КПК України;

- визнати бездіяльність Приморського ВП ГУНП в Одеській області в частині не визначення слідчого по справі №27 (1-790/06) від 9.11.2005р. протиправною та зобов'язати Приморське ВП ГУНП в Одеській області призначити слідчого по кримінальному провадженню №27 (1-790/06) від 09.11.2005 року для забезпечення положень ст.21 КПК України;

- зобов'язати Департамент інформатизації МВС України визнати нелегітимними довідки Департаменту інформатизації МВС України за №№1815, 6451, 6903, 6000, 0274 від 5.06.2018р. та №№1813, 8425, 8505, 4091, 7206 від 4.06.2018р. через наявність в них недостовірної інформації;

- стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 65 000грн. компенсації моральної шкоди та на користь ОСОБА_4 - 65 000грн. компенсації моральної шкоди .

У листопаді 2018р. від представника Одеської місцевої прокуратури до канцелярії Одеського окружного адміністративного суду надійшло клопотання (вх.№36646/18) про закриття провадження в частині позовних вимог.

Вказане клопотання обґрунтоване тим, що підставою звернення в суд позивачі зазначили бездіяльність Одеської місцевої прокуратури №3, яка полягає у не визначенні прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора у кримінальному провадженні за №27 (1-790/06) від 9.11.2005р.. При цьому порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування визначено у параграфі 1 гл.26 КПК України. У зв'язку із тим, що спір у цій справі стосується правомірності дій Одеської місцевої прокуратури №3 при визначенні прокурора, який здійснюватиме провадження прокурора у конкретному кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зазначений спір не є публічно-правовим і має вирішуватися за правилами КПК України.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2018р. клопотання Одеської місцевої прокуратури №3 задоволено.

Провадження у справі №1540/5031/18 закрито в частині позовних вимог до Одеської місцевої прокуратури №3 про не визначення прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора у кримінальному провадженні №27 (1-790/06) від 9.11.2005р. протиправною та зобов'язання Одеської місцевої прокуратури №3 визначити прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора у кримінальному провадженні №27 (1-790/06) від 9.11.2005р. для забезпечення положень ст.ст.21, 283 КПК України, та позовних вимог до Приморського ВП ГУ НП в Одеській області про не визначення слідчого по справі №27 (1-790/06) від 9.11.2005р. протиправною та зобов'язання Приморського ВП ГУ НП в Одеській області призначити слідчого по кримінальному провадженню №27 (1-790/06) від 9.11.2005р. для забезпечення положень ст.21 КПК України, та стягнення моральної шкоди.

В апеляційній скарзі апелянти просять ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, ухвали суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Закриваючи провадження в частині позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що вищевказана частина позовних вимог підлягає розгляду в порядку кримінального судочинства.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно застосував норми процесуального права, виходячи з наступного.

Приписами ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р. (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у п.24 рішення від 20.07.2006р. у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у п.1 ст.6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

У рішенні від 12.10.1978р. у справі «Занд проти Австрії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «суд, встановлений законом» у ч.1 ст.6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України та ст.5 КАС України в порядку адміністративного судочинства.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За приписами п.7 ч.1 ст.4 КАС України суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Обов'язковою ознакою позовної форми захисту права в адміністративному суді має бути наявність спору про право публічне, тобто спору про права і обов'язки у публічних правовідносинах.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, що підставою для звернення за захистом в адміністративний суд позивачі вважають бездіяльність Одеської місцевої прокуратури №3 та Приморського ВП ГУ НП в Одеській області, яка призвела до того, що майже 13 років позивачі перебувають у статусі підозрюваних і зазнають обмежень, що в реальному житті дорівнюють обмеженням людей у статусі засуджених, хоча відносно позивачів обвинувального вироку винесено не було.

Аналізуючи вищевикладене, апеляційний суд зазначає, що у даному випадку позивачі відповідно до приписів п.19 ч.1 ст.3 КПК України є сторонами кримінального провадження.

Як вбачається зі змісту позовних вимог та покладених в їх основу обґрунтувань, позивачі оскаржують бездіяльність відповідачів, які на їх переконання зобов'язані вчинити дії / прийняти рішення в порядку, визначеному КПК України для процесуального керівництва досудовим розслідуванням.

Відтак, апеляційний суд вважає, що спірні правовідносини не є управлінськими та за своєю правовою природою відносяться до кримінального провадження, а тому оскарження такої бездіяльності має відбуватися у тому ж процесуальному порядку і тим же судом, на який відповідно до закону покладені повноваження щодо перевірки й оцінки доказів у кримінальній справі, тобто судом із розгляду кримінальних справ.

У свою чергу, приписами глави 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування.

У відповідності до ч.2 ст.303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами ст.314 - 316 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4, 5 п.4.2 п.4 рішення Конституційного Суду України від 23.05.2001 №6-рп/2001 кримінальне судочинство - це врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості при розслідуванні кримінальної справи оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури. Але таке оскарження може здійснюватись у порядку, встановленому КПК України, оскільки діяльність посадових осіб, як і діяльність суду, має свої особливості, не належить до управлінської сфери.

За таких обставин, судова колегія вважає, що вимоги позивачів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів прокуратури та поліції під час досудового розслідування повинні розглядатися у межах кримінального, а не адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про закриття провадження в частині позовних вимог, оскільки вказані позовні вимоги підлягають розгляду в кримінальному судочинстві.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, а тому не вбачає підстав для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.240, 311, 316, 325 КАС України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2018р. про закриття провадження в частині позовних вимог - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 12 березня 2019р.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв