Справа № 554/9142/18
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 р.Справа № 554/9142/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Калиновського В.А. , Мельнікової Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Заступника командира роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 12.12.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Савченко А.Г., вул. Навроцького, 5, м. Полтава, Полтавська, 36002, повний текст складено 12.12.18 року по справі № 554/9142/18

за позовом ОСОБА_2

до Інспектора роти № 2 Управління патрульної поліції в м. Полтава ОСОБА_1 , Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області третя особа Департамент патрульної поліції Національної поліції України

про визнання протиправними дій, скасування постанови, стягнення моральної шкоди та повернення суми сплаченого штрафу,

ВСТАНОВИВ:

12 листопада 2018 року позивач, ОСОБА_2, звернувся з позовом до Октябрського районного суду м. Полтава до Інспектора роти № 2 Управління патрульної поліції в м. Полтава ОСОБА_1, Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, третя особа Департамент патрульної поліції Національної поліції України, в якому просив суд:

- визнати дії інспектора роти № 2 УПП в м. Полтаві ОСОБА_1, щодо складання постанови серії ПС2 № 667298 від 30 вересня 2016 року про адміністративне правопорушення та накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу протиправними;

- визнати постанову серії ПС2 № 667298 від 30 вересня 2016 року про адміністративне правопорушення та накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу протиправною та скасувати її;

- стягнути з інспектора роти № 2 Управління патрульної поліції м. Полтави Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 10000 гривень;

- зобов'язати Шевченківський відділ державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управління юстиції (код ЄДР ЮО ФОП ГФ 34963066) повернути ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 стягнуту з нього суму грошових коштів в розмірі 1135,00 гривень.

В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначав, що вважає оскаржувану постанову серії ПС2 № 667298 від 30 вересня 2016 року незаконною, а дії відповідачів протиправними.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтава від 12.12.2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Скасовано постанову інспектора роти № 2 УПП в м. Полтаві ОСОБА_1 серії ПС2 № 667298 від 30 вересня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн, закривши провадження у справі.

Стягнуто з інспектора роти № 2 Управління патрульної поліції м. Полтави Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2000 гривень моральної шкоди.

Зобов'язано Шевченківський відділ державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управління юстиції (код ЄДР ЮО ФОП ГФ 34963066) повернути ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 стягнуту з нього суму грошових коштів в розмірі 1135,00 гривень.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відповідач, Шевченківський відділ державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення в частині зобов'язання Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управління юстиції повернути ОСОБА_2 стягнуту з нього суму грошових коштів в розмірі 1135,00 гривень та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, Шевченківський відділ державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, зазначає, що на депозитному рахунку вказані кошти відсутні, а виконавче провадження щодо ОСОБА_2 закінчене, тому повернути на рахунок боржника вказані кошти немає можливості.

Відповідач, Заступник командира роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, Заступник командира роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1, посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області та заступника командира роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 30 вересня 2016 року інспектором роти № 2 батальйону УПП в м. Полтава майором поліції ОСОБА_1 винесено постанову серії ПС2 № 872737 у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 про притягнення його до відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126, 36 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн.

Винесення оскаржуваної постанови мотивовано тим, що позивач 30 вересня 2016 року близько 16 год. 06 хв., керуючи автомобілем НОМЕР_2 та рухаючись по вул. І. Мазепи, 12 в м. Полтава при перестроюванні з крайньої лівої смуги в праву, не показав початок маневру покажчиком повороту, чим порушив вимоги п. 9. 2 «б» Правил та не надав працівникам поліції поліс обовязкового страхування власників наземних транспортних засобів.

Проте, за вказане порушення ПДР 30 серпня 2016 року відповідно до постанови серії ПС2 № 872737 цим же відповідачем до адміністративної відповідальності був притягнутий та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу 425 грн ОСОБА_3, який оскаржив постанову про накладення на нього адміністративного стягнення до Октябрського районного суду м. Полтави, постановою якого від 20 вересня 2016 року дії відповідача були визнані протиправними, а прийняте ним рішення скасоване.

Після цього, 30 вересня 2016 року, ОСОБА_1, без виклику його до патрульної поліції та повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності, виніс іншу постанову серії ПС2 № 667298, якою за це ж порушення ПДР піддав позивача адміністративному стягненню на підставі ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126, 36 КУпАП у виді 425 грн. штрафу, направивши її для примусового виконання про стягнення штрафу до Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області.

13 листопада 2017 року Шевченківським відділом державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області було відкрито виконавче провадження по стягненню штрафу з позивача відповідно до оскаржуваної постанови серії ПС2 № 667298 у розмірі 850 грн (а. с. 14).

3 жовтня 2018 року постановою Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника з ОСОБА_2 стягнуто штраф у подвійному розмірі та виконавчий збір в сумі 1135 грн (а. с. 15).

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що постанова інспектора патрульної поліції ОСОБА_1 серії ПС2 № 667298 від 30 вересня 2016 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. є протиправною.

Колегія суддів погоджується з цим висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 14 Закону України від 30 червня 1993 року № 3353-ХІІ «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобовязані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 31 Закону України від 2 липня 2015 року № 580-VIIІ «Про національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ст. 40 Закону України від 2 липня 2015 року № 580-VIIІ «Про національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача. якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 277 Кодексу України про адміністративні правопорушення, справа про адміністративне правопорушення розглядається у пятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Відповідно до ст. 277-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк.

Відповідно до ст. 278 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст. 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обовязки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідно до п. 9.2 Правил дорожнього руху, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перекроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З матеріалів справи вбачається, що позивач про факт притягнення його до відповідальності взагалі не знав і належним чином повідомленим не був.

Отже, Інспектором роти № 2 Управління патрульної поліції в м. Полтава ОСОБА_1 не тільки порушено процедуру розгляду справи, а й не проведено розгляду взагалі.

Щодо твердження відповідача, викладеними у відзиві на позов, та представника третьої особи про належне повідомлення позивача про час і місце розгляду справи та виклик його для складання постанови, слід зазначити, що за адресою, на яку відповідачем та третьою особою направлялись повідомлення про виклик, позивач не проживає та знятий з реєстрації за нею ще в 2010 році, а тому ніяким чином не міг отримати повідомлення про виклик.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає, що за вказане порушення до адміністративної відповідальності відповідно до постанови серії ПС2 № 872737 від 30 серпня 2016 року була притягнута інша особа, а постанова про це визнана протиправною та скасована. Отже, докази на підставі яких було прийняте протиправне рішення, не можуть визнаватися допустимими для доведення вини іншої особи по іншій справі.

Крім того, оскаржувану постанову щодо позивача винесено в порушення вимог частини 4 статті 258 КУпАП, відповідно до якої у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Всупереч зазначеному, постанову серії ПС2 № 667298 від 30 вересня 2016 року щодо ОСОБА_2 було винесено не на місці вчинення правопорушення і не зразу після його вчинення, а через місяць після цього, за його відсутності та без його належного повідомлення про факт притягнення його до відповідальності, час і місце розгляду справи та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів зауважує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб'єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов'язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб'єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб'єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенню до суб'єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об'єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб'єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об'єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 667298 від 30 вересня 2016 року складена з порушенням норм статті 283 КУпАП, є протиправною та підлягає скасуванню.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди з наступних підстав.

Положеннями статті 56 Конституції України, гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

В обґрунтування своїх позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди ОСОБА_2 не зазначив жодних обставин та не навів жодних фактів заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Для відшкодування шкоди обов'язково необхідна наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачем не було надано до суду жодних доказів, які підтверджують завдання йому такої шкоди та не було доведено причинно-наслідкового зв'язку з предметом позову.

Щодо апеляційної скарги Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управління юстиції перебувало виконавче провадження № 55057790 на підставі постанови № ПС2 667296 від 30.09.2016 виданої УПП в м. Полтаві, стосовно стягнення штрафу з ОСОБА_2 на користь держави штрафу в сумі 850,00 грн.

Державним виконавцем 13.11.2017 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку направлено сторонам за вих. №№ 60859.

Згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про відкриття виконавчого провадження направляється сторонам рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

В результаті вжитих державним виконавцем заходів встановлено, що ОСОБА_2 є пенсіонером та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області.

03.10.2018 державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію стипендію та інші доходи боржника, яку направлено на виконання за вих. № 53539. Згідно вказаної постанови необхідно стягнути з боржника: витрати на проведення виконавчих дій на суму 200,00 грн., основний борг на суму 850 грн., виконавчий збір на суму 85,00 грн., а всього - 1135,00 грн.

05.11.2018 на депозитний рахунок Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управління юстиції надійшли кошти в сумі 1135,00 грн. Вказані кошти перераховані наступним чином:

- 850,00 грн. перераховано як погашення заборгованості по виконавчому документу на відповідний рахунок згідно платіжного доручення № 7637 від 22.11.2018;

- 85,00 грн. перераховано як виконавчий збір до державного бюджету згідно платіжного доручення № 7692 від 23.11.2018;

- 200,00 грн. перераховано як витрати на проведення виконавчих дій до державного бюджету згідно платіжних доручень № 7690-7691 від 23.11.2018.

26.11.2018 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з повним фактичним виконанням.

За нормами частини другої статті 45 Бюджетного кодексу України повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов'язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Отже, відповідачем у цьому спорі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган (органи) державної влади. Такими органами у цій справі є Відділ примусового виконання (дії якого призвели до стягнення коштів) та Казначейська служба (яка відповідно до законодавства є органом, який здійснює повернення коштів з державного бюджету).

Відповідно до ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб'єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Враховуючи, що позовні вимоги щодо визнання протирпвними дій Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управління юстиції щодо виконання постанови позивачем не заявлялися, колегія суддів надходить до всновку, що спір в цій частині підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у сраві, якщо сраву не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Заступника командира роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 12.12.2018 року по справі № 554/9142/18 скасувати в частині зобов'язання Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управління юстиції (код ЄДР ЮО ФОП ГФ 34963066) повернути ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) стягнуту з нього суму грошових коштів в розмірі 1135,00 гривень та стягнення з інспектора роти № 2 Управління патрульної поліції м. Полтави Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2000 гривень моральної шкоди.

Прийняти в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з інспектора роти № 2 Управління патрульної поліції м. Полтави Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2000 гривень моральної - відмовити.

В частині зобов'язання Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управління юстиції (код ЄДР ЮО ФОП ГФ 34963066) повернути ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 стягнуту з нього суму грошових коштів в розмірі 1135,00 гривень - провадження у справі закрити.

В іншій частині рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 12.12.18 по справі № 554/9142/18 - залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_4
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_5 ОСОБА_6