Справа № 813/2229/17
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/380/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Улицького В.З., Шавеля Р.М.

за участю секретаря Бедрій Х.П.

представника апелянта Павліш О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2018 року (ухвалене головуючим - суддею Костецький Н.В. об 11 год. 15 хв. у м. Львові, повний текс судового рішення складено 06 грудня 2018 року) у справі № 813/2229/17 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідачів в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 31.05.2017 №.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що висновки податкового органу, викладені в акті перевірки від 19.05.2017 № 13/33/РОО/НОМЕР_1 щодо порушення п. 2.6 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» є безпідставними. Стверджує, що сам факт проведення розрахункової операції із застосуванням реєстратора розрахункових операцій засвідчує факт оприбуткування готівкових коштів, оскільки інформація про суму виручки від здійснення операції зберігається у фіскальній пам'яті реєстратора розрахункової операції. Зазначає, що позивачем було допущено порушення порядку ведення книги обліку розрахункових операцій - оскільки не було здійснено запису у цій книзі про оприбуткування грошових коштів на підставі фіскальних звітних чеків, проте за таке порушення не передбачена відповідальність згідно абзацу 3 ст. 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки», на підставі якої до позивача були застосовані штрафні (фінансові) санкції. Вважає, що податкове повідомлення-рішення відповідачем прийнято безпідставно, тому просить суд його скасувати.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27.11.2018 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 31.05.2017 № .

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що контролюючим органом податкове повідомлення-рішення винесене не у відповідності до закону, позивач був позбавлений можливості ознайомитися з розрахованою йому штрафною санкцією, а тому, за таким податковим повідомленням-рішенням не може виникати обов'язок щодо його сплати. Внаслідок викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що посадовими особами контролюючого органу податкове повідомлення-рішення від 31.05.2017 № винесене з порушенням порядку, визначеного чинним законодавством, а тому є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що позивачем в порушення пункт 14 глави 4 розділу ІІ Порядку реєстрації та введення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.06.2016 № 547, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.07.2016 за № 920/29050 здійснено виправлення, що підтверджується копіями аркушів КОРО № р/1.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Позивач в судове засідання на виклик суду не з`явився, явку свого представника не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч. 2 ст. 313 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що ГУ ДФС у Львівській області проведено перевірку ФОП ОСОБА_2 за дотриманням суб'єктом господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій, про що 19.05.2017 складено акт № 0729/13/33/РРО/НОМЕР_1 (далі - акт перевірки).

Згідно акта перевірки, відповідачем встановлено порушення позивачем пункту 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 15.12.2004 № 637, які полягали у неоприбуткуванні готівкових коштів від здійснення господарських операцій за період з 01.05.2017 по 18.05.2017, оскільки до книги обліку розрахункових операцій не було внесені записи на підставі фіскальних звітів за зазначений період.

За результатами перевірки та на підставі складеного акта, відповідачем, від 31.05.2018 винесено податкове повідомлення-рішення № , яким на підставі абзацу третього статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» застосувало до ФОП ОСОБА_2 штрафні (фінансові) санкції (штраф) у сумі 113924,00 грн.

Вважаючи таке податкове повідомлення-рішення відповідача протиправними позивач звернулася до суду з відповідними позовними вимогами.

Проаналізувавши матеріали справи та законодавчі положення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про помилкове застосування норм матеріального та процесуального права, неповного з'ясування обставин справи та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи з огляду на наступне.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою регулюються Положенням про ведення касових операцій, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 № 40/10320 (далі - Положення № 637).

Пунктом 1.2 Положення № 637 визначено, що оприбуткуванням готівки є проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, КОРО.

Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку (абзац другий пункту 2.6 Положення № 637).

Згідно з пунктом 7.15 Положення № 637 уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно та в повній сумі оприбутковуватися. Порядок оприбуткування готівки в касах, у тому числі і під час розрахунків із застосуванням РРО (розрахункової книги (далі - РК)), визначено в пункті 2.6 цього Положення.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у КОРО на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК) (абзаци другий, третій пункту 2.6 Положення № 637).

Статтею 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» № 436/95 від 12.06.1995 установлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються НБУ, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що у разі проведення готівкових розрахунків з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 Положення оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у касових ордерах та відображення на їх підставі готівки у касовій книзі. У випадку проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО оприбуткуванням готівки є відображення повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних РК) та здійснення обліку зазначених готівкових коштів у КОРО.

Невиконання будь-якої з цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність (абзац третій статті 1 Указу № 436/95).

Так згідно матеріалів справи ФОП ОСОБА_2 з 01.05.2017 по 10.05.2017 внесла до книги обліку розрахункових операцій записи про суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках реєстратора розрахункових операцій та здійснила облік зазначених готівкових коштів у книгу обліку розрахункових операцій, проте допустила технічні помилки у зазначенні місяця (замість цифр « 05» - місяць травень вказала цифри « 06» - місяць червень). Вказані помилки були самостійно виправлені ФОП ОСОБА_2 до дня проведення перевірки.

У зв`язку з цими виправленнями суд першої інстанції дійшов висновку, що відсутні підстави для притягнення ФОП ОСОБА_2 до відповідальності за не оприбуткування готівки за період з 01.05.2017 по 10.05.2017.

Разом з цим колегія суддів вважає такий висновок поспішним, оскільки не було взято до уваги пункт 14 глави 4 розділу ІІ Порядку реєстрації та введення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.06.2016 № 547, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.07.2016 за № 920/29050 (далі - Порядок № 547).

Відповідно до пункту 14 глави 4 розділу ІІ Порядку № 547 зіпсовані аркуші книги ОРО та такі, на яких зроблено більше 5 виправлень, слід перекреслити по діагоналі з обох боків, зробити напис «анульовано», проставити дату анулювання, засвідчити підписом відповідальної особи суб`єкта господарювання або суб`єкта господарювання - фізичної особи - підприємця. Усі дані з анульованого аркуша переносяться на новий аркуш книги ОРО, номер якого проставляється на анульованому аркуші.

Однак позивачем не дотримано зазначених вище вимог Порядку № 547, що підтверджується копіями аркушів КОРО № р/1 (більше 5 виправлень на аркушах 26 та 36) доданими до адміністративного позову в якості доказу. (а.с. 16, 17)

Відтак суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що такі виправлення не спростовують не оприбуткування готівки за період з 01.05.2017 по 10.05.2017, що в свою чергу вказує на порушення позивачем пункту 2.6 Положення № 637.

Також судом першої інстанції встановлено, з чим погоджується колегія суддів, що у період з 11.05.2017 по 18.05.2017 ФОП ОСОБА_2 не внесла до книги обліку розрахункових операцій записи про суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках реєстратора розрахункових операцій та не здійснила облік зазначених готівкових коштів у книгу обліку розрахункових операцій.

За вчинення даних порушення до позивача застосовано штрафну санкцію в розмірі 113924 грн, визначену у податковому повідомленні-рішенні від 31.05.2018 № . Згідно вказаного повідомлення-рішення до такого додається розрахунок штрафних (фінансових) санкцій.

Однак, у зв`язку з тим, що відповідачем до оскаржуваного податковому повідомленні-рішенні не було додано розрахунку штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в силу приписів абзацом 6 п.58.1 ст. 58 Податкового кодексу України, суд першої інстанції дійшов висновку, що контролюючим органом податкове повідомлення-рішення винесене не у відповідності до закону, позивач був позбавлений можливості ознайомитися з розрахованою йому штрафною санкцією, а тому, за таким податковим повідомленням-рішенням не може виникати обов'язок щодо його сплати.

Разом з цим колегія суддів не може погодитись з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно з абзацом шостим пункту 58.1 статті 58 ПК України до податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов'язання (за наявності) та штрафних (фінансових) санкцій.

З матеріалів справи дійсно слідує, що до оскаржуваного податкового повідомлення - рішення, відповідачем не додано розрахунку штрафних (фінансових) санкцій.

Однак на переконання суду не долучення до податкового повідомлення - рішення розрахунку штрафних (фінансових) санкцій не може бути самостійною підставою для визнання протиправним та скасування такого рішення, оскільки, як зазначалось вище санкцією ст 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» № 436/95 від 12.06.1995 передбачено застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу, зокрема за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Колегія суддів вважає доведеним неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки за період з 01.05.2017 по 18.05.2017 на суму 22784 грн 80 коп., яка підтверджується відображеними в акті перевірки даними де чітко описано суми та дні неоприбуткування готівкових коштів, а відтак санкція в сумі 113924 грн відповідає сумі порушень у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Тому покликання суду першої інстанції про те, що позивач був позбавлений можливості ознайомитися з розрахованою йому штрафною санкцією не є цілком обгрунтованим, оскільки розрахунок розміру штрафної санкції не є складним, а його механізм відображений судом апеляційної інстанції вище.

Відтак згідно інформації зафіксованої в акті перевірки, в якому відображено суми та дні неоприбуткування готівкових коштів, позивач міг зрозуміти звідки виникла сума штрафної санкції в розмірі 113924 грн.

З огляду на встановлене, колегія суддів вважає, що позивачем не було забезпечено оприбуткування готівкової виручки від здійснення господарських операцій за період з 01.05.2017 по 18.05.2017, тобто не виконано вимоги законодавства щодо оприбуткування готівкових коштів в касі підприємства, у зв'язку з чим висновок контролюючого органу про порушення позивачем пункту 2.6 Положення № 637 є обґрунтованим.

Щодо посилань позивача, як на підставу оскарження податкового повідомлення-рішення на неправомірність штрафних санкцій, визначених Указом Президента України № 436/95, який суперечить п. 113.3 Податкового кодексу України то колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції з наступних підстав.

У розумінні абз. 3 ст. 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» невиконання будь-якої з цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність.

Водночас, застосовуючи до позивача штрафні санкції за порушення норм з регулювання обігу готівки, відповідач керувався абз. 3 ст. 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 № 436/95.

Преамбулою даного Указу визначена мета його постановлення: подальше вдосконалення організації готівкового обігу, зміцнення касової дисципліни, підвищення ефективності контролю за додержанням суб'єктами господарської діяльності встановленого порядку ведення операцій з готівкою у національній валюті, посилення відповідальності за додержання ними норм з регулювання обігу готівки та виконання своїх зобов'язань перед бюджетами і державними цільовими фондами.

При цьому ст. 25 Конституційного Договору між Верховною Радою України та Президентом України «Про основні засади організації функціонування державної влади і місцевого самоврядування в Україні на період до прийняття нової Конституції України» від 08.06.1995, який був чинним на час прийняття зазначеного Указу, визначено, що Президент України в межах своїх повноважень видає укази і розпорядження, які є обов'язковими для виконання на всій території України, дає їх тлумачення.

Президент України видає укази з питань економічної реформи, не врегульованих чинним законодавством України, які діють до прийняття відповідних законів.

Оскільки на законодавчому рівні визначено сферу та строк регулювання відносин щодо готівкового обігу саме приписами Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» і станом на день перевірки будь-якого закону для правового регулювання цього ж питання Верховною Радою України прийнято не було, контролюючий орган мав керуватись приписами саме названого Указу.

Отже, зважаючи на положення Конституції України Указ Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» є обов'язковим для виконання.

Відповідно до ст. 317 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неправильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального права з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити і рішення суду першої інстанції - скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області задовольнити, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2018 року у справі № 813/2229/17 - скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді В. З. Улицький
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 13 березня 2019 року