Справа № 467/778/18
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2019-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 березня 2019 р.м.ОдесаСправа № 467/778/18
Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В. Категорія №10.2.4
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Южноукраїнського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:
В липні 2018 року ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Южноукраїнського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області (надалі відповідач, ПФУ), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №1405/03 від 10.07.2018 року про відмову в перерахунку пенсії;

- зобов`язати провести перерахунок та виплату пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, відповідно до ч.3 ст.59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 01.10.2017 року з урахуванням вже виплачених сум.

В обґрунтування позову було зазначено, що рішення про відмову у перерахунку пенсії порушує право позивача на соціальний захист, є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, з огляду на те, що позивач є військовослужбовцем, який брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, у зв`язку з чим, пенсія повинна бути виплачена з розрахунку п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, як це гарантовано ч.3 ст.59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991 року (далі - Закон №796-XII).

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.10.2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти по справі нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, що підтверджується посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_1 від 28.02.2018 року та вкладкою № НОМЕР_2 від 28.02.2018 року (а.с.13).

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Южноукраїнському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Миколаївської області та отримує пенсію за віком у відповідності до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС.

10.06.2018 року позивач звернувся до ПФУ з заявою про перерахунок пенсії відповідно до ч.3 ст.59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідач своїм рішенням 1405/03 від 10.07.2018 року (а.с.14) відмовив у задоволенні вищевказаної заяви.

Залишаючи позовні вимоги без задоволення суд першої інстанції виходив з того, що участь позивача у ліквідації наслідків на ЧАЄС здійснювалась ним не під час проходження дійсної військової служби, а тому до позивача не повинні застосовуватись норми ч.3 ст.59 «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та при вирішенні спору виходить з наступного.

Згідно ст.10 Закону №796-XII року учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до примітки вищевказаної статті до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.

Відповідно до ч.9 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», щодо військового обов`язку громадяни України поділяються, зокрема, на такі категорії: військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Згідно ч.1 ст.16 Закону України «Про Збройні Сили України» №1934-XII від 06.12.1991 року, держава забезпечує соціальний і правовий захист військовослужбовців, резервістів, які виконують обов`язки служби у військовому резерві, та військовозобов`язаних, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, членів їх сімей, працівників ЗС України, а також членів сімей військовослужбовців, резервістів та військовозобов`язаних, які загинули (померли), пропали безвісти, стали інвалідами під час виконання службових обов`язків або постраждали у полоні в ході бойових дій (війни), в умовах надзвичайного стану чи під час виконання службових обов`язків за межами України в порядку військового співробітництва або у складі національного контингенту чи національного персоналу у міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки.

Відповідно до ч.2, ч.3 ст.59 Закону №796-XII, військовослужбовцям пенсії по інвалідності, а членам їх сімей пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї за їх бажанням можуть призначатися на умовах і в порядку, визначених законодавством для осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), або відповідно до статті 54 цього Закону.

Особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у період з 06.09.1987 року по 19.10.1987 року приймав участь у ліквідації на ЧАЕС при в/ч НОМЕР_3 , був призваний на військові збори як військовозобов`язаний, що підтверджується копією військового квитка НОМЕР_4 від 15.05.1978 року (а.с.11) та копією довідки виданої Військовою частиною №44316 №1036/22 від 27.04.1993 року (а.с.12).

Враховуючи вищевказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що на момент участі в ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС позивач не проходив дійсну строкову службу.

Відповідно до вимог статей КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В своїй постанові від 11.12.2018 року по справі 822/1346/18 Верховний Суд, за подібних за своєю суттю правовідносин, вказує, що «ч.3 ст.59 Закону №796-XII передбачає, що її дія (право на обчислення пенсії по інвалідності за особливою процедурою) поширюється на осіб, які відповідають наступним критеріям:

1) особа брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, або

2) особа брала участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій та випробувань, або

3) особа брала участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.»

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, висловленою в ухвалах від 08.05.2018 року (провадження №Пз/9901/33/18) та від 21.05.2018 року (провадження №Пз/9901/37/18) таке право виникає у зазначених осіб лише за наявності трьох умов у сукупності (розширене тлумачення зазначеної статті без внесення змін до ч.3 ст.59 Закону №796-XII не допускається): 1) особа має статус особи з інвалідністю; 2) особа отримала статус особи з інвалідність виключно внаслідок участі у ліквідації відповідних наслідків та у військових навчаннях; 3) особа брала участь у ліквідації відповідних наслідків та військових навчаннях лише під час проходження дійсної строкової служби.

Враховуючи вищевказане колегія суддів приходить до висновку, що у позивача не наявні всі критерії, які дають право особі на перерахунок пенсії згідно ч.3 ст.59 Закону №796-XII.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.329 КАС України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати його прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Джабурія О.В. Вербицька Н. В.