Справа № 708/83/19
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 708/83/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Губської О.А.,

Беспалова О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 14 лютого 2019 року (суддя Ткаченко С.Є.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Волинської митниці Державної фіскальної служби про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення (в справі про порушення митних правил),-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Чигиринського районного суду Черкаської області з адміністративним позовом до Волинської митниці Державної фіскальної служби, у якому просив визнати протиправною (незаконною) та скасувати постанову в.о. начальника Волинської митниці ДФС Шелігацького Євгенія Сергійовича від 05 грудня 2018 року №6290/20500/18 про притягнення ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 14 лютого 2019 року позовну заяву залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, невідповідності рішення суду обставинам справи, неповного з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, в якій просить скасувати рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 14 лютого 2019 року та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

13.03.2019 до суду апеляційної інстанції від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому такий просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Сторони у судове засідання не з'явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно постанови в справі про порушення митних правил № 6290/20500/18 від 05.12.2018, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності по ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень.

В даній постанові зазначено, що 26.06.2018 в зоні діяльності Волинської митниці ДФС на митну територію України ОСОБА_2 було ввезено легковий автомобіль «Citroen C5», який ним за межі митної території України не було вивезено, чим перевищено строк доставки (строк транзитного перевезення) більше, ніж на 10 діб, що призвело до порушення ним вимог ст. 95 Митного кодексу України.

Вважаючи постанову незаконною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що, оскільки, ввезений позивачем автомобіль було розмитнено та зареєстровано 11.01.2019, а строк дії транзитного перевезення автомобіля закінчився 06.07.2018, тобто з урахуванням того, що на час прийняття оскаржуваної постанови 05.12.2018 позивачем не вчинялися дії, спрямовані на розмитнення ввезеного ним автомобіля, відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо оподаткування акцизним податком легкових транспортних засобів» та Закону України «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України», що набрали чинності 25.11.2018, хоча про факт порушення митних правил останній був обізнаний, в діях позивача є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності ( ст. 7 КУпАП).

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Як передбачено ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

При цьому, відповідно до п. 25 ч.1 ст.4 Митного кодексу України митний режим - комплекс взаємопов'язаних правових норм, що відповідно до заявленої мети переміщення товарів через митний кордон України визначають митну процедуру щодо цих товарів, їх правовий статус, умови оподаткування і обумовлюють їх використання після митного оформлення.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 71 Митного кодексу України декларант має право обрати митний режим, у який він бажає помістити товари, з дотриманням умов такого режиму та у порядку, що визначені цим Кодексом. Поміщення товарів у митний режим здійснюється шляхом їх декларування та виконання митних формальностей, передбачених цим Кодексом.

Частиною першою статті 90 МК України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 92 Митного кодексу України митний режим транзиту може бути застосований як до товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що безпосередньо ввозяться на митну територію України, так і до таких, що перебувають на митній території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 Митного кодексу України визначає, що переміщення товару у митному режимі транзиту здійснюється як прохідний або внутрішній транзит, або каботаж.

Згідно з пп. в) п. 2 ч. 2 ст. 91 Митного кодексу України митний режим транзиту застосовується до товарів, які переміщуються від одного пункту, розташованого на митній території України, до іншого пункту, розташованого на митній території України, у тому числі якщо частина цього переміщення проходить за межами митної території України.

У відповідності до ст. 95 Митного кодексу України, для автомобільного транспорту встановлено строк транзитного перевезення в 10 діб, а у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці 5 діб.

Отже, скориставшись правом, відповідно до ст. 71 МК України та обравши митний режим транзиту позивач зобов'язувався дотримуватись його умов, визначених ст.ст. 92, 93, 95 МК України.

Згідно із нормами ч. 2 ст. 95 Митного кодексу України, до строків зазначених у ч. 1 даної статті, не включається час дії обставин, зазначених у ст. 192 Митного кодексу України.

Відповідно до ч.3 ст. 470 Митного кодексу України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 1 ст. 460 Митного кодексу України вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу ), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Отже, дана норма чітко визначає умови звільнення особи від відповідальності за перелічені порушення митних правил, якими є: аварія, дія обставин не переробної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами.

Тому, згідно норм діючого законодавства перевізник звільняється від відповідальності за статтею 470 Митного кодексу України у разі наявності факту аварії або дії обставин непереборної сили за умови документального підтвердження такого факту та вчасно (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) письмового повідомлення найближчого митного органу про обставини події.

Так, як вбачається з матеріалів справи, 26.06.2018 в зоні діяльності Волинської митниці Державної фіскальної служби позивачем на митну територію України через митний пост «Ягодин», в митному режимі «транзит», було ввезено автомобіль «Citroen C5», який у десятиденний термін з території України не вивезений.

Виходячи з цього, вище вказане порушення має місце і воно є триваючим, оскільки триваючі правопорушення - це правопорушення, які розпочавшись з якоїсь протиправної дії чи бездіяльності особи, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання покладених на неї обов'язків, при цьому початком такого діяння може бути активна дія чи бездіяльність, коли винна особа або не виконує покладений на нього обов'язок, або виконує його не в повній мірі чи неналежним чином.

Таким чином, беручи до уваги, що позивачем на момент розгляду справи про порушення митних правил не було виконано обов`язок щодо вивезення автомобіля за межі митної території України, дане правопорушення є триваючим.

Вказане правопорушення було виявлене митним органом в грудні 2018 року шляхом перевірки по інформаційній базі АСМО «Інспектор», ЄАІС ДФС про факт невиконання позивачем зобов`язання щодо транзиту ввезеного ним автомобіля, про що зазначено в оскаржуваній постанові від 05.12.2018.

Позивач, відповідно до листа від 24.07.2018, завчасно та належним чином викликався на 04.09.2018 на 10 год. до Волинської митниці для надання пояснень щодо порушення термінів транзитного переміщення автомобіля і був повідомлений про те, що у випадку неявки протокол може бути складений без його участі, про що свідчать дані списку № 6239 згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів і що спростовує доводи апелянта про те, що його не викликали на розгляд справи.

Відповідно до службової записки старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 3 митного посту «Ягодин» від 20.10.2018, ОСОБА_2 перевищив встановлений ст. 95 МК України строк транзитного перевезення автомобіля марки «Citroen C5» більше, ніж на 10 діб, при цьому із заявою щодо неможливості вивезення вказаного транспортного засобу не звертався, про аварію або дії обставин непереборної сили не повідомляв, документи, що підтверджують неможливість доставити вказаний автомобіль до органів доходів і зборів ДФС не надавав, у зв'язку з чим 20.10.2018 відносно ОСОБА_2 було складено протокол про порушення митних правил № 6290/20500/18.

Вказаний протокол про порушення митних правил було направлено на адресу ОСОБА_2 20.10.2018 та запрошено на розгляд справи на 14.11.2018 з 10 год. до 12 год. в приміщенні Волинської митниці.

Відповідно до постанови в справі про порушення митних правил № 6290/20500/18 від 05.12.2018 позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності по ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень.

Зазначену постанову було направлено на адресу позивача, про що свідчить відповідний супровідний лист від 06.12.2018.

Згідно до ч. 1 ст. 467 Митного кодексу України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Колегія суддів вважає, що встановлений ч.1 ст. 467 Митного кодексу України строк накладення на позивача адміністративного стягнення за порушення ним вище вказаних митних правил відповідачем дотримано.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» № 2612-VIII від 08.11.2018, що набув чинності 25.11.2018, були внесені зміни до Митного кодексу України, а саме пункт 13 Закону №2612-VIII вносив зміни до розділу XXI «Прикінцеві та перехідні положення» Митного кодексу України, який було доповнено пунктом 9-2 та 9-3 такого змісту: «Тимчасово, протягом 180 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України», митне оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України, що класифікуються за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД та ввезені на митну територію України в період з 1 січня 2015 року до дня набрання чинності цим Законом і перебувають у митних режимах тимчасового ввезення або транзиту, здійснюється з виконанням митних формальностей відповідно до тимчасового порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

До набрання чинності тимчасовим порядком, визначеним абзацом першим цього пункту, митне оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України, що класифікуються за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД, здійснюється в порядку, передбаченому законодавством.

Пунктом 9-3 установлено, що протягом 180 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» митне оформлення транспортного засобу, що класифікується за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД та щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, здійснюється за умови сплати належних митних платежів та добровільної сплати до державного бюджету фізичною особою, яка є власником такого транспортного засобу або уповноважена розпоряджатися ним та декларує такий транспортний засіб для вільного обігу на митній території України, коштів у сумі, що дорівнює розміру п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Здійснення митного оформлення транспортного засобу з дотриманням умов, визначених абзацом першим цього пункту, звільняє осіб, відповідальних за дотримання строків та умов (вимог) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, від адміністративної відповідальності, передбаченої статтями 470, 481 та 485 цього Кодексу, за порушення митних правил стосовно транспортного засобу, щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту".

Однак, вказані норми не можуть бути поширені на спірні правовідносини та доводи апелянта про те, що ввезений ним автомобіль було розмитнено та сплачено обов'язкові платежі і збори неможливо взяти до уваги, оскільки, відповідно до доданих позивачем до матеріалів справи свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХІ № 637342 та квитанцій про сплату послуг за митне оформлення, вказані дії було здійснено позивачем, починаючи з 28.12.2018 і закінчено 03.01.2019, автомобіль зареєстровано 11.01.2019, а строк дії транзитного перевезення автомобіля закінчився 06.07.2018.

Відтак, враховуючи те, що на час прийняття оскаржуваної постанови 05.12.2018 позивачем не вчинялися дії, спрямовані на розмитнення ввезеного ним автомобіля, відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо оподаткування акцизним податком легкових транспортних засобів» та Закону України «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України», що набрали чинності 25.11.2018, хоча про факт порушення митних правил останній був обізнаний, постанова набрала законної сили 15.12.2018, а митне оформлення транспортного засобу закінчено 03.01.2019, то, відповідно, позивач не може бути звільнений від відповідальності за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, оскільки митне оформлення транспортного засобу позивач здійснив після набрання юридичної сили оскаржуваної постанови.

Оскільки позивач до винесення постанови в.о. начальника Волинської митниці ДФС Шелігацького Євгенія Сергійовича від 05 грудня 2018 року №6290/20500/18 жодних дій щодо початку митного оформлення транспортного засобу не вчинив, то такий чином ОСОБА_2 не став суб'єктом правовідносин, які б передбачали звільнення такого від відповідальності .

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в діях ОСОБА_2 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, а тому, постанова в справі про порушення митних правил № 6290/20500/18 від 05.12.2018 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності по ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень, відповідає вимогам закону, а позовні вимоги позивача щодо визнання її незаконною та скасування є безпідставними, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 14 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена відповідно до ч.3 ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді О.А. Губська

О.О. Беспалов