Справа № 814/1535/18
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2019-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2019 р.м.ОдесаСправа № 814/1535/18

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Димерлія О.О.,

- Шляхтицького О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «-Агро Сервіс-» на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду, яке прийнято 12 жовтня 2018 року у складі суду судді: Лісовської Н.В. в місті Миколаїв по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «-Агро Сервіс-» до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа: «NIBULON S.A.» про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «-Агро Сервіс-» (далі - ТОВ «-Агро Сервіс-») звернулося до Миколаївського окружного адміністративного суду з уточненими позовними вимогами до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій відповідача в межах проведення дій по виконавчому провадженню №55583162, щодо товариства, та його посадових осіб, які, на його думку, виявляються в перевищенні та зловживанні правами державного виконавця щодо витребування інформації від позивача, який не є стороною виконавчого провадження, зобов'язання припинити такі дії та утриматися від послідуючих протиправних дій з боку державного виконавця, направлених на отримання інформації від позивача.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2018 року у задоволенні заявленого позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення заявлених вимог. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, неповно з'ясовано всі обставини, що мають значення для вирішення справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що державний виконавець у виконавчому провадженні №55583162 не мав право запитувати у ТОВ «-Агро Сервіс-», яке не є ані боржником, ані стягувачем, ані стороною виконавчого провадження інформацію шляхом направлення вимоги, а в зв'язку з її невиконанням, і виклику керівника товариства. Апелянт вважає, що відповідач в межах виконавчого провадження №55583162 діяв протиправно, що виявилось у вчиненні ним виконавчих дій (направлення вимоги) всупереч приписів ухвалі ВС від 23.01.2018 року по цивільній справі №759/16206/14-ц. Державний виконавець виходить за межі своїх повноважень, вимагаючи відомості про угоди, укладені до відкриття відповідного виконавчого провадження з установи яка фактично не є стороною виконавчого провадження та не несе обов'язку надавати Державному виконавцю договори, які пов'язані з її господарською діяльності. Виклик керівника товариства до м. Києва завдасть збитків позивачу, які не будуть відшкодовані. Вимога Відповідача про надання йому інформації щодо часу та розмірів перерахованих позивачем коштів виходить за межі повноважень Державного виконавця є протиправною та є фактично втручанням у господарську діяльність підприємства, так як вказана інформація конфіденційна, оскільки містить банківську таємницю. Вимога від 26.03.2018 р. не містить обґрунтування повноважень державного виконавця вчиняти виконавчі дії за межами м. Києва. Отже, вказані дії відповідача є протиправними та містять порушення прав, свобод та інтересів апелянта.

Відзив (заперечення) на апеляційну скаргу позивачем не надано.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на примусовому виконанні відділу примусового виконання рішень Департаменту перебуває виконавче провадження №55583162 про стягнення з ПАТ «Компанія «Райз» на користь «NIBULON S.A.» 17536000 доларів США на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28.12.2017 р. №759/16206/14-ц про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23.05.2014 р. №4323(і).

Під час здійснення виконавчого провадження державному виконавцю стало відомо, що з жовтня 2015 р. по лютий 2016 р. боржник (ПАТ «Компанія «Райз») продав іншим суб'єктам господарювання, які входять до єдиної групи компаній з одним бенефіціарним власником, у тому числі й позивачу, основну частину свого нерухомого майна на суму понад 9 млрд. грн.

26.03.2018 р. старший державний виконавець Сіренко С.В. надіслав на адресу позивача вимогу про надання інформації щодо укладення договору купівлі-продажу від 14.01.2016 р. між ПАТ «Компанія «Райз» і позивачем, перерахування коштів на виконання вказаного договору та розмір дебіторської заборгованості позивача перед ПАТ «Компанія «Райз».

04.04.2018 р. позивач надіслав відповідь з відмовою надати запитувану інформацію, оскільки ухвалою Верхового Суду від 23.01.2018 р. зупинено виконання рішення суду по справі №759/16206/14-ц.

У зв'язку з невиконанням вимоги державного виконавця останнім 06.06.2018 р. надіслано на адресу керівника товариства виклик, в якому вимагалося з'явитися до відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 26.06.2018 р. та надати пояснення щодо невиконання вимоги державного виконавця від 26.03.2018 р.

Викладені дії відповідача позивач вважає протиправними, такими, що вчинені при перевищенні та зловживанні правами державного виконавця.

Вирішуючи спірне питання та відмовляючи у задоволені позовних вимоги ТОВ «-Агро Сервіс-», суд першої інстанції дійшов висновку про те, що не зважаючи на те, що позивач не є учасником чи стороною виконавчого провадження, державний виконавець має право відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) звернутись до нього з вимогою щодо надання інформації, яка необхідна йому для подальшого здійснення виконавчих дій в межах виконавчого провадження.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, та надаючи правову оцінку його висновкам і встановленим обставинам справи, виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з ст. 1 Закону України №1403-VIII від 02.06.2016 «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Зокрема, приписами ч.ч. 1 і 2 ст. 14 Закону №1404-VIII передбачено, що учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 51-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Для проведення виконавчих дій виконавець за потреби залучає понятих, працівників поліції, представників органів опіки і піклування, інших органів та установ у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктами 3, 14, 15 та 20 частини 3 ст. 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:

з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання;

залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача.

Частиною 4 ст. 18 Закону №1404-VIII встановлено, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Згідно ч. 5 ст. 18 Закону №1404-VIII під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Відповідно до п. 9, 11 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затв. наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 р., вимога виконавця є письмовим документом, який складається у випадках, передбачених Законом, та є обов'язковою для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання виконавцю документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень, вчинення інших дій, необхідних для виконання рішення.

Вимога підписується виконавцем та надсилається поштою чи іншими засобами зв'язку або вручається виконавцем особі, яка зобов'язана вчинити дії.

Таким чином, колегія суддів наголошує, що вимога державного виконавця не є виконавчою дією, не стосується вжиття заходів примусового виконання рішення, а тому відповідач, складаючи та направляючи на адресу позивача вищевказану вимогу, діяв з метою розшуку майна боржника на виконання вимог ст. 18 Закону №1404-VIII.

Частиною 1 ст. 53 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб.

Зазначені особи зобов'язані подати на запит виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває у них, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику.

Отже, державний виконавець вправі звертатися до осіб, в розпорядженні яких перебуває майно чи кошти боржника, та на відповідний запит отримати у таких осіб необхідні відомості про майно боржника.

Водночас, чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством України не встановлено жодних обмежень стосовно часових періодів (строків, термінів), за які може бути витребувана відповідна інформація.

Згідно матеріалів справи, а саме вимоги державного виконавця вбачається, що у провадженні відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження №55583162 з примусового виконання виконавчого листа Святошинського районного суду м. Києва №759/16206/14-ц, про визнання та надання згоди на виконання рішення апеляційної колегії Арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA №4323А(і) від 23.05.2014р. про стягнення заборгованості в розмірі 17536000 доларів США з ПАТ «Компанія «Райз» (боржник) на користь «NIBULON S.A.» (стягувач). За повідомленням, наданим Компанією «NIBULON S.A.» у клопотанні від 13.03.2018 р., державному виконавцю стало відомо, що ПАТ «Компанія «Райз» здійснило відчуження об'єктів нерухомості шляхом укладення відповідного договору купівлі-продажу від 14.01.2016 р. на користь ТОВ «-Агро Сервіс-» (Т. 1, а.с. 11).

При цьому, колегія суддів зазначає, що незважаючи на те, що позивач не учасником чи стороною виконавчого провадження, державний виконавець має право відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону №1404-VIII звернутись до нього з вимогою щодо надання інформації, яка необхідна йому для подальшого здійснення виконавчих дій в межах виконавчого провадження.

Оскільки предметом вимоги відповідача було витребування інформації щодо договору купівлі-продажу від 14.01.2016 р., укладеного між ПАТ «Компанія «Райз» (яка є боржником у виконавчому провадженні № 55583162) та ТОВ «-Агро Сервіс-», тому державний виконавець мав право надіслати позивачу вимогу №55583162/20.1-4/23 від 26.03.2018 р. та витребувати у останнього відповідні відомості згідно вимог Закону №1404-VIII. При цьому, такі дії відповідача не можна розцінювати як вчинення примусових виконавчих дій.

Посилання позивача на те, що відповідач не мав права витребовувати від нього інформацію щодо дебіторської заборгованості перед ПАТ «Компанія «Райз», колегія суддів не приймає до уваги, оскільки, як вже зазначалось, норми п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону №1404-VIII надають державному виконавцю повноваження на вчинення таких дій без жодних умов чи обмежень. Відповідач вимагав надати інформацію виключно про укладені з ПАТ «Компанія «Райз» договори, що виключає втручання у господарську діяльність позивача.

Щодо доводів апелянта про те, що відповідач здійснив виконавчу дію, а саме: направив Вимогу виконавця на адресу ТОВ «-Агро Сервіс-» в період, коли виконавче провадження було зупинено ухвалою ВС від 23.01.2018 р. по справі №759/16206/14-ц, про виклик особисто керівника ТОВ «-Агро Сервіс-», яка не є стороною/учасником виконавчого провадження, по відношенні неї не видано жодних виконавчих документів, які перебувають на виконанні відповідача, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 4 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затв. наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 р., передбачено, що відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими, зокрема, сума зобов'язання становить двадцять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону №1404-VIII вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України.

Таким чином, Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України наділений повноваженнями щодо надіслання вимог, пов'язаних з виконанням рішень, за якими сума зобов'язання становить двадцять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Ухвалою Верховного Суду від 23.01.2018 р. по справі №759/16206/14-ц зупинено виконання ухвали апеляційного суду м. Києва від 06.12.2017 р. до закінчення касаційного провадження перегляду ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 30.01.2015 р. та ухвали апеляційного суду м. Києва від 06.12.2017 р. у справі №759/16206/14-ц за клопотанням Компанії «NIBULON S.A.» про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA №4323(і) від 23.05.2014 р.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 34 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

За таких обставин, на підставі ухвали Верховного Суду від 23.01.2018 р. державним виконавцем 29.01.2018 р. було винесено відповідну постанову про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП №55583162.

Однак, зупинення виконавчих дій не свідчить про зупинення виконавчого провадження як такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Приписами ст. 10 Закону №1404-VIII встановлено, що заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Отже, вимога №55583162/20.1-4/23 від 26.03.2018 р. була направлена позивачу виключно з метою отримання відомостей про майновий стан боржника у виконавчому провадженні ВП №55583162 (ПАТ «Компанія «Райз») і не стосувалась вжиття заходів примусового виконання рішень.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренка С.В. щодо скерування вимоги про надання інформації №55583162/20.1-4/23 від 26.03.2018 р. та здійснення виклику посадових осіб ТОВ «-Агро Сервіс-» для надання пояснень №55583162/20.1-4/23 від 06.06.2018 р.

Разом з тим, щодо позовних вимог про зобов'язання утриматися службовим особам відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від вчинення послідуючих протиправних дій відносно ТОВ «-Агро Сервіс-» та його посадових осіб в межах виконавчого провадження №55583162 колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до положень частини першої статті 2 КАС України метою та завданням адміністративного судочинства, зокрема є захист та поновлення порушених прав, свобод та охоронюваних законом інтересів особи, яка звернулась з відповідним позовом до суду. Тобто, лише порушене право підлягає захисту, а не ті права та інтереси, які, можливо, у майбутньому будуть порушені.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що рішення суду не може бути прийнято на майбутнє, не може ґрунтуватися на припущеннях подій, котрі на момент ухвалення рішення ще не відбулись, оскільки таке рішення суперечитиме законодавчо визначеним принципам і завданням адміністративного судочинства.

Таким чином, державний виконавець у виконавчому провадженні №55583162 мав право запитувати у позивача інформацію шляхом направлення вимоги, а в зв'язку її невиконанням, і виклику керівника товариства. Закон №1404 не обмежує коло осіб, у яких державний виконавець може вимагати інформацію, лише сторонами виконавчого провадження. Оскільки вимога від 26.03.2018 р. спрямована на перевірку майнового стану боржника (ПАТ «Компанія «Райз»), у тому числі шляхом перевірки факту відчуження нежитлових приміщень позивачу, суд вважає вимогу державного виконавця обґрунтованою.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що виконавчими діями є такі дії як звернення стягнення на кошти чи майно боржника, вилучення і передачі стягувачу предметів, тощо. Натомість вимоги чи запити направлені лише на отримання необхідної державному виконавцю інформації, зокрема, щодо майнового стану боржника.

Таким чином, після винесення постанови про зупинення вчинення виконавчих дій державним виконавцем не вживалися заходи примусового виконання рішень.

Частиною 4 ст. 35 Закону № 1404-VIII передбачено, що у період зупинення вчинення виконавчих дій виконавець має право звертатися до суду в порядку, встановленому цим Законом, а також вживати заходів до розшуку боржника (його майна) або проведення перевірки його майнового стану.

Надіслання позивачу вимоги від 26.03.2018 р. і є саме заходом щодо проведення перевірки майнового стану боржника ПАТ «Компанія «Райз» та розшуку майна боржника, у даному випадку коштів, які належать боржникові від третіх осіб за реалізацію відчуженого майна.

До того ж суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що порушуючи питання про зловживання своїми правами державним виконавцем (посадовою особою), позивач не звертався до правоохоронних органів із заявою про злочин за ст. 364 Кримінального кодексу України. А саме: в межах кримінального судочинства при встановлені об'єктивної істини по кримінальній справі правоохоронні органи, а згодом і суд, можуть встановити було чи ні зловживання правами посадовою особою. В межах цієї справи за правилами адміністративного судочинства питання про зловживання посадовою особою своїми повноваженнями не може вирішуватися. Завданням адміністративного судочинства під час розгляду справи є встановлення протиправності дій або бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доводи апелянта про те, що державний виконавець вправі отримати доступ до інформації про боржника, його майно, доходи та кошти з державних баз та реєстрів - самостійно, або шляхом звернення до органів Державної фіскальної служби, а не у позивача по справі, який не є учасником виконавчого провадження є безпідставними, колегія суддів вважає за необхідним зазначити.

Відповідно до ч. 5 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

До створення умов для безпосереднього доступу державних виконавців, приватних виконавців до державних баз даних і реєстрів, у тому числі електронних, що містять інформацію про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційну інформацію, органи виконавчої влади, що забезпечують ведення таких баз даних та реєстрів, подають відповідну інформацію на письмові запити державних виконавців, приватних виконавців, що надходять у зв'язку з виконавчим провадженням, у триденний строк з дня надходження запиту (п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно зі ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», якою визначено порядок виявлення дебіторської заборгованості боржника - юридичної особи, виконавець має право звернутися за інформацією про дебіторську заборгованість боржника до органів доходів і зборів. Органи доходів і зборів зобов'язані протягом трьох робочих днів з дня одержання відповідної вимоги виконавця надати виконавцю необхідні документи та інформацію.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що відповідачем було вчинено дії, передбачені ч. 5 ст. 18, ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», та в межах спірних відносин дотримано процедуру отримання відомостей про майно, доходи та дебіторську заборгованість боржника ПрАТ «Компанія «Райз».

Поряд з цим, як зазначалось вище, позивач в силу п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» не звільнений від обов'язку надання зазначених вище відомостей на запит державного виконавця, навіть не маючи статусу учасника виконавчого провадження.

З урахуванням викладеного, після з'ясування обставин справи та перевірки їх доказами, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і апеляційним судом відхиляються у зв'язку з тим, що такі не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову ТОВ «-Агро Сервіс-».

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «-Агро Сервіс-» на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду, яке прийнято 12 жовтня 2018 року - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду, яке прийнято 12 жовтня 2018 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «-Агро Сервіс-» до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа: «NIBULON S.A.» про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційного суду, або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: О.О. Димерлій

Суддя: О.І. Шляхтицький