Справа № 766/15286/18
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2019 р. Категорія: 10.2.4м.ОдесаСправа № 766/15286/18
Головуючий в 1 інстанції: Хом'якова В.В.

час і місце ухвалення: 09 год. 58 хв., м. Херсон

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюк Г.В.

суддів: Потапчук В.О. , Шляхтицький О.І.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П'ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про здійснення перерахунку пенсії, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому просив: - зобов'язати відповідача провести перерахунок його пенсії за період з жовтня 1999 року по липень 2015 року, з урахуванням страхового стажу 41 рік 4 місяці, доплат, підвищень та інфляції; - стягнути суму не донарахованих та недоотриманих коштів ОСОБА_2, у зв'язку із порушеннями, допущеними ПФУ у м. Херсоні за весь період з жовтня 1999 року по липень 2015 року; - стягнути моральну шкоду у розмірі 16000 тис. грн., але не менше 5 розмірів мінімальних розмірів заробітної плати, мотивуючи його тим, що у липні 2015 року дізнався про те, що при розрахунку і призначені у 1999 році йому пенсії помилково не було включено до загального страхового стажу періоду п'ятирічного навчання у ВУЗі.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області в здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_2 за період з жовтня 1999 року по липень 2015 року, з урахуванням страхового стажу 41 рік 4 місяці 28 днів. Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 за період з жовтня 1999 року по липень 2015 року, з урахуванням страхового стажу 41 рік 4 місяці, 28 днів. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з Рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати Рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов частково, суд першої інстанції не врахував, що оскільки у період навчання у позивача була робота, при призначенні пенсії до страхового стажу не було зараховано навчання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2, перебуває на обліку в УПФ та отримує з жовтня 1999 року пенсію за віком, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно із заявою від 13.01.2016 позивачеві проведено перерахунок пенсії з доданням періоду навчання (на підставі архівної довідки від 29.10.2015 № 01/13-1585). Після перерахунку страховий стаж позивача становить 41 рік 04 місяці 28 днів та врахований при обчисленні пенсії.

До 13.01.2016 стаж був обчислений у 36 років 06 місяців 22 дні.

Позивач вважає протиправним не зарахування з вини відповідача до його страхового стажу відповідних періодів навчання у Київському інституті народного господарства, що призвело до нарахування та виплати пенсії в меншому розмірі, ніж передбачено законодавством, тому звертався до відповідача з проханням перерахувати розмір пенсії з жовтня 1999 року по липень 2015 року та виплатити йому різницю між виплаченою пенсією та пенсією, яка була повинна йому була нараховуватись та виплачуватись.

Отримавши відмову, позивач звернувся до суду із даним позовом за захистом свої порушених прав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги про проведення перерахунку пенсії підлягають задоволенню з моменту призначення пенсії в неправильному розмірі через заниження стажу роботи.

П'ятий апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:

Статтею 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (в редакції чинній на момент взяття ОСОБА_2 на пенсійний облік) вказані види трудової діяльності, що зараховуються до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію. Пунктом "д" частини 3 згаданої статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до ст. 62 вищевказаного Закону № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Це передбачено Постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", а саме п. 3, згідно якого лише за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Підпунктом 1.1 п.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників (далі за текстом - Порядок ведення трудових книжок), затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 за № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за № 110 встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п'ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Згідно п. 2.2 Порядку ведення трудових книжок, до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім'я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв'язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Порядку ведення трудових книжок визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У трудовій книжці позивача, що підтверджено листом ГУ ПФУ в Херсонській області № 192/Ф-99-9 від 04.04.2018, зазначено, що за записами трудової книжки № 11-12 ОСОБА_2 зараховано на 1-й курс інституту з 28.08.1959 року та закінчено його ним 05.11.1964 року. Також, у згаданий період за записами № 9-10 трудової книжки позивач працював з 28.03.1960 по 28.08.1960, причина звільнення - у зв'язку із вибуттям на навчання.

Отже, належним та допустимим доказом (трудовою книжкою) підтверджується, що ОСОБА_2 має право на включення до страхового стажу періодів навчання у вищому спеціальному навчальному закладі - Київському інституті народного господарства (Київському національному економічному університеті В. Гетьмана), за періоди з 28.08.1958 по 02.02.1960 та з 01.09.1960 по 06.02.1964. Крім того, періоди навчання підтверджуються вказаною у листі ГУ ПФУ в Херсонській області № 192/Ф-99-9 від 04.04.2018 архівною довідкою.

Спірним є питання перерахунку пенсії за весь період з дати її призначення по липень 2015 року. Позивач стверджує про те, що наявність вини ПФУ щодо неправильного обчислення стажу тягне за собою перерахунок пенсії за весь період її неправильного обчислення.

В свою чергу апелянт вважає, що перерахунок пенсії має бути з дати звернення пенсіонера до Управління ПФУ із відповідною заявою, а таке звернення датоване 13.01.2016. Раніше пенсіонер не звертався із відповідними заявами.

З аналізу наведених норм слідує, що перерахунок пенсії вказаними нормами законодавства, на які посилається відповідач, пов'язується, зокрема, з поданням пенсіонером заяви про її перерахунок, за наслідком її розгляду відповідачем приймається відповідне рішення. Як встановлено судом, заява на перерахунок подана позивачем 13.01.2016.

Разом з цим, позивач просить здійснити перерахунок розміру пенсії внаслідок неправомірних дій ПФУ щодо неправильного обчислення трудового стажу. На зарахування спірних періодів навчання позивач мав право ще з моменту призначення пенсії у 1999 році, а тому в даному випадку останній не повинен був звертатися до УПФ з окремою заявою про перерахунок пенсії, а відповідач мав самостійно виправити помилку. В 1999 році пенсія за віком призначалась структурними підрозділами органів праці та соціального захисту населення, в подальшому пенсійні справи були передані до ПФУ. Нагляд за правильністю та своєчасністю призначення (перерахунку) пенсій здійснюється шляхом перевірок матеріалів пенсійних справ, щодо яких органами фонду прийнято рішення про призначення (перерахунок) пенсій . В даному випадку, помилку виявили працівники ПФУ самостійно, про що був повідомлений позивач.

Відповідач не заперечує того факту, що ОСОБА_2 при призначенні пенсії мав страховий стаж 41 рік 4 місяці 28 днів.

Спеціальним законом, яким врегульовано правовідносини щодо пенсійного забезпечення та строки перерахунку пенсій є Закон ""Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ч.2 ст. 46 якого передбачає, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. У цій нормі йде мова про нараховані суми пенсії та про вину органу ПФУ. Не нарахування сум пенсії може бути наслідком вини органу ПФУ, проявом якої є порушення законодавства про пенсійне забезпечення, тобто факт не нарахування будь-яких складових пенсії може бути спірним.

Таким чином, позовні вимоги про проведення перерахунку пенсії підлягають задоволенню з моменту призначення пенсії в неправильному розмірі через заниження стажу роботи.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року по справі № 766/15286/18, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Семенюк Г.В.
Судді Потапчук В.О. Шляхтицький О.І.