Справа № 620/467/19
Суддя: Баргаміна Н.М.
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2019 року Чернігів Справа № 620/467/19

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Баргаміної Н.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови у виплаті позивачу недоотриманої пенсії ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1; зобов'язання відповідача виплатити позивачу недоотриману пенсію ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що до спливу шестимісячного строку після смерті матері, звернулась до відповідача з письмовою заявою про виплату сум недоотриманої пенсії, однак отримала відповідь від 05.02.2019 про відмову у виплаті пенсії з підстав неподання заяви до органу Пенсійного фонду у шестимісячний строк після смерті матері. Вважає, у спірних правовідносинах позивач не може бути позбавлена права на одержання належних їй сум.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позову та зазначив, що будь-яка заборгованість з виплати пенсії ОСОБА_2 відсутня. Вказує, що на звернення позивача від 22.01.2019 про виплату недоотриманої пенсії було повідомлено про необхідність подання документів в оригіналі та про відсутність довідки про проживання з матір'ю на день її смерті. Також вказує, що померла ОСОБА_2 перебувала на обліку в головному управлінні як внутрішньо переміщена особа та отримувала пенсію по втраті годувальника, а в період з 01.01.2017 по ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсійні виплати не отримувала на підставі рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 13.01.2017 № 2.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_2 відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради Чернігівської області від 28.04.2016 № була внутрішньо переміщеною особою, перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримувала пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с. 12, 27).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4, виданого Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (а.с. 10).

ОСОБА_1 згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 25.12.1961, довідки про реєстрацію шлюбу від 24.06.1988 № 753, свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_6 від 18.02.1986, свідоцтва про одруження серії НОМЕР_7 від 09.08.1999 є дочкою ОСОБА_2 (а.с. 38-40).

З метою виплати недоотриманої пенсії ОСОБА_2, позивач 22.01.2019 звернулась до відповідача з відповідною заявою та доданими до неї документами (а.с. 37-45).

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області листом від 05.02.2019 за № 39803/П-12 повідомило позивача, що документи мають подаватися в оригіналі (паспорт, посвідчення особи і т. ін.), уповноважені працівники завіряють копії для приєднання до матеріалів пенсійної справи. Вказано, що документи в оригіналі подані не були та не було подано довідки про те, що позивач проживала разом із ОСОБА_2 на день її смерті відповідно до статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а тому виплатити позивачу недоотриману пенсію за її матір немає законних підстав (а.с. 15).

Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначається Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон).

Відповідно до статті 52 Закону пенсіонерам з числа військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей пенсії виплачуються органами Пенсійного фонду України за місцем фактичного проживання пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання. Іншим особам, які мають право на пенсійне забезпечення згідно з цим Законом, пенсії виплачуються органами Пенсійного фонду України через установи відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» за місцем фактичного проживання пенсіонера на підставі відповідних документів, що оформляються органом Пенсійного фонду України. Виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія.

Згідно частин першої-третьої статті 61 Закону суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв'язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім'ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім'ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. При зверненні кількох членів сім'ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» регулює Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за № 135/13402 (далі - Порядок).

Відповідно до абзацу третього пункту 4 Порядку заява про виплату недоодержаної пенсії у зв'язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім'ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.

В силу абзацу другого пункту 13 Порядку копії документів, необхідних для призначення пенсії, що подаються безпосередньо заявниками до органів, що призначають пенсії, завіряються органами, що призначають пенсії.

Таким чином, з огляду на зміст наведених положень суми недоодержаної пенсії виплачуються членам сім'ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, або членам сім'ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, якщо відповідне звернення надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Так, згідно частин першої та другої статті 30 Закону право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні. Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.

Зважаючи на наведені вище положення, для отримання недоодержаної ОСОБА_2 пенсії, позивач повинна була до відповідної заяви долучити докази проживання разом зі своєю матір'ю ОСОБА_2 на момент її смерті, однак такі документи не були надані.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути на наступне.

Частинами першою та другою статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» передбачено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Згідно копій паспортів, позивач та її померла мати зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8, 9).

Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради Чернігівської області від 28.04.2016 № ОСОБА_2 взята на облік як внутрішньо переміщена особа за фактичним місцем проживання за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 12).

При цьому, згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4, виданого Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області 06.09.2018, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Макіївка Донецької області (а.с. 10).

Водночас, згідно довідки Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради від 19.02.2018 № , ОСОБА_1 взята на облік як внутрішньо переміщена особа за фактичним місцем проживання: АДРЕСА_3 (а.с. 31).

Вказані документи у своїй сукупності не дають можливості стверджувати фактичне спільне проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на день смерті останньої.

Будь-яких доказів протилежного суду не надано.

При цьому, суд звертає увагу, що в силу положень Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» поняття «місце проживання» не є тотожним поняттю «зареєстроване місце проживання».

Також, в силу положень абзацу другого пункту 13 Порядку, обґрунтованими є доводи відповідача про необхідність подання документів для виплати недоотриманої пенсії в оригіналі, що надає змогу уповноваженим працівникам пенсійного органу приєднати завірені копії до матеріалів пенсійної справи.

Суд не приймає до уваги посилання позивача, що відмова у виплаті недоотриманої пенсії обґрунтована відповідачем пропуском шестимісячного строку після смерті пенсіонера для звернення за такою виплатою, оскільки таке твердження не відповідає обставинам справи.

За вказаних обставин, суд погоджується з відповідачем стосовно того, що в Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області були відсутні підстави для виплати позивачу недоодержаної пенсії ОСОБА_2.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Тому, суд не приймає до уваги посилання відповідача, що в період з 01.01.2017 по ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 пенсійні виплати не отримувала на підставі рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 13.01.2017 № 2, оскільки вони не були покладені в основу оскаржуваної відмови у виплаті недоотриманої пенсії.

У відповідності до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За таких обставин, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити повністю.

У зв'язку з відмовою позивачу в задоволенні позову, понесені нею судові витрати, пов'язані зі зверненням до суду, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_3) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П'ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005, ) про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14.03.2019.

Суддя Н.М. Баргаміна