Справа № 607/14705/18
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/668/19

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Кузьмича С.М., Шавеля Р.М.

при секретарі судового засідання: Гнатик А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 03.12.2018 року (рішення ухвалене о 11:37 хв. у м. Тернопіль судом у складі головуючого судді Баб'юка П.М., повний текст рішення складено 07.12.2018 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Відкрите акціонерне товариство "Тернопільське об'єднання "Текстерно" про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2018 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Відкрите акціонерне товариство "Тернопільське об'єднання "Текстерно" про визнання протиправним рішення Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «є» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оформлене листом №9838/05 від 10 липня 2018 року Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області та зобов'язання Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «є» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 27 березня 2018 року.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що згідно записів у трудовій книжці позивача, ОСОБА_1 пропрацювала більше 23 років ткалею у ВАТ «Тернопільське об'єднання «Текстерно». У зв'язку із досягненням 55 річного віку та з урахуванням спеціального стажу роботи у текстильному виробництві понад 20 років, ОСОБА_1 27 березня 2018 року звернулася до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області із заявою про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «є» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Однак, листом №9838/05 від 10 липня 2018 року позивачу відмовлено у призначенні відповідної пільгової пенсії. Дана відмова вмотивована тим, що у позивача відсутній необхідний стаж роботи ткалею - 20 років у текстильному виробництві. Позивач вважає вказані дії відповідача щодо відмови у призначені пенсії на пільгових умовах протиправними, у зв'язку з чим звернувся до суду з даною позовною заявою. Просив позов задоволити.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 03.12.2018 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним в скасовано рішення Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області оформленого протоколом №38 від 25.06.2018 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Зобов'язано Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «є» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 27 березня 2018 року.

Рішення суду першої інстанції оскаржило Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, тому відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_1), ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно записів у трудовій книжці, з 21 липня 1980 року по 08 грудня 2003 року пропрацювала ткалею у ВАТ «Тернопільське об'єднання «Текстерно».

27 березня 2018 року після досягнення 55-річного віку, позивач звернулася до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області із заявою про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "є" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Листом №9838/05 від 10 липня 2018 року позивачу відмовлено у призначенні відповідної пільгової пенсії згідно пункту «є» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Вказане рішення мотивоване тим, що згідно довідки № 04/111 від 20 липня 2018 року, виданої ВАТ «Тернопільське об'єднання «Текстерно», за період роботи з 21 липня 1980 року по 08 грудня 2003 року спеціальний стаж роботи позивача становить 15 років 11 місяців 16 днів, що є недостатнім для призначення пенсії на пільгових умовах.

Відповідно до пункту "є" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, робітниці текстильного виробництва, зайняті на верстатах і машинах, - за списком виробництв і професій, затверджуваним у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, - після досягнення 55 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років.

Робота на виробництві та за професією, зазначеними в названому пункті, на підставі закону виокремлена в окрему категорію робіт та професій серед восьми інших, передбачених статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», робота на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

У період роботи позивача професія "ткаля" була зазначена у Списку виробництв і професій, робота на яких дає робітницям підприємств текстильної промисловості право на отримання пенсії по старості після досягнення 50 років і при стажі роботи в цих професіях не менше 20 років, затвердженому Постановою Ради Міністрів СРСР від 10 листопада 1967 року № 1021, у розділі "бавовняне, ватне, льняне, вовняне, шовкове, конопле-джутове, трикотажне, текстильно-галантерейне і валяльно-повстяне виробництво, текстильні цехи у виробництвах штучного і синтетичного волокна". А після прийняття Закону № 1788-ХІІ - у Списку виробництв і професій, робота на яких дає робітницям право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 583.

Згідно з положенням статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Сутнісний, нормативний, цільовий підхід до розуміння положень пункту "є" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в поєднанні із наведеними вище нормами дає підстави вважати, що призначення пільгової пенсії робітницям текстильного виробництва, зайнятим на верстатах і машинах, за списком виробництв і професій, затверджуваним у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, залежить від наявності підстав та умов, передбачених саме цією нормою права, і не пов'язано з законодавчими передумовами, встановленими для інших категорій осіб, визначених статтею 13 цього Закону, які мають право на пільгову пенсію, але за умов і в порядку, передбачених окремо для кожної категорії таких осіб. Тобто, для призначення пенсії за пунктом "є" статті 13 Закону № 1788-ХІІ особа мала бути робітницею не будь-якого текстильного виробництва, а текстильного виробництва за списком виробництв і професій, затверджуваним у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, бути зайнятою (працювати) на верстатах і машинах, мати відповідні стаж роботи (не менше 20 років) та вік (55 років). Трудовий стаж для призначення пільгової пенсії на підставі цього пункту підтверджується відповідно до положень Порядку з урахуванням тривалості, складу, режиму і порядку обліку робочого часу для робітниць текстильного виробництва. Для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Нормативні положення щодо обліку, тривалості чи режиму робочого часу, як-от перебування на роботі повний/неповний робочий день (наприклад, як це визначено пунктами "а", "б" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»), застосування яких приписано до інших категорій осіб, перелік яких наведений у статті 13 цього Закону, до осіб, які заявлять про право на пенсії за пунктом "є" статті 13 зазначеного Закону, не мають застосовуватися.

Висновок суду ґрунтується на правовій позиції Верховного Суду України, яка висловлена в аналогічній справі № 21-723а16 (постанова від 29.06.2017 року).

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що в період з 21 липня 1980 року по 08 грудня 2003 року позивач пропрацювала ткалею у ВАТ «Тернопільське об'єднання «Текстерно» стаж її роботи становить більше 23 років, що є достатнім для призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «є» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 03.12.2018 року у справі №607/14705/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.

На Постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді С. М. Кузьмич
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 13.03.2019 року