Справа № 120/326/19-а
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

13 березня 2019 р. Справа № 120/326/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Поліщук І.М.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Хмільницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Хмільницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області (далі - відповідач) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, що підтверджується посвідченням№ НОМЕР_1 від 28.02.1993 року. 17.12.2018 року він звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Разом із тим, рішенням комісії Хмільницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області від 20.12.2018 року відмовлено позивачу у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю у нього необхідного періоду роботи в зоні відчуження у 1986 році.

Не погоджуючи із такою відмовою, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою від 13.02.2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому останній заперечує проти задоволення даного адміністративного позову. Зокрема зазначає, що згідно поданих позивачем документів, він був командирований на 20 днів з 25 серпня 1986 року по 15 вересня 1986 року в розпорядження "Київ металоголовснабсбут" на ліквідацію наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. В той же час, відомостей про відрядження, тобто прибуття в м. Чорнобиль та коли вибув в м. Вінницю немає, а також не прослідковується який період, і в якій саме зоні. Також вказав, що посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, не може бути підставою для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що 17.12.2018 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Разом із тим, рішенням комісії Хмільницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області від 20.12.2018 року відмовлено позивачу у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю у нього необхідного періоду роботи в зоні відчуження у 1986 році.

При цьому, як слідує із протоколу №2 від 20.12.2018 року комісії Хмільницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області така відмова мотивована тим, що згідно поданих позивачем документів, він дійсно був командирований на 20 днів з 25 серпня 1986 року по 15 вересня 1986 року в розпорядження "Київ металоголовснабсбут" на ліквідацію наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. В той же час, відомостей про відрядження, тобто прибуття в м. Чорнобиль та коли вибув в м. Вінницю немає, а також не прослідковується який період, і в якій саме зоні. Інших додаткових документів про періоди та місце роботи або перебування в зоні відчуження на комісію не надано.

Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначено Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлено, що особам, які працювали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зокрема, особам які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів, - 10 років.

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, при призначенні пенсії із застосуванням норм ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, такі документи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 № 122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування.

Аналіз зазначених норм чинного законодавства свідчить, що для наявності у особи права на призначення пенсії із зменшенням на 10 років пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", така особа повинна довести факт своєї роботи у зоні відчуження (до 1 липня 1986 року - факт роботи незалежно від кількості робочих днів; з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - факт роботи не менше 5 календарних днів).

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема із довідки Вінницького автотранспортного підприємства 10556 від 28.12.1992 року №305, ОСОБА_1 відповідно до наказу №263 від 01.10.1986 року був командирований 25.08.1986 року в розпорядження "Київ металоголовснабсбут" - зведену колону працюючу над ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС. Вантажі перевозились з бази "Київ металоголовснабсбут" на промислову площадку Чорнобильської АЕС. За період роботи з 25.08.1986 року по 15.09.1986 року йому виплачену зарплату в двохкратному розмірі відповідно до директорії №586 від 07.07.1986 року.

Факт командирування та вибуття ОСОБА_1 у період з 25.08.1986 року по 15.09.1986 року на ліквідацію наслідків аварії на Чорнобильській АЕС підтверджується копією наказу від 01.10.1986 року №263 та списками працівників Вінницького АТП-10556, що вибули на роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Крім того, встановлено, що 25.02.1993 позивачу було видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році 2 категорії, серія НОМЕР_2 .

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів.

Суд зазначає, що наведені вище документи в поєднанні з наявністю у позивача статусу "учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році" (відповідно до зазначеного вище посвідчення) дають змогу стверджувати, що у в період з 25.08.1986 року по 15.09.1986 року позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме в зоні відчуження.

При цьому, суд критично оцінює посилання представника відповідача на відсутність документів на підтвердження того, у яких саме населених пунктах та на яких об`єктах позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, адже, як вже зазначено вище, в даному випадку наявні у справі докази дають підстави стверджувати, що позивач має право на призначення пенсії відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Вказані висновки щодо застосування норм права, узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 05.10.2018 по справі №190/359/17, та повинні застосовуватись до спірних правовідносин на виконання ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" і ч. 5 ст. 242 КАС України.

Крім того, при вирішенні даної справи судом також взято до уваги правовий висновок Верховного Суду України (ухвала від 04.09.2015 у справі №690/23/15-а), відповідно до якого єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а тому позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Крім того, ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено, що призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Таким чином, враховуючи обставини, встановлені в ході розгляду даної справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку на 10 років, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" починаючи з дати його звернення із відповідною заявою, яке, як слідує із рішення відповідача, мало місце 17.12.2018 року.

Відповідно до частин першої - другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, адміністративний позов належить задовольнити.

Враховуючи відсутність судових витрат у даній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Хмільницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язати Хмільницьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку на 10 років, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" починаючи з дати його звернення із відповідною заявою - 17.12.2018 року.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ).
Хмільницьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області (вул. Столярчука, 15-а, м. Хмільник, Вінницька область, ).
Повний текст рішення складено 13.03.2019 року.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна