Справа № 2340/4290/18
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2340/4290/18 Суддя (судді) першої інстанції: А.В. Руденко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Ганечко О.М. та Сорочка Є.О.,

за участю секретаря Седика Д.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Черкаської районної державної адміністрації Черкаської області про визнання неправомірними дій суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2) звернувся до суду з позовом до Черкаської районної державної адміністрації Черкаської області (далі - відповідач) про визнання неправомірними дій щодо ненадання інформації, яка була запитувана позивачем відповідно до заяви від 03.09.2018; зобов'язання відповідача надати позивачу інформацію, яка була запитувана відповідно до його заяви від 03.09.2018.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що інформація надав відповідач у своєму листі не є повною та об'єктивною, щодо змісту запитуваної інформації.

Сторони у судове засідання не з'явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що розпорядженням Черкаської районної державної адміністрації від 06.07.2018 №264 позивачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1 га в адмінмежах Білозірської сільської ради Черкаського району.

03 вересня 2018 року позивач звернувся до Черкаської районної державної адміністрації із заявою, в якій просив керуючись Законом України «Про звернення громадян» та Закону України «Про інформацію», ознайомити його з матеріалами детального плану території на земельну ділянку площею 0,1 га в адмінмежах Білозірської сільської ради Черкаського району, яка перебуває у розпорядженні адміністрації.

Листом відповідача від 01.10.2018 №3013/01-22 позивача повідомлено, що у районному бюджеті на 2018 рік та у проекті районного бюджету на 2019 рік коштів на розробку детальних планів територій не передбачено. Одночасно інформовано, що згідно з п.п. 2, 3 ст. 10 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон) фінансування робіт з розробки детальних планів територій здійснюється за рахунок коштів місцевих бюджетів, або з інших джерел, не заборонених законом, у зв'язку з чим відповідно до ст. 19 Закону у розпорядженні голови Черкаської районної державної адміністрації від 06.07.2018 №264, зокрема, у п. 2, ОСОБА_2 делеговано права замовника на розробку детального плану означеної вище території.

Вважаючи неправомірними дії відповідача щодо ненадання запитуваної інформації, позивач звернувся до суду з позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з наступних мотивів, з якими погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 13.01.2011 №2939-VI "Про доступ до публічної інформації" (далі - Закон №2939-VI) публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону №2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону №2939-VI запит на інформацію має містити: 1) ім'я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв'язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону №2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Згідно з п.п. 3, 7 ст. 1 Закону України 17.02.2011 №3038-VI "Про регулювання містобудівної діяльності" (далі - Закон №3038-VI) детальний план території - містобудівна документація, що визначає планувальну організацію та розвиток території; містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону №3038-VI детальний план території за межами населених пунктів розробляється відповідно до схеми планування території (частини території) району та/або області з урахуванням державних і регіональних інтересів.

Розроблення детального плану території за межами населених пунктів та внесення змін до нього здійснюються на підставі розпорядження відповідної районної державної адміністрації.

Частина 3 статті 19 Закону №3038-VI визначає, що на підставі та з урахуванням положень затвердженого детального плану території може розроблятися проект землеустрою щодо впорядкування цієї території для містобудівних потреб, який після його затвердження стає невід'ємною частиною детального плану території.

Частина 7 статті 19 Закону №3038-VI передбачає, що матеріали детального плану території не можуть містити інформацію з обмеженим доступом та бути обмеженими в доступі. Загальна доступність матеріалів детального плану території забезпечується відповідно до вимог Закону України "Про доступ до публічної інформації" шляхом надання їх за запитом на інформацію, оприлюднення на веб-сайті органу місцевого самоврядування, у тому числі у формі відкритих даних, на єдиному державному веб-порталі відкритих даних, у місцевих періодичних друкованих засобах масової інформації, у загальнодоступному місці у приміщенні органу місцевого самоврядування.

Разом з тим, листом відповідача від 01.10.2018 №3013/01-22 (на заяву від 03.09.2018) позивача повідомлено, що згідно з п.п. 2, 3 ст. 10 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» фінансування робіт з розробки детальних планів територій «здійснюється за рахунок коштів місцевих бюджетів, або з інших джерел, не заборонених законом», у зв'язку з чим відповідно до ст. 19 Закону, у розпорядженні голови Черкаської районної державної адміністрації від 06.07.2018 №264, зокрема, у п. 2, ОСОБА_2 делеговано права замовника на розробку детального плану означеної вище території.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, зі змісту листа-відповіді відповідача вбачається, що запитуваний у відповідача детальний план території на земельну ділянку площею 0,1 га в адмінмежах Білозірської сільської ради відсутній; права замовника на розробку вказаного детального плану делеговано заявнику ОСОБА_2 згідно з п. 2 розпорядження Черкаської районної державної адміністрації від 06.07.2018 №264.

За наведених обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем було розглянуте по суті питання, викладене в заяві від 03.09.2018 щодо надання для ознайомлення матеріалів детального плану території.

Колегія суддів відхиляє твердження апелянта про те, що інформація надав відповідач у своєму листі не є повною та об'єктивною, щодо змісту запитуваної інформації з підстав зазначених вище.

Поряд з цим, слід зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно встановлено обставини справи та правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді: