Справа № 240/324/19
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2019-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
11 березня 2019 року м. Житомир справа № 240/324/19
категорія 112010203
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Капинос О.В.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Овруцького обєднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними, зобов"язання вчинити дії,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:
-визнати неправомірними дії Овруцького обєднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у пререведенні його з пенсії по 3-й групі інвалідності на пенсію за віком відповідно до ч.2 ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
-зобов"язати Овруцьке обєднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області перевести його з пенсії по 3 групі інвалідності на пенсію за віком відповідно до ч.2 ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та здійснити нарахування і виплату пенсії за віком з 16.08.2018.
В обґрунтування позову зазначив, що відповідачем протиправно відмовлено у переведенні його з пенсії по 3-й групі інвалідності на пенсію за віком відповідно до ч.2 ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" , оскільки він, як постраждалий від аварії на ЧАЕС 1 категорії, що підтверджується посвідченням, має право на пенсію за віком у зв"язку із зниженням пенсійного віку відповідно до ч.2 ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" так як з 26.04.1986 по 01.01.1993 прожив на території гарантованого добровільного відселення 3 роки 3 місяці та 13 днів, що відповідачем у своїй відповіді не заперечується.
Ухвалою від 06.02.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення учасників справи.
Відповідачем відзиву на позов не надіслано, отже відповідно до ч.6 ст.162, ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд справи здійснюється за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.
З матеріалів справи вбачається, що позивач є потерпілим від аварії на ЧАЕС , що підтверджується посвідченням 1-ї категорії від 15.09.1994 та інвалідом 3 групи, що підтверджується копією довідки МСЕК серії 12 ААА №089237 від 26.02.2015. (а.с.3,13)
Позивач з 18.02.1994 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду та отримує пенсію по 3-групі інвалідності (захворювання пов"язане з наслідками аварії на ЧАЕС), що відповідачем не заперечується.
Звернувшись у серпні 2018 до Овруцького об"єднаного управління Пенсійного фонду в Житомирській області із заявою про переведення з пенсії по 3-й групі інвалідності на пенсію за віком відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" отримав лист №8987/03 від 26.12.2018, яким відмовлено у переведенні на пенсію за віком відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з тих підстав, що позивач перебуває на пенсії по 3-й групі інвалідності і при первинному призначенні було видане посвідчення потерпілого 1-і категорії від аварії на ЧАЕС, а посвідчення 3-ї категорії потерпілого від аварії на ЧАЕС вилучено. (а.с.10-11)
Позивач вважає такі протиправними, тому звернувся до суду для захисту порушеного права.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.
Згідно з частиною третьою статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" призначення та виплата пенсій, особам які мають право на її отримання із зменшенням пенсійного віку, провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.
Статтею 55 Закону визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.
Приписами частини 1 статті 55 Закону передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема,
- особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, - зменшення віку передбачено - 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.
Отже, на пенсію із зниженням пенсійного віку на 6 років мають право особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, - зменшення віку передбачено - 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачу відмовлено у переведенні з пенсії по інвалідності внаслідок захворювання, пов"язаного з наслідками Чорнобильської АЕС, на пенсію із зменшенням пенсійного віку на 6 років з тих підстав, що при первинному призначенні пенсії по інвалідності було видане посвідчення потерпілого 1-і категорії від аварії на ЧАЕС, а посвідчення 3-ї категорії потерпілого від аварії на ЧАЕС вилучено.
Суд не погоджується з доводам позивача з огляду на таке.
Статтею 44 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що заява про призначення пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики.
Відповідно до пункту 2 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51 посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.
Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 передбачено, що при призначенні (перерахунку) пенсії за віком надаються, зокрема, документи, які засвідчують особливий статус особи.
Відповідно до підпункту "ґ" пункту 7 зазначеного Порядку документами, що засвідчують особливий статус особи, є: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (при призначенні пенсії із використанням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи") та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що документами, які підтверджують право позивача на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку є: особистий паспорт громадянина України, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи, довідка про період проживання на цих територіях. При цьому, відповідно до п.22 Порядку за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка відповідних органів з місця проживання, у тому числі органів місцевого самоврядування.
Отже, в контексті ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та положень Порядку №22-1 основною умовою наявності права на пенсію із зниженням пенсійного віку є документальне підтвердження факту постійного проживання або відпрацювання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 1 січня 1993 не менше 3 років.
З матеріалів справи вбачається, що позивач до заяви про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку від 16.08.2018 надав паспорт, трудову книжку, документи про стаж, що підтверджується розпискою-повідомленням. (а.с.9)
У листі-відмові відповідача зазначено, що згідно довідки Овруцької міської ради від 07.06.2018 р. № 1546 з 26.04.1986 по 26.08.1986 , з 25.02.1989 по 07.07.1990 , з 03.06.1991 по 07.09.1991, з 08.04.1999 по 28.04.1999 позивач постійно проживав та був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, яке згідно Постанови кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991 відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.
Згідно довідки Овруцької міської ради від 14.06.2018 № 6152 з 11.12.1992 по 24.09.1993 року позивач проживав та був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2, з 05.05.1999 по 23.06.2010 - м. Овруч вул.Древлянська,31/1, з 30.06.2010 по 12.10.2010, з 23.11.2010 по 04.02.2011 - м. Овруч вул..Металістів,5/17, та з 21.02.2011 по даний час - м. Овруч вул. Древлянська,3 1 кв. 1 .
Згідно Постанови кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991 року м. Овруч після аварії на Чорнобильській АЕС відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.
Згідно з записами у трудовій книжці позивач працював з 19.07.1991 по 11.05.1995 в Овруцькій НМДСК-42 с. Дубовий Гай Овруцького району , яке згідно Постанови Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991 року відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.
Таким чином, вказані документи підтверджують факти проживання позивача станом на 01.01.1993 у зоні гарантованого добровільного відселення 3 роки 03 місяці 13 днів, що дає позивачу право на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до п.2 ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
При цьому, доводи відповідача щодо того, що посвідчення 3-ї категорії потерпілого від аварії на ЧАЕС у позивача вилучено, не заслуговують на увагу, оскільки у матеріалах справи міститься посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, яке підтверджує особливий статус позивача.
Крім того, основною умовою наявності права на пенсію із зниженням пенсійного віку є документальне підтвердження факту постійного проживання або відпрацювання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 1 січня 1993 не менше 3 років, що позивачем і було зроблено.
Більш того, про наявність у позивача права призначення пенсії із зниженням пенсійного віку на 6 років вказано самим відповідачем у листі, що був направлений на адресу позивача 26.12.2018.
Тобто, за сукупністю наявних у справі матеріалів, суд приходить до висновку про наявність у позивача права на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до ч.2 ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Таким чином, оскільки позивач є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, то має право на користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема, право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 6 років після досягнення 54 років, встановленого для одержання державних пенсій, та свідчить про безпідставність відмови відповідача у її призначенні.
Відповідно до частини першої статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.
Для пенсій за віком вказаними нормами передбачено більш ранній строк, а саме: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
За таких обставин, та беручи до уваги встановлене судом право позивача на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та враховуючи дату народження позивача, така пенсія повинна бути призначена позивачу з 10.06.2018, з дня що настає за днем досягнення пенсійного віку.
Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Враховуючи те, відповідач не надано суду доказів на підтвердження правомірності своїх дій, суд задовольняє позов у повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Капинос