Справа № 473/644/19
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2019 р. м.ОдесаСправа № 473/644/19

Категорія:3.3. Головуючий в 1 інстанції: Висоцька Г.А.

Час і місце ухвалення:10:21, м. Вознесенськ,

Миколаївська область.

Дата складання повного тексту:13.02.19.

Судова колегія П'ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Бітова А.І.

суддів - Лук'янчук О.В.

- Ступакової І.Г.

у зв'язку з неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, справа розглянута згідно п.2 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_4 на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 лютого 2019 року у справі за позовом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_4 про продовження строку затримання,

В С Т А Н О В И Л А :

11 лютого 2019 року Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби (далі ЦМУ ДМС) у м. Києві та Київській області звернулося до суду з адміністративним позовом до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_4 про продовження строку затримання, строком на шість місяців.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_4, відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 серпня 2018 року, був затриманий та поміщений до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення на строк, необхідний для виконання рішення суду, але не більше як на шість місяців. Строк затримання відповідача закінчується 14 лютого 2019 року, але наявні обставини, за яких неможливо забезпечити примусове видворення відповідача, зокрема, не отримана інформація з країни його громадянської належності чи документи, необхідні для його ідентифікації. Вказані обставини стали підставою для звернення з даним позовом до суду.

Відповідач ОСОБА_4 (в судовому засіданні в режимі відеоконференції) позов не визнав, не оспорюючи фактичні обставини справи, вказав, що він ніяким чином не перешкоджає ідентифікації своєї особи, сприяє з'ясуванню цієї обставини, надавши працівникам міграційної служби всю правдиву інформацію стосовно себе, хоча анкету заяву і не заповнював, вказав, що бажає залишитись на України, але документів не має.

Справу розглянуто судом за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 лютого 2019 року продовжено строк затримання громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в України, на строк 6 (шість) місяців, з метою вжиття заходів щодо його ідентифікації та примусового видворення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також що у зв'язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги:

- Відсутні будь-які докази того, що за 6 місяців перебування у ДУ "Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в України, ДМС", відповідач відмовлявся повідомити про себе необхідну для ідентифікації інформацію.

- Відповідно п. 1 р. VI Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, яка затверджена спільним Наказом МВС України, Адміністрацією ДПС України, Службою безпеки України №353/271/150 від 23 квітня 2012 року, якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону країни або орган СБУ вживають заходів щодо його ідентифікації та документування. З цією метою до дипломатичних представництв або консульських установ держави походження іноземця надсилаються відповідні запити, до яких долучаються кольорові фотокартки на кожну особу, заповнені анкети визначеного консульською установою зразка та інші відомості про іноземця, які дають змогу встановити особу та підтвердити громадянство. Якщо від компетентних органів країни походження іноземця не надходить відповідь, запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно. Позивачем відповідні вимоги інструкції не дотримано. Не було вжито жодних передбачених законодавством заходів для ідентифікації особи та забезпечення її примусового видворення. Таким чином, в порушення ст. 19 Конституції України позивач не діяв у спосіб, передбачений законодавством України.

Відзиву на апеляційну скаргу від ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області не подано.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_4, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено наступне.

11 серпня 2018 року під час перевірки законності перебування іноземних громадян в м. Києві було виявлено громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який перебував на території України без законних підстав та документів, які б надавали йому право законного перебування на території України на визначений строк.

Останній був затриманий та поміщений до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення на строк, необхідний для виконання рішення суду, але не більше як на шість місяців, відповідно до рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14 серпня 2018 року.

З листування ЦМУ ДМС м. Києві та Київській області та директора ДУ "Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС" щодо сприяння та вжиття заходів з метою ідентифікації громадянина та заповнення відповідачем заяви - анкети, виготовлення фотографії, які в подальшому просили направити на адресу позивача, вбачається, що відповідач не надав згоду ідентифікації.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що наявні підстави визначені ст. 289 КАС України для продовження строку затримання відповідача в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства з метою його ідентифікації та з метою забезпечення примусового видворення його за межі України.

Судова колегія не погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання та видворення іноземців та осіб без громадянства визначені ст. 289 КАС України.

Відповідно до ч.11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Частинами 12, 13 ст. 289 КАС України передбачено, що про продовження строку затримання не пізніш як за п'ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

- відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

- неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

- Інструкцією про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року №353/271/150 встановлено порядок дій з ідентифікації та документування іноземців.

Зокрема, передбачено, що якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону України або орган СБУ вживають заходів щодо його ідентифікації та документування. З цією метою до дипломатичних представництв або консульських установ держави походження іноземця надсилаються відповідні запити, до яких долучаються кольорові фотокартки на кожну особу, заповнені анкети визначеного консульською установою зразка та інші відомості про іноземця, які дають змогу встановити особу та підтвердити громадянство.

У разі відсутності акредитованого в Україні дипломатичного представництва або консульської установи країни походження іноземця запити до компетентних органів відповідної країни щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС.

Якщо від компетентних органів країни походження іноземця не надходить відповідь, запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

Матеріалами справи встановлено, що ні в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції, ні в позові не відображені жодні докази звернення позивача до представництва держави походження відповідача.

У позовній заяві, позивач зазначає про те, що звертався з метою ідентифікації відповідача до адміністрації ДУ "Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС", однак судова колегія звертає увагу на те, що останній не є належним суб'єктом, який надає інформацію для ідентифікації.

Крім того, позивачем не доведено відсутність співпраці з боку громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_4 під час процедури його ідентифікації.

Судовою колегією встановлено, що відповідач ніяким чином не перешкоджає ідентифікації своєї особи, сприяє з'ясуванню цієї обставини.

З огляду на те, що чинним законодавством наведено вичерпний перелік підстав, які передбачають неможливість примусового видворення особи, а продовження строку затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні можливе лише за їх наявності, судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції про доведеність підстав для задоволення позову.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

При прийняття рішення, судом апеляційної інстанції також враховано ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлена свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в'їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Відповідно до п.113 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Чахал проти Великобританії" заява №22414/93, будь-яке позбавлення волі відповідно до ст. 5 п.1 (f) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, виправдано, тільки поки розглядається питання про висилку. Якщо ця процедура не здійснюється з належною ретельністю, затримання перестає бути допустимим відповідно до статті 5 п.1 (f).

Згідно з ч.3 ст. 242 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин, судова колегія доходить висновку про необґрунтованість позовних вимог ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області і, відповідно, необхідність відмови в їх задоволені.

Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судова колегія, керуючись п.п.3, 4 ч.1 ст. 317 КАС України вважає необхідним, скасовуючи рішення суду першої інстанції, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області.

Керуючись ч.1 ст. 271, ст.ст. 289, 308, 311, п.2 ч.1 ст. 315, п.п.3, 4 ч.1 ст. 317, ст.ст. 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 лютого 2019 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити Центральному міжрегіональному управлінню Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області у задоволенні позову до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_4 про продовження строку затримання.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 березня 2019 року.

Головуючий: Бітов А.І.
Суддя: Суддя: Лук'янчук О.В. Ступакова І.Г.