Справа № 0940/22/19
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2019-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" березня 2019 р. справа № 0940/22/19
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Скільський І.І., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 містобудування, архітектури та культурної спадщини про визнання протиправним і скасування рішення про відмову у наданні висновку та погодження проекту землеустрою, зобов`язання надати висновок і погодити проект землеустрою, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (даліпозивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 містобудування, архітектури та культурної спадщини (далі відповідач) про визнання протиправним і скасування рішення про відмову у наданні висновку та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється із земель для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в землі для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку на вул.Пулюя, 9а, м.Івано-Франківськ.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.01.2019 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.1-2).
Позовні вимоги мотивовано тим, що 17.09.2018 року позивач звернувся до ОСОБА_2 містобудування, архітектури та культурної спадщини про надання висновку та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється із земель для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в землі для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку на вул. І.Пулюя, 9 а в м.Івано-Франківськ, оскільки є власником такої земельної ділянки. Однак, відповідачем відповідно до листа №Р/7259 від 08.10.2018 року відмовлено у наданні такого висновку та погодженні проекту землеустрою, мотивуючи тим, що зміна цільового призначення земельної ділянки, яка не відповідає плану зонування та/або детальному плану території забороняється. Позивач вважає таку відмову протиправною та просить суд скасувати.
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 15.01.2018. Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечив з підстав, наведених у відзиві, який міститься в матеріалах справи (а.с.18-21). Просив суд в задоволенні позову відмовити, вказавши, що відповідно до ч.1 статті 20 Земельного кодексу України зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Крім того, підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації (генеральний план населеного пункту, детальний план території, план зонування території (зонінг). Вказав, що частиною 4 статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» чітко вказано, що зміна цільового призначення земельної ділянки, яка не відповідає плану зонування території та/або детальному плану території забороняється. А тому посилання позивача на фрагмент схеми генерального плану міста, затвердженого XVII сесією третього демократичного скликання Івано-Франківської міської ради від 03.07.2001 року є безпідставним. Відповідач вважає, що позивачу правомірно відмовлено у наданні висновку щодо погодження проекту землеустрою відповідно до ч.6 статті 186-1 Земельного кодексу України та ч.4 статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», оскільки на території, де розташована земельна ділянка вул.І.Пулюя, 9а, м.Івано-Франківськ, план зонування та/або детальний план території не розроблявся.
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог статті 262 КАС України, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги, судом встановлено таке.
ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,0737 га, яка розташована по вул.І.Пулюя, 9а, м.Івано-Франківськ, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ №144725 (а.с.9).
17.09.2018 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради про надання висновку та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється із земель для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в землі для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку на вул.І.Пулюя, 9а в м.Івано-Франківську.
ОСОБА_2 містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради від 08.10.2018 року за №Р/7259 позивачу повідомлено, що згідно частини 4 статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» зміна цільового призначення земельної ділянки, яка не відповідає плану зонування та/або детальному плану території забороняється, тому для розгляду даного питання необхідно звернутися в ліцензовану проектну організацію для розробки Детального плану території вказаної ділянки. Крім того, роз`яснено, що після затвердження проекту Івано-Франківською міською радою повторно подати документацію на погодження в Центр надання адміністративних послуг (а.с.10).
Вважаючи протиправною відповідь ОСОБА_2 містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради від 08.10.2018 року за №Р/7259, ОСОБА_1 звернувся з даним адміністративним позовом до суду, в якому просить його скасувати і зобов`язати надати висновок та погодити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється із земель для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в землі для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку на вул.І.Пулюя, 9а в м.Івано-Франківську.
Вирішуючи даний спір, суд виходив з таких мотивів та норм права.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 20 Земельного кодексу України, зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.
Частиною 3 статті 20 Земельного кодексу України визначено, що зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок. Зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності провадиться: щодо земельних ділянок, розташованих у межах населеного пункту, - сільською, селищною, міською радою
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється, розробляється на замовлення власника земельної ділянки без надання дозволу Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування на його розроблення.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється в порядку, встановленому законом. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.
У відповідності до положень частини 2 статті 186-1 Земельного кодексу України, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об`єкт будівництва або планується розташування такого об`єкта (крім проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи), подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури.
Частинами 4 та 5 статті 186-1 Земельного кодексу України, передбачено, що розробник подає на погодження до органу, визначеного у частинах другій і третій цієї статті, завірені ним копії проекту. Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.
Згідно вимог частин 6, 7 та 8 статті 186-1 Земельного кодексу України, підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.
Відповідно до статті 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, органами державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.
ОСОБА_2 містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради є спеціально уповноваженим органом з питань містобудування, архітектури Івано-Франківської міської ради, діє на підставі Положення про ОСОБА_2 містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради, затвердженого рішення сесії Івано-Франківської міської ради від 21.10.2016 за №300-8.
Частиною 4 статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» зміна цільового призначення земельної ділянки, яка не відповідає плану зонування та/або детальному плану території забороняється.
Пунктами 3 і 9 статті 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено терміни, зокрема детальний план території - містобудівна документація, що визначає планувальну організацію та розвиток території; план зонування території (зонінг) - містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.
План зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон. План зонування території встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон) населеного пункту, їх ландшафтної організації (частина 1, 2 статті 18 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).
Частиною 3 статті 18 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що зонування території здійснюється з дотриманням таких вимог: 1) урахування попередніх рішень щодо планування і забудови території; 2) виділення зон обмеженої містобудівної діяльності; 3) відображення існуючої забудови територій, інженерно-транспортної інфраструктури, а також основних елементів планувальної структури територій; 4) урахування місцевих умов під час визначення функціональних зон; 5) установлення для кожної зони дозволених і допустимих видів використання територій для містобудівних потреб, умов та обмежень щодо їх забудови; 6) узгодження меж зон з межами територій природних комплексів, смугами санітарно-захисних, санітарних, охоронних та інших зон обмеженого використання земель, червоними лініями; 7) відображення меж прибережних захисних смуг і пляжних зон водних обєктів.
Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території. Детальний план розробляється з метою визначення планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції, та підлягає стратегічній екологічній оцінці.
Частиною 3 статті 19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» на підставі та з урахуванням положень затвердженого детального плану території може розроблятися проект землеустрою щодо впорядкування цієї території для містобудівних потреб, який після його затвердження стає невідємною частиною детального плану території.
У відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що план зонування та/або детальний план території щодо території, де розташована земельна ділянка ОСОБА_1 вул.І.Пулюя, 9а, м.Івано-Франківськ, на даний час не розроблявся.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідач, відмовляючи позивачу у наданні висновку та погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється із земель для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в землі для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку на вул.І.Пулюя, 9а, м.Івано-Франківськ, діяв у межах своїх повноважень та відповідно до норм чинного законодавства.
Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Враховуючи встановлені судом обставини справи, досліджені докази наявні в матеріалах справи, норми законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими і не підлягають задоволенню, оскільки доказів, які б спростовували правомірність дій відповідача позивачем не представлено, а відповідач у спірних правовідносинах діяв відповідно до наданих йому повноважень, у встановленому законом порядку, в зв'язку з чим суд приходить до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
В задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач:

ОСОБА_1, адреса: вул. Панаса Мирного, 4/1, м.Івано-Франківськ, 76019, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Відповідач:

ОСОБА_2 містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради, адреса: вул. Незалежності, 9, м.Івано-Франківськ, 76018, .

Суддя /підпис/ ОСОБА_3