Справа № 420/152/19
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/152/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Юхтенко Л.Р., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1, місце проживання: 68800, АДРЕСА_1) до Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 68609, м. Ізмаїл, вул. Кишинівська, 46) про визнання протиправним та скасування рішення від 22.06.2018 року №189 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років та зобовязання призначити пенсію за вислугу років,-

ВСТАНОВИВ:

До суду 10 січня 2019 року з позовом звернувся ОСОБА_1 до Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення від 22.06.2018 року №189 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років та зобовязання призначити пенсію за вислугу років на підставі п. "д" ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Ухвалою від 14 січня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач вважає, що має право на пенсію, як окрема категорія працівників інших галузей народного господарства, які мають право на пенсію за вислугу років, а саме: як працівники плавскладу морського, річного флоту і флоту рибної промисловості (крім суден портових, що постійно працюють на акваторії порту, службово-допоміжних, розїзних, приміського та внутрішньо міського сполучення).

Так, позивач зазначив, що досягнувши 55 років та маючи стаж роботи більш ніж 12 років 6 місяців на роботі, що дає право на пенсію як окрема категорія працівників, в лютому 2017 року звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років згідно з п. «д» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», проте, рішенням №203 від 09.03.2017 року відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за вислугу років на пільгових умовах, мотивуючи свою відмову тим, що загальний стаж роботи позивача складає 23 роки 2 місяця 2 дні, однак, було розяснено, що він може внести добровільну сплату єдиного внеску, тим самим збільшити свій страховий і пенсійний стаж.

Позивач зазначає, що він уклав договір про одноразову сплату у системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування від 19.04.2017 року та вніс суму 23 936 грн.

Однак, йому знову було відмовлено у призначені пенсії рішенням № 27 від 15.05.2017 року, посилаючись на те, що його загальний стаж становить 26 років 2 дня, та запропоновано знову прийняти добровільну участь у системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування, на що позивач погодився.

Позивач зазначає, що після внесення оплати в якості добровільної участі, йому була призначена, нарахована та виплачена пенсія. В січні 2018 року посадовою особою Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області усно повідомлено позивача про необхідність внесення ще оплати в якості добровільної участі у системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування в сумі 4 914, 36 грн., що було оплачено позивачем, та відповідачем було продовжено виплату пенсії.

Однак, рішеннями №189 від 22.06.2018 року позивачу знову було відмовлено у призначенні пенсії, мотивуючи тим, що загальний стаж роботи становить 26 років 3 місяці 10 днів.

Позивач вважає, що відповідач повинен керуватись нормативно-правовими актами, які були чинними на момент звернення (подання заяви про призначення пенсії) у лютому 2017 року. Також позивач вважає це рішення незаконним, оскільки йому було відмовлено у призначені пенсії, яку відповідач вже виплачував позивачу та у рішенні відсутні підстави для припинення виплати пенсії.

До суду 05 лютого 2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що рішеннями Ізмаїльського ОУПФУ в Одеській області від 09.03.2017 року №203, від 15.05.2017 року №27, від 22.06.2018 року №189 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років, у звязку з тим, що станом на дату останнього звернення заявника до управління загальний стаж позивача склав 26 років 3 місяці 10 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за вислугу років, а оскільки позивач звернувся до УПФУ у період з 01 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року, то він мав би мати страховий стаж для призначення пенсії за вислугу років не менше 26 років 6 місяців, оскільки страховий стаж заявника склав лише 26 років 10 днів, то призначити пенсію за вислугу років не можливо.

Також відповідач у відзиві посилається на те, що позивач вперше звернувся до управління ПФУ про призначення пенсії 02.03.2017 року, а за захистом свого права звернувся до суду тільки у січні 2019 року, тому, на думку відповідача, позов має бути залишений без розгляду.

Позивач, в свою чергу, надав відповідь на відзив, у якій просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

До суду 15 лютого 2019 року від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в якій відповідач зазначив, що підтримує у повному обсязі відзив на позовну заяву від 30.01.2019 року.

На відкрите судове засідання, призначене на 07 березня 2019 року, сторони не зявилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце призначення судового засідання.

До суду 07 березня 2019 року (вхід. №ЕП/17421/19) від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача.

У відзиві відповідач просив розглядати справу за його відсутності.

Згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З цих підстав, суд ухвалою, яка занесена до протоколу судового засідання вирішив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, судом встановлено таке.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується паспортом серії ЕА №302051 (а.с.32).

Згідно з записів у трудовій книжці від 10 травня 1978 року, ОСОБА_1 у період з 28.08.1978 року працював на посаді матроса у Дунайському пароплавстві, у період з 07.09.1982 року по 16.08.1987 року на посаді матроса в Радянському Дунайському пароплавстві та з 16.08.1987 року.

Відповідно до довідки про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній ОСОБА_1, пільговий стаж позивача складає 15 років 07 місяців 11 днів (а.с.41).

З матеріалів пенсійної справи вбачається, що позивач 02 березня 2017 року подав до Управління пенсійного фонду України у Ренійському районі Одеської області заяву про призначення пенсії за вислугу років (а.с. 107).

Рішенням № 203 від 09 березня 2017 року Управління пенсійного фонду України у Ренійському районі Одеської області було відмовлено у призначенні пенсії з підстав того, що відповідно до пункту «д» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за вислугу років мають чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі. За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 01 квітня 2024 року пенсія за вислугу років призначається за наявності стажу роботи: з 01 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року не менше 26 років у чоловіків. У ОСОБА_1 загальний стаж роботи становить 23 років 2 міс. 2 дня.

У цьому рішенні додатково повідомлено, що позивач має право на добровільну участь у системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування (а.с. 105).

Матеріалами справи підтверджено та не заперечується учасниками справи, що позивач погодився на добровільну участь у системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування та уклав типовий договір О 002 від 19 квітня 2017 року з ГУ ДФС в Одеській області про одноразову сплату у системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування (а.с. 69) та подав заяву про призначення пенсії на адресу Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України від 10.05.2017 року (а.с. 100).

Розглянувши цю заяву та додані до неї документи, відповідач виніс рішення № 27 від 15.05.2017 року про відмову у призначенні пенсії (а.с. 98), оскільки загальний стаж складає 26 років 0 міс. 2 дня, при зверненні з 01 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року загальний стаж має складати 26 років 6 місяців. У цьому листі знову додатково повідомлено позивача про добровільну участь у системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач знову погодився на добровільну участь у системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування та уклав типовий договір О 003 від 01 серпня 2017 року з ГУ ДФС в Одеській області про одноразову сплату у системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування (а.с. 71).

05 вересня 2017 року позивач подав заяву про призначення пенсії за вислугу років (а.с. 90) та відповідно до протоколу № 792 від 07.09.2017 року (а.с. 89) позивачу була призначена пенсія за вислугу років з 05 вересня 2017 року, загальний стаж складає 26 років 6 місяців 2 дні, що підтверджено розрахунком стажу.

Згодом Ізмаїльське обєднане управління Пенсійного фонду в Одеській області отримало лист Головного управління пенсійного фонду в Одеській області від 02.01.2018 року «Щодо перевірки пенсійної справи» ОСОБА_1, в якому було зазначено, зокрема, що до страхового стажу безпідставно зараховано період з 04.11.1981 року по 25.01.1982 року (а.с. 85).

Відповідач усунув зазначені у листі Головного управління пенсійного фонду в Одеській області від 02.01.2018 року недоліки та з огляду на те, що було виключено із стажу період з 04.11.1981 року по 25.01.1982 року, загальний стаж позивача став 26 років 3 міс.

З цих підстав відповідачем було винесено рішення № 189 від 22.06.2018 року про відмову у призначенні пенсії (а.с. 83), оскільки не вистачає позивачу необхідного загального стажу для призначення пенсії за вислугу років. Листом від 09.07.2018 року вих. №4076/07 позивачу надіслано копію зазначеного рішення (а.с.83).

Матеріалами справи підтверджено, що позивач уклав типовий договір О 001 від 23 лютого 2018 року з ГУ ДФС в Одеській області про одноразову сплату у системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування (а.с. 73).

Відповідачем не врахований цей договір, у звязку з тим, що страховий стаж набутий на підставі договору про добровільну участь у системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування укладеного після 11.10.2017 року (незалежно від того, за який період проведено сплату за цим договором) тобто після набуття чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій від 03 жовтня 2017 року № 2148-УІІІ», не вирішує право на пенсію за вислугу років.

Проаналізувавши положення чинного законодавства, встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Відповідно до п. д ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за вислугу років мають: д) плавсклад морського, річкового флоту і флоту рибної промисловості (крім суден портових, що постійно працюють на акваторії порту, службово-допоміжних, розїзних, приміського і внутріміського сполучення) - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі; для жінок - не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацами другим і третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року право на пенсію за вислугу років надається за наявності стажу роботи, встановленого абзацами пятнадцятим - двадцять третім пункту "б" частини першої статті 13 цього Закону.

Відповідно до абзаців пятнадцятим - двадцять третім пункту "б" частини першої статті 13 цього Закону, за відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач вперше звернувся до управління пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії 02 березня 2017 року (а.с. 107).

Рішенням № 203 від 09 березня 2017 року Управління пенсійного фонду України у Ренійському районі Одеської області було відмовлено у призначенні пенсії з підстав того, що відповідно до пункту «д» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за вислугу років мають чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі. За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 01 квітня 2024 року пенсія за вислугу років призначається за наявності стажу роботи: з 01 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року не менше 26 років у чоловіків. У ОСОБА_1 загальний стаж роботи становить 23 років 2 міс. 2 дня.

У цьому рішенні додатково повідомлено, що позивач має право на добровільну участь у системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування (а.с. 105).

Таким чином, відповідачем не заперечується, що при наявності необхідного загального стажу позивач мав би право на пенсію за вислугою років відповідно до п. д ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», тобто позивач мав вік необхідний для призначення пенсії, стаж на роботах - плавсклад морського, річкового флоту і флоту рибної промисловості (крім суден портових, що постійно працюють на акваторії порту, службово-допоміжних, розїзних, приміського і внутріміського сполучення), однак не мав загального страхового стажу.

Частинами 3-4 статті 10 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» встановлено, що особи, зазначені в частині першій цієї статті, подають до органу доходів і зборів за місцем проживання відповідну заяву в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Орган доходів і зборів, що отримав заяву про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, має право перевіряти викладені в заяві відомості та вимагати від особи, яка подала заяву, документи, що підтверджують зазначені відомості.

З особою, яка подала заяву про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, органом доходів і зборів в строк не пізніше ніж 30 календарних днів з дня отримання заяви укладається договір про добровільну участь відповідно до типового договору, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач на виконання рекомендацій управління пенсійного фонду, погодився на добровільну участь у системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування та уклав типовий договір О 002 від 19 квітня 2017 року з ГУ ДФС в Одеській області про одноразову сплату у системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування (а.с. 69).

21.12.2016р. Кабінет Міністрів України ухвалив постанову «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» № 988, якою реорганізовуються деякі територіальні органи Пенсійного фонду шляхом злиття або приєднання.

Відповідно до цієї Постанови до Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області були приєднані Болградське, Ренійське та Кілійське районні управління Пенсійного фонду.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач, оплативши страхові внески за договором, подав заяву про призначення пенсії на адресу Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України від 10.05.2017 року (а.с. 100), за результатами якої відповідач виніс рішення № 27 від 15.05.2017 року про відмову у призначенні пенсії (а.с. 98), оскільки загальний стаж складає 26 років 0 міс. 2 дня, при зверненні з 01 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року загальний стаж має складати 26 років 6 місяців. У цьому листі знову додатково повідомлено позивача про добровільну участь у системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач знову погодився на добровільну участь у системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування та уклав типовий договір О 003 від 01 серпня 2017 року з ГУ ДФС в Одеській області про одноразову сплату у системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування (а.с. 71).

05 вересня 2017 року позивач подав заяву про призначення пенсії за вислугу років (а.с. 90) та відповідно до протоколу № 792 від 07.09.2017 року (а.с. 89) позивачу була призначена пенсія за вислугу років з 05 вересня 2017 року, виплата якої була припинена оскаржуваним рішенням, оскільки за результатами перевірки ГУ Пенсійного фонду в Одеській області позивачу виключено із страхового стажу період з 04.11.1981 року по 25.01.1982 року, та загальний стаж позивача став 26 років 3 міс.

Позивач не оспорює факт виключення із страхового стажу період з 04.11.1981 року по 25.01.1982 року, що й підтверджено наявною у справі копією трудової книжці, в якій відсутній запис щодо цього періоду.

Але позивач вважає, що йому слід рахувати страховий стаж у розмірі 26 років, оскільки він подав первинну заяву про призначення пенсії 02 березня 2017 року.

Оцінивши наявні у справі докази кожний окремо та у їх сукупності, та проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що доводи позивача є правомірними та відповідають вимогам пенсійного законодавства.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, колі пенсія призначається з більш раннього строку.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач вперше звернувся із заявою про призначення пенсії 02 березня 2017 року до управління Пенсійного фонду України у Ренійському районі Одеської області.

Позивачу було відмовлено саме з підстав, що йому не вистачає страхового стажу до 26 років та запропоновано прийняти участь у добровільному загальнообовязковому державному пенсійному страхуванню, що й було позивачем виконано.

Позивач вдруге вже звернувся до Ізмаїльського обєднаного управління пенсійного фонду України в Одеській області, тому, виходячи із того, що цей орган був правонаступником управління Пенсійного фонду України у Ренійському районі Одеської області, відповідач мав враховувати вказівки, які були надані позивачу у рішенні управління Пенсійного фонду України у Ренійському районі Одеської області № 203 від 09 березня 2017 року.

Тому, виходячи із приписів ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», суд доходить висновку, що пенсія має бути призначена із дня звернення позивача із заявою про призначення пенсії з 02 березня 2017 року та мають бути застосовані норми ст. ст. 13, 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на умовах призначення пенсії у період: з 01 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року.

Враховуючи вищевикладені обставини та застосовані судом норми матеріального права, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду в одеській області від 22.06.2018 року № 189 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії є правомірними та належать задоволенню.

З урахуванням встановлених вище обставин, суд доходить висновку, що також належать задоволенню позовні вимоги про зобовязання Ізмаїльське обєднане управління пенсійного фонду України в Одеській області призначити позивачу пенсію за вислугу років на підставі п. д ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Посилання відповідача на те, що позивачем порушені строки звернення до суду, оскільки він вперше звернувся із заявою про призначення пенсії 02 березня 2017 року, судом відхиляються, оскільки позивач оскаржує саме рішення № 189 від 22.06.2018 року, відносно якого позивач звернувся до суду у строк, встановлений ч. 2 ст. 122 КАС України.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи встановлені факти та обставини, суд дійшов висновку, що відповідач, заперечуючи проти позову не довів, з посиланням на відповідні докази правомірності свого рішення, а тому позовні вимоги належать задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 205,246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1, місце проживання: 68800, АДРЕСА_1) до Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 68609, м. Ізмаїл, вул. Кишинівська, 46) про визнання протиправним та скасування рішення від 22.06.2018 року №189 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років та зобовязання призначити пенсію за вислугу років, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду в Одеській області від 22.06.2018 року № 189 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1, місце проживання: 68800, АДРЕСА_1).

Зобовязати Ізмаїльське обєднане управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 68609, м. Ізмаїл, вул. Кишинівська, 46) призначити ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1, місце проживання: 68800, АДРЕСА_1) пенсію за вислугу років на підставі п. «д» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» як окремої категорії працівників інших галузей народного господарства, які мають право на пенсію.

Стягнути з Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду в Одеській області (, місцезнаходження: 68609, м. Ізмаїл, вул. Кишинівська, 46) судовий збір у розмірі 704, 80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок) на користь ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1, місце проживання: 68800, АДРЕСА_1).

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко

.