Справа № 500/2584/18
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2019-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/128/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Запотічного І.І., Довгої О.І.,

за участі: секретаря судових засідань ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2018 року про відмову у відкритті провадження у справі, прийнятої суддею Жук А.В. у м.Тернополі, в адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про визнання дій протиправними та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

28 листопада 2018 року ОСОБА_3 звернувся в суд з адміністративним позовом до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про визнання протиправними дії старшого державного виконавця Савчук А.О. та скасування постанови Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 03.10.2018 року про накладення штрафу в користь держави у розмірі 7388,51 грн у виконавчому провадженні №43842002.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2018 року відмовлено у відкритті провадження у справі з тих підстав, що оскаржувана постанова прийнята у межах виконавчого провадженні щодо примусового виконання виконавчого листа №607/11107/13а, виданого Тернопільським міськрайонним судом щодо стягнення аліментів, а тому даний позов підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та належить до юрисдикції Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розглядом.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що при прийнятті рішення судом першої інстанції порушено норми процесуального права, а висновки не відповідають обставинам справи.

Зокрема позивач зазначає, що оскаржувані дії відповідача та постанова стосується окремого виконавчого документа, який прийнятий у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення у цивільній справі та належить до компетенції адміністративного суду.

Сторона відповідача, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду не з'явилась, що у відповідності до ч. 3 ст. 268 КАС України не перешкоджає розгляду справи у відсутності останнього.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вбачає наступне.

Судом першої інстанції встановлено та це знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 28 листопада 2018 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про визнання протиправними дій старшого державного виконавця Савчук А.О. та скасування постанови Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 03.10.2018 про накладення на ОСОБА_3 штрафу в користь держави у розмірі 7388,51 грн у виконавчому провадженні №43842002.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів позивач, який виступає боржником у виконавчому провадженні ВП №43842002, оскаржує дії старшого державного виконавця Савчук А.О. та постанову про накладення штрафу від 03.10.2018, прийнятих у межах виконавчого провадженні саме щодо примусового виконання виконавчого листа №607/11107/13-а, виданого 29.08.2013 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції прийшов до висновку, що наведений позов підлягає розгляду саме в порядку цивільного судочинства, оскільки виконавчий лист, за яким відкрито виконавче провадження, стосується стягнення аліментів і оскаржувана постанова прийнята саме у виконавчому провадженні №43842002.

Даючи правову оцінку вищевикладеним обставинам, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Пунктом першим частини першої статті 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У відповідності до ч.1 ст.287 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Аналізуючи наведену норму права, суд погоджується з твердженням суду першої інстанції, що якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Згідно ч.1 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Постанова про накладення штрафу від 03.10.2018 у виконавчому провадженні ВП №43842002 прийнята державним виконавцем на підставі ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", тобто саме в межах виконавчого провадження щодо виконання судового рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області.

Виконавчий лист №607/11107/13-а від 29.08.2013 виданий Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, а оскаржувані дії державного виконавця Савчук А.О. та постанова про накладення штрафу від 03.10.2018 прийнята у межах саме виконавчого провадження щодо примусового виконання вказаного виконавчого листа, а не окремого виконавчого провадження і цього не спростовує жодними доводами сторона позивача.

Частиною першою статті 446 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Згідно положень ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до Цивільно процесуального кодексу України, порушено їхні права чи свободи.

Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII визначаються сукупність дій органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і які проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, іншими законами та нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.1 Закону України №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (надалі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

З системного аналізу наведених норм вбачається, що розгляд судом вимог про оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби є за своєю правовою суттю формою судового контролю за виконанням постановленого судового акта, а відтак, має здійснюватись саме тим судом, який постановив рішення по справі та видав виконавчий лист.

Стосовно покликань апелянта на вимоги ч.2 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до якої рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом, то ці положення стосуються саме процедури виконання рішень інших органів (посадових осіб), а не оскарження самих таких рішень.

Щодо покликань сторони позивача в апеляційній скарзі на висновки, висловлені Великою Палатою Верховного Суду в наведених постановах від 06 червня 2018 року, то такі стосуються саме справ, за якими закінчено виконавче провадження та в послідуючому вирішується питання щодо стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів.

Зважаючи на наведене суд першої інстанції прийшов до належного висновку, що виконавчий лист №607/11107/13-а від 29.08.2013 року, який виданий Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, а оскаржувані дії державного виконавця Савчук А.О. та постанова про накладення штрафу від 03.10.2018 року прийняті у межах виконавчого провадженні щодо примусового виконання виконавчого листа про стягнення аліментів, яке на час спірних правовідносин перебуває у ОСОБА_4О, то спір має розглядатись в порядку цивільного судочинства та належить до юрисдикції Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області.

Наведене спростовує доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не бачить підстав для задоволення апеляційної скарги.

В силу ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, обєктивно і всебічно зясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 243, 268, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2018 року у справі №500/2584/18 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_6
ОСОБА_7
Повне судове рішення складено 11.03.2019.