Справа № 461/8174/18
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2019-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/2385/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Глушка І.В.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби України на рішення Галицького районного суду м. Львова від 18 грудня 2018 року (головуючий суддя Фролова Л.Д., м. Львів, повний текст складено 21.12.2018) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови про порушення митних правил,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Львівської митниці Державної фіскальної служби України в якому просив визнати протиправною та скасування постанову відповідача про порушення митних правил №5663/20900/18 від 16.10.2018.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 18 грудня 2018 року позовні вимоги задоволено, скасовано постанову заступника начальника Львівської митниці ДФС начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ОСОБА_2 в справі про порушення митних правил №5663/20900/18 від 16 жовтня 2018 року, і закрито справу про адміністративне правопорушення

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Львівська митниця Державної фіскальної служби України оскаржила його в апеляційному порядку, вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, та порушено норми процесуального права, тому просить скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 18 грудня 2018 року та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі зазначає, що причиною скасування постанови в справі про порушення митних правил є наявність обставин, які, на думку суду, виключають можливість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил та накладення на нього адміністративного стягнення, а саме хвороба батьків позивача та необхідність догляду за ними й повідомлення про цю обставину Львівську митницю ДФС.

Проте, судом першої інстанції не враховано, що наведена причина порушення терміну доставки не відноситься до аварії чи обставин непереборної сили і не може звільняти особу від відповідальності.

Згідно із ч. 1 ст. 460 МК України, вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Таким чином дана норма чітко визначає умови звільнення особи від відповідальності за вказане порушення митних правил. Такими умовами відповідно є аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами.

Згідно Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 №1118 до обставин непереборної сили відносяться смерть власника транспортного засобу, стихійне лихо (пожежа, повінь, інше стихійне лихо чи сезонне природне явище, зокрема замерзання моря тощо, закриття шляхів тощо), військові дії чи надзвичайний стан у регіоні, через який переміщується транспортний засіб, страйк, злочинні дії третіх осіб, спрямовані проти власника транспортного засобу, дорожня пригода за участю транспортного засобу, яка спричинила повне або часткове його пошкодження, неможливість подальшого руху транспортного засобу, якщо зсув або ожеледиця створює небезпеку чи загрозу дорожньому руху, життю чи здоровю людей або навколишньому середовищу, інші схожі за характером обставини чи події.

Крім цього, відповідно до п. 2 розділу VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 31.05.2012 № 657, обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема, стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обовязкових для особи, закриття шляхів, проток каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події; аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у звязку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Також, обовязковою ознакою обставин непереборної сили є надзвичайність та невідворотність.

Пунктом 5 розділу VIII вищезазначеного Порядку визначено, що якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму) повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Проте позивач, доказів, що підтверджують факт аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, у відповідності до ст. 460 МК України, не надав.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою від 16 жовтня 2018 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ч. 3 ст. 470 МК України та накладено стягнення 8500 грн. штрафу. Відповідно до вказаної постанови, 13 вересня 2018 року, о 19 год. 15 хв., в зону митного контролю митного поста «Краковець» Львівської митниці ДФС смугою руху «зелений коридор» в напрямку «виїзд з України» прибув транспортний засіб «OPEL», р.н. 6AI6445, під керуванням ОСОБА_1 В ході митного контролю та оформлення, було встановлено, що ОСОБА_1 ввіз на митну територію України 11 серпня 2018 року транспортний засіб автомобіль «OPEL», р.н. 6AI6445 через пункт пропуску «Устилуг» Волинської митниці ДФС у митному режимі «транзит». Станом на 13 вересня 2018 року ОСОБА_1 транспортний засіб «OPEL», р.н. 6AI6445 за межі митної території України не вивозив.

Досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд першої інстанції правильно вважав, що перевірці підлягають обставини, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення.

При цьому судом вірно враховано, що згідно ч. 1 ст. 95 МК України, для автомобільного транспорту встановлено строк транзитного перевезення в десять діб, а у разі переміщенні в зоні діяльності однієї митниці - п'ять діб.

Порушенням митних правил, відповідно до ч. 3 ст. 470 МК України, є перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що перебувають під митним контролем, до органу доходів і зборів призначення (а при переміщенні в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів - від одного підрозділу цього органу до іншого), митних або інших документів на ці товари, транспортні засоби не більше ніж на одну добу.

Частиною 1 статті 381 МК України встановлено, що транспортні засоби особистого користування, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, дозволяється ввозити на митну територію України з метою транзиту без письмового декларування та внесення на рахунок митного органу, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів з метою вільного обігу.

Згідно матеріалів справи пропуск ввезеного позивачем вищезазначеного автомобіля здійснено у порядку, передбаченому нормами ч.1 ст.381 МК України, тобто в митному режимі «транзит», на строк, передбачений нормами ст. 95 МК України для автомобільного транспорту (10 діб). У випадку ввезення даного транспортного засобу в іншому режимі ніж транзит, позивач зобовязаний був письмово задекларувати такий транспортний засіб та виконати інші митні формальності. Позивачем не було письмово задекларовано транспортний засіб в іншому режимі, тому такий був ввезений в Україну в митному режимі транзит.

Нормами ст.ст. 90 та 93 МК України визначено що товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, перебувають під митним контролем і повинні бути доставленими у митний орган призначення до закінчення строку, визначеного ст.95 МК України.

Відповідно до ст.192 МК України, перевізник зобов'язаний вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання, терміново повідомити найближчий митний орган про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач 21 серпня 2018 року повідомляв найближчий митний орган, а саме Київську регіональну митницю ДФС про неможливість вивезення автомобіля «OPEL», р.н. 6AI6445 у звязку з хворобою батьків та доглядом за ними.

Крім того, судом враховано, що відповідно до медичної довідки №168 від 12.09.2018 ОСОБА_1 наглядає за хворим батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 після перенесення останнім інфаркту Згідно з медичними довідками №61 та №69 від 09.02.2018, позивач також здійснює нагляд за хворою матірю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідно до акту від 20 жовтня 2018 року, виданого ОСОБА_5 селищною радою Дніпровського району Дніпропетровської області, позивач ОСОБА_1 з 2017 року по теперішній час постійно перебуває зі своїми батьками та здійснює догляд за ними. В акті засвідчено, що брат позивача ОСОБА_6 постійно перебуває у Чехії та догляду за батьками не здійснює.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції вважав, що позивачем виконано вимогу норми ст. 192 МК України, оскільки при вжитті всіх заходів для вивезення транзитного транспортного засобу, таке було унеможливлене обєктивними причинами: потребою у догляді хворих батьків похилого віку, що документально підтверджено доказами у справі. Про дану обставину ОСОБА_3 повідомив найближчий митний орган. Крім того, транспортний засіб був вивезений позивачем за межі України 13 вересня 2018 року, тобто через 20 днів після закінчення граничного транзитного строку, коли відпали зазначені обставини.

З огляду на це, суд першої інстанції дійшов висновку, що у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, тому його позов підлягає задоволенню.

Однак, колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції не погоджується.

Як вірно зазначено апелянтом, що згідно із ч. 1 ст. 460 МК України, вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Покликаючись на медичні документи, в яких зазначено, що позивач здійснював догляд за хворими батьками, як на докази, що свідчать про неможливість позивачем дотриматись вимог ст. 95 МК України, суд першої інстанції поза увагою залишив ту обставину, що такі видані у всіх випадках лікарем комунального комерційного консультативно-діагностичного центру Печерського району м. Києва ОСОБА_7 У довідці №168 від 12.09.2018 зазначено, що позивач з 20.08.2018 по 12.09.2018 здійснював нагляд за батьком після перенесеного інфаркту (а.с.39), у довідці №61 від 09.02.2018 зазначено, що позивач знаходиться в Україні з 19.11.2017 по догляду за матір?ю (а.с.44), у довідці №68 від 09.02.2018 зазначено, що позивач з 09.02.2018 по 01.03.2018 знаходиться в Україні доглядає хвору матір (а.са.43). Проте такі довідки не можуть свідчити про неможливість вивезення транспортного засобу позивачем у строки встановлені ст. 95 МК України та взагалі є сумнівними з урахуванням того, що лікар не може стверджувати про перебування позивач в Україні, а тим більше у довідці у довідці №68 від 09.02.2018 взагалі строк перебування вказано в майбутньому 01.03.2018.

Крім того, суд апеляційної інстанції критично оцінює ОСОБА_5 селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 20.10.2018 про те, що позивач з 2017 року по даний час постійно перебував зі своїми батьками та здійснював догляд за ними.

Вказані докази суперечать один одному.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №03106 (а.с.8-11) батько позивача, ОСОБА_3, знаходився у стаціонарі Дніпропетровського обласного клінічного центру кардіології та кардіохірургії з 02.08.2018 та був прооперований, в той же час позивач 11.08.2018 ввозив на митну територію України транспортний засіб.

Вказані вище обставини, жодним чином не підтверджують обставину того, що позивач був позбавлений можливості вчасно, протягом 10 днів, вивезти ввезений ним автомобіль в режимі «транзит».

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 2 розділу VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 31.05.2012 № 657, обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема, стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обовязкових для особи, закриття шляхів, проток каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події; аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у звязку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції слід скасувати, бо таке прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права і висновки суду не відповідають матеріалам справи, а у задоволенні позовних вимог відмовити.

Керуючись ст. 243, 286, ст. 308, ст. 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби України задовольнити, скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 18 грудня 2018 року по справі № 461/8174/18.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

ОСОБА_8