Справа № 826/20452/16
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 березня 2019 року № 826/20452/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «ЮД-ПАК Харків»
доКиївської міської митниці державної фіскальної служби України
провизнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮД-ПАК Харків" (далі також - позивач, ТОВ "ЮД-ПАК Харків") звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України (далі також - відповідач, КММ), в якому просить визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 14.12.2016 року №100260004/2016/000023/2, прийняте Київською міською митницею Державної фіскальної служби України; визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропусків товарів, транспортних засобів комерційного призначення №100260004/2016/00076, складену Київською міською митницею Державної фіскальної служби України.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва Кузьменка В.А. від 24.03.2017 року відкрито провадження в адміністративній справі.

На підставі розпорядження про повторний автоматичний розподіл від 10.10.17 року №6938 та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.10.2017 року визначено суддю Дегтярьову О.В. для розгляду адміністративної справи №826/20452/16.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва Дегтярьової О.В. від 04.12.2017 року прийнято до провадження адміністративну справу №826/20452/16.

15.12.2017 набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України в новій редакції (далі по тексту також - КАС України в чинній редакції), визначеній Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" №2147-VIII від 03.10.2017.

Згідно з пунктом 10 частиною першою Розділу VII Перехідних положень, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

На підставі розпорядження про повторний автоматичний розподіл від 22.01.2018 року №273 та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.01.2018 року визначено суддю Маруліну Л.О. для розгляду адміністративної справи №826/20452/16.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.02.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу надано термін для подання Відзиву на позовну заяву, а позивачу - для надання Відповіді на Відзив відповідача.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 08.12.2016 року ТОВ "ЮД-ПАК Харків" подано до відповідача митну декларацію на пакети з полімерів етилену, не погодившись із заявленим показником митної вартості Київська міська митниця збільшила митну вартість імпортованих товарів, винісши рішення про коригування митної вартості, позивач не погоджується із вказаним рішенням, вважає його не законним у зв'язку з тим, що всі необхідні документи, що підтверджують заявлену ціну товару в митній декларації були надано в термін відповідачу.

Відповідно до заперечень відповідача, останній вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, адже митний орган діяв відповідно до норм чинного законодавства та виніс оскаржуване рішення на підставі наданих не в повному обсязі документів, які б могли підтвердити зазначену в митній декларації митну вартість товару.

Згідно з частиною восьмою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Дослідивши матеріали справи, Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено, що 08.12.2016 року позивачем до Київської міської митниці подано митну декларацію № 100260004/2016/601417 на пакети з полімерів етилену загальною вагою 45 650 кг. із задекларованою митною вартістю за методом договірної ціни у розмірі 1 879 972,01 грн. (або 1,58 дол. США за кг).

Відповідач, не погодившись із заявленим показником митної вартості імпортованих товарів, збільшив митну вартість до 1,77 дол. США за кг., шляхом прийняття 14.12.2016 року Рішення про коригування митної вартості товарів № 100260004/2016/000023/2, яким митну вартість товару визначено за 6-м резервним методом.

Не погоджуючись з таким рішенням та визначеними методом встановлення митної вартості товару, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтею 49 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року № 4495-VI (з наступними змінами та доповненнями) визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із частинами першою - третьою статті 52 цього ж Кодексу заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення органу доходів і зборів щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність органу доходів і зборів щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від органу доходів і зборів інформацію щодо підстав, з яких орган доходів і зборів вважає, що взаємозв'язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Як передбачено частинами другою - третьою статті 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частинами першою - третьою статті 54 вказаного Кодексу визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої, п'ятої, шостої статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

Згідно з частинами першою - другою статті 57 вказаного Кодексу визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

За приписами частин першої, другої статті 64 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Відповідно до матеріалів справи судом встановлено, згідно з Контрактом № UD-2701 від 27.01.2016 року ТОВ «ЮД-ПАК Харків» (надалі - покупець) та фірма WEIFANG HUASHENG PLASTIC PRODUCTS CO., LTD., KHP, (надалі - продавець) заключили договір про те, що Продавець поставляє Покупцю поліетиленові пакети, мішки, інші вироби із поліетилену.

Ціна та загальна вартість Контракту визначається як сума підписаних доповнень (згод) до цього контракту (п. 2.1 розділу 2 Контракту, а. м. 28).

Також до матеріалів справи надано Доповнену угоду № 13 до Контракту та комерційний інвойс, відповідно до яких загальна вартість товарів становить 69 200,80 грн. (а. с. 35, 36).

Пакувальний лист, який міститься в матеріалах справи, засвідчує вагу товарів, які задекларовані позивачем.

Директором ТОВ «Сі Гейт ЛТД» видано Довідку про транспортно-експедиційних витратах від 01.12.2016 року, відповідно до якої вартість транспортних витрат по зазначеному маршруту становила 79 360,00 грн.

Також до матеріалів справи долучено заяву та документи, які на вимогу митного органу були надані позивачем, серед яких: оборотно-сальдова відомість, що підтверджує оплату виробнику за товар, картка рахунку № 632, виписка з рахунків, прайс-лист виробника, котирування біржових цін на сировину від 21.10.2016 року, калькуляція вартості витрат на виробництво, митні декларації, рахунок на оплату транспортних документів № 5987 від 01.12.2016 року, експортна декларація країни відправника, платіжні доручення (а. с. 41-88, 116-118), також надано комерційні інвойси, пакінг лист, технічні вимоги,

В митній декларації позивачем вказано характеристику товару, який перевозиться, а саме: Пакети з полімерів етилену для пакування товарів, прозорі, без зображення та друку, прямокутної форми, без кришки, у рулонах.» та ціну товару, яка складає 69 200,8000.

Відповідно до листа ДП «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків» від 20.12.2016 року № 113/603, встановлено, що на підставі проведення експертизи на імпорт поставку пакетів HDPE в асортименті згідно з комерційним інвойсом та на підставі дослідження інформації, яка міститься в документах, що подані для проведення експертизи, останнім встановлено, що ціни на пакети, що постачаються згідно з комерційним інвойсом № 161025 від 24.10.2016 року до контракту № UD-2701 від 27.01.2016 року між компанією WEIFANG HUASHENG PLASTIC PRODUCTS CO., LTD (Китай) та ТОВ «ЮД-ПАК Харків» (Україна) відповідають цінам фірми-виробника та можуть становити 69 200,00 дол. США загалом на умовах FOB Qingdao, PRC.

Також вказано, що даний висновок є дійсний до 31.01.2017 року.

Слід зазначити, що митну декларацію подано позивачем 08.12.2016 року, тобто в термін дії вказаного висновку.

В Рішенні про коригування митної вартості товарів № 100260004/2016/000023/2 від 14.12.2016 року зазначено, що митна вартість товарів не може бути визначена за ціною товару щодо товарів, які імпортуються (вартість операції): документи, що подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

До митного оформлення не подано відповідно до пункту 8 частини другої статті 53 Митного кодексу України страхові документи, що містять відомості про вартість страхування.

До митного оформлення не подано відповідно до пункту 6 частини другої статті 53 Митного кодексу України транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (договір, заявки, рахунки тощо).

Також зазначено, що декларанту запропоновано надати додаткові документи відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України.

У з в'язку з чим позивачем надано митному органу наступні документи, як зазначено у вказаному Рішенні:

ICIS Polyethylene Asia Pacific за 21.10.2016 року;

Розрахунок ціни (калькуляція);

Розрахунок на оплату від 01.12.2016 року № 5987;

Оборотно-сальдова відомість по рахунку 632 за 06.12.2016 року;

Карточка рахунку 632 за 01.07. - 13.12.2016 року;

Оборотно-сальдова відомість по рахунку 312 за 06 - 11.2016 року;

Виписка по рахунку № 5000;

МД від 14.11.2016 року № 807100001/2016/004758.

Не зважаючи на подані додаткові документи, митний орган для визначення митної вартості визначив із застосуванням методу № 2 ґ.

Зважаючи на вказане та провівши системний аналіз вказаних положень Митного кодексу України, дає підстави суду дійти таких висновків.

На виконання такого принципу державної митної справи, як принцип додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб, орган доходів і зборів повинен обґрунтувати причини витребування додаткових документів у разі, якщо документи, які підтверджують митну вартість товарів, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Зважаючи на вказане, суд зазначає, що обґрунтування «документи, що подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів» не може вважатись, як обґрунтування рішення про коригування митної вартості та не може бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта. Тягар доведення неправильності заявленої митної вартості лежить на органі доходів і зборів.

У рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися органом доходів і зборів при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

При обґрунтуванні неможливості застосування певних другорядних методів орган доходів і зборів повинен конкретизувати підстави незастосування цих методів.

Орган доходів і зборів зобов'язаний навести у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

Виходячи із встановлених обставин справи та досліджених під час судового розгляду доказів, суд вважає, що відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості вказаного вище товару, виходячи з такого.

Відповідно до наданих матеріалів по справі, вбачається, що додаткові документи були витребувані відповідачем від декларанта у зв'язку з тим, що використані декларантом відомості не є об'єктивними та достатньо підтвердженими документально.

Разом з тим, у цьому рішенні відсутнє обґрунтування того, що зазначені недоліки впливають на митну вартість товару. При цьому, суд звертає увагу, що зазначене «документи мають розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості» не можуть бути підставою для витребування відповідачем додаткових документів у декларанта, адже митним органом не вказано, які саме розбіжності і в яких документах вони містяться.

Крім того, суд також враховує, що неподання додаткових документів декларантом з об'єктивних причин, зокрема, з причин їх відсутності, не може бути підставою для прийняття оскаржуваного рішення.

Суд звертає увагу на приписи пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України, відповідно до яких прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

На думку суду, оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів не відповідає вимогам пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України, оскільки не містить наявної в митного органу інформації (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, та у ньому відсутнє належне обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої відповідачем, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Відповідачем не виконано обов'язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за другорядним методом.

Суд, також, зазначає, що відповідачем безпідставно не взято до уваги експертний висновок Державного підприємства Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків, викладений у листі від 20.12.2016 року № 113/603.

Суд відхиляє посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, оскільки в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз'яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, та відсутності зазначення, в яких саме документах містяться розбіжності, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Отже, враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що подані позивачем документи для митного оформлення товару дають змогу встановити митну вартість товару, а митним органом в свою чергу не надано належного обґрунтування причин їх неврахування для встановлення митної вартості товару.

При цьому, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень не надано доказів, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, у зв'язку із чим, спірні рішення по коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, підлягають скасуванню.

Згідно зі статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на задоволення позовних вимог та згідно з вимогами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати позивача у сумі 1 378,00 гривень, сплачені згідно з квитанцією від 23.12.2016 року № 24, підлягають стягненню на користь позивача з бюджетних асигнувань Київської міської митниці ДФС України.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79,139, 194, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮД-ПАК Харків» до Київської міської митниці ДФС України задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №100260004/2016/000023/2 від 14.12.2016 року, прийняте Київською міською митницею Державної фіскальної служби України.

3. Визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропусків товарів, транспортних засобів комерційного призначення №100260004/2016/00076, складену Київською міською митницею Державної фіскальної служби України

4. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮД-ПАК Харків» ( 61010, м. Харків, вул. Валер'янівська, 4, ) судові витрати у розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім грн.) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Київської міської митниці ДФС України ( 03124, м. Київ, бул. Гавела Вацлава, 8-А, 8).

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги

Відповідно до пункту 4 частини п'ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮД-пак Харків», 61010, м. Харків, вул. Валер'янівська, 4, ;

Відповідач: Київської міської митниці ДФС України, 03124, м. Київ, бул. Гавела Вацлава, 8-А, 8.

Суддя Л.О. Маруліна