Справа № 804/3515/18
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

26 лютого 2019 року м. Дніпросправа № 804/3515/18

Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),
суддів: Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,
за участю секретаря судового засідання Іотовой А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 червня 2018 р. (суддя Жукова Є.О.) в адміністративній справі №804/3515/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про визнання дій протиправним, зобов`язати вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у перерахунку йому пенсії, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відповідно до статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» здійснити з 01.10.2017 перерахунок пенсії з інвалідності, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року та виплатити різницю між належною до сплати та фактично виплаченою пенсією за період з 01.10.2017 до моменту здійснення перерахунку.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 червня 2018р. позовну заяву задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить оскаржене рішення скасувати та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Апелянт зазначає, що абзац 3 статті 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи регулює порядок проведення перерахунку пенсій особам, які проходили дійсну строкову службу. Стаття не містить припису щодо проведення перерахунку пенсії всіх військовослужбовців, а лише окремої їх категорії, саме тих, хто на час ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї проходили дійсну строкову службу і внаслідок чого стали інвалідами.

У судове засідання сторони, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, доказом чого є рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення скаржнику 12 лютого 2019 р. не прибули. Позивач звернувся до суду з

клопотанням про розгляд справи без його участі та просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі частини 4 статті 229 цього ж Кодексу фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку із неявкою сторін.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини:

ОСОБА_1 є пенсіонером, якому призначена пенсія по ІІ групі інвалідності, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується посвідченням Серія НОМЕР_1 від 31.05.2012. Відповідно до довідки Новокадацького районного військового комісаріату від 25.04.2018 №101/4, ОСОБА_1 дійсно проходив військові службу в Збройних Силах в період з 16.11.1969 по 16.11.1971, був призваний на військові збори та приймав участь в роботі з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період з 19.05.1986 по 06.06.1986. Відповідно до архівної довідки Галузевого Державного архіву Міністерства оборони України від 02.08.2012 №84572 по архівних документах військової частини № НОМЕР_2 встановлено, що ОСОБА_2 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 19.05.1986 по 06.06.1986. Отримав опромінення 20,0 рн. У військовому квитку № НОМЕР_3 позивача міститься запис про те, що ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків ЧАЕС. Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги серії 10 ААА № 074104, копія якої містяться в матеріалах справи, дата огляду ОСОБА_1 28.05.2012, група інвалідності друга, огляд повторний. Відповідно до довідки до огляду МСЕК Серія ААБ № 007534, копія якої міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності, причина захворювання пов`язана з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. 29 березня 2018 р. ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області із заявою від 29 березня 2018 р. в якій просив провести перерахунок пенсії за інвалідністю у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2017 р. № 851 Про внесення змін та Порядку обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року за встановленою законом формулою. Листом від 12 квітня 2018 р. № К 5001-18 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовило позивачу у перерахунку пенсії, оскільки для обчислення пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати відповідно до Постанови Кабінету міністрів від 15.11.2017 № 851, відсутні підстави.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджується відповідними документами, які в повній мірі підтверджують перебування позивача у зоні відчуження, та як наслідок, є це є підставою для призначення йому пенсії відповідно до положень статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм матеріального права з огляду на наступне.

Відповідно до статті 10 "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 березня 1991 року № 796-ХІІ (далі - Закон № 796-XII) встановлено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Згідно до примітки до статті 10 Закону № 796-XII тут і надалі до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.

Отже, зазначеною нормою визначено, що учасниками ліквідації наслідків ЧАЕС є громадяни, військовослужбовці строкової і надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій, особи, які працювали не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Таким чином, законодавство визначає декілька окремих категорій серед військовослужбовців за критерієм виду військової служби, одним з яких є строкова військова служба.

Стаття 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи стосується виключно військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи. Частиною 3 статті 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у редакції Закону України Про внесення змін до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 5 жовтня 2006 р. № 231-V, було визначено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням цих осіб з п`ятикратного розміру заробітної плати, що був встановлений на час їхнього перебування в зоні відчуження.

Отже, частиною третьою у редакції, чинній до 1 жовтня 2017 р., було визначено одну категорію осіб, які мали право на обчислення пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, а саме: особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами.

Водночас, частиною 3 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у редакції, чинній з 1 жовтня 2017 р., передбачено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на 1 січня відповідного року.

Таким чином, Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій від 3 жовтня 2017 р. № 2148-VIII розширено перелік категорій осіб, на яких вказана норма розповсюджується, а саме додано ще дві категорії: осіб, які брали участь у інших ядерних аваріях та випробуваннях, і осіб, які брали участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.

Враховуючи зазначене, частина третя у чинній редакції передбачає, що її дія (право на обчислення пенсії по інвалідності за особливою процедурою) поширюється на осіб, які відповідають наступним критеріям: 1) особа брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, або 2) особа брала участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій та випробувань, або 3) особа брала участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї. Таке право виникає у зазначених осіб лише за наявності у сукупності трьох умов: 1) особа має статус особи з інвалідністю; 2) особа отримала статус особи з інвалідність виключно внаслідок участі у ліквідації відповідних наслідків та у військових навчаннях; 3) особа брала участь у ліквідації відповідних наслідків та військових навчаннях лише під час проходження дійсної строкової служби. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11 грудня 2018 р. справа № К9901/62803/18 (822/1346/18).

Види військової служби визначені статтею 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25 березня 1992 р. №2232- XII. а саме: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу. Умови проходження строкової військової служби визначені статтею 15 Закону № 2232. Статтею 26 Закону № 2232 визначено, що звільнення зі служби військовослужбовців строкової служби, які вислужили встановлені строки, провадиться на підставі Указу Президента України. Після звільнення зі строкової служби громадяни зараховуються в запас (стаття 27 Закону № 2232). Згідно зі статтею 29 Закону № 2232 військовозобов`язані призиваються на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори.

З аналізу наведених норм вбачається, що законодавцем чітко відокремлене такий вид військової служби, як строкова військова служба.

Згідно запису у трудовій книжці 11 червня 1969 р. позивач звільнений із займаної посади у зв`язку з призивом в ряди Радянської Армії (а.с.47).

З матеріалів справи вбачається, що позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС не під час строкової військової служби (а.с. 10,11). Таким чином на нього не розповсюджується дія частини 3 статті 59 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що дія норми частини 3 статті 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи поширюється на позивача, так як він, призивався на військові збори, під час яких ліквідував наслідки аварії на ЧАЕС і внаслідок чого став інвалідом

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 червня 2018 р. в адміністративній справі №804/3515/18- скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про визнання дій щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії протиправними; зобов`язання здійснити з 01.10.2017 перерахунок пенсії з інвалідності, та виплатити різницю між належною до сплати та фактично виплаченою пенсією за період з 01.10.2017 до моменту здійснення перерахунку відмовити.

Постанова набирає законної сили 26 лютого 2019 р. та оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до пункту 3 частини 6 статті 12 та пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук