Справа № 2140/1750/18
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2019 р. Справа № 2140/1750/18

Категорія: 9.3 Головуючий в 1 інстанції: Варняк С.О.

Час і місце ухвалення: 15:23, м. Херсон

Колегія суддів П'ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Лук'янчук О.В.

суддів - Бітова А. І.

- Ступакової І. Г.

при секретарі - Черкасовій Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства фінансів України на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2018 року по справі за позовом комунального виробничого управління "Каховський водоканал" до Міністерства фінансів України, Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2018 року комунальне виробниче управління "Каховський водоканал" звернулося до суду з позовом до Міністерства фінансів України, Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Херсонській області, в якому просило:

- визнати протиправною бездіяльність Мінфіна щодо не прийняття рішення про перерахування субвенції в порядку та на умовах, передбачених Постановою КМ України №332 від 18.05.2017р., договорами: №1 від 07.07.2017р. на суму 336 550,14грн.; №8 від 06.09.2017р. на суму 596 003,00 грн.; №11 від 17.10.2017р. на суму 312 399,00 грн.; №15 від 07.11.2017р. на суму 499 915,00грн.; №25 від 06.12.2017р. на суму 567 147,00грн., та доведення його до відома Казначейства;

- зобов'язати Мінфін прийняти рішення про перерахування субвенції в порядку та на умовах, передбачених Постановою КМУ №332 від 18.05.2017р., договорами: №1 від 07.07.2017р. на суму 336550,14грн.; №8 від 06.09.2017р. на суму 596003,00грн.; №11 від 17.10.2017р. на суму 312399,00грн.; №15 від 07.11.2017р. на суму 499915,00грн.; №25 від 06.12.2017р. на суму 567147,00грн., а також відшкодувати нараховані штрафні санкції за порушення терміну сплати податку на додану вартість згідно податкових повідомлень-рішень від 07.02.2018р. № від 07.02.2018р. в сумі 35 266,20грн. і № в сумі 462 402,83грн., та довести його до відома Державної казначейської служби України;

- зобов'язати ДКС України перерахувати ГУ ДКС України у Херсонській області кошти, залучені з єдиного казначейського рахунка на підставі рішення Мінфіну, у сумі 2 312 014,15грн. за договорами про взаєморозрахунок, та штрафні санкції 497 669,03грн. згідно податкових повідомлень-рішень від 07.02.2018р. № та №;

- зобов'язати ГУ ДКС України у Херсонській області виконати свої зобов'язання за договорами про взаєморозрахунок перерахувати отримані від ДКС України кошти у сумі 2 312 014,15грн. за договорами про взаєморозрахунок, та штрафні санкції 497 669,03грн. згідно податкових повідомлень-рішень від 07.02.2018р. № та № на рахунок Департаменту фінансів Херсонської облдержадміністрації;

- витрати пов'язані з розглядом адміністративного позову покласти на відповідачів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що протиправна бездіяльність Мінфіна щодо виконання вимог Постанови КМ України № 332 від 18.05.2017р. в частині не завершення процедури розрахунків шляхом виділення коштів - субвенцій на погашення різниці в тарифах відповідно до договорів про проведення взаєморозрахунків, передбачених Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", призвела до недоотримання позивачем коштів. В результаті чого у позивача виникла заборгованість зі сплати податків у сумі 2 312 014,15грн., і як наслідок, наявності відповідної суми боргу з податку на додану вартість, на погашення якої мали бути спрямовані зазначені суми. Що свою чергу призвело до прийняття органами ДФС податкових повідомлень-рішень, якими підприємству нараховані штрафні санкції у розмірі 497 669,03грн.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2018 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Мінфіна щодо не прийняття рішення про перерахування субвенції в порядку та на умовах, передбачених Постановою КМ України №332 від 18.05.2017р., договорами: №1 від 07.07.2017р. на суму 336 550,14грн.; №8 від 06.09.2017р. на суму 596 003,00грн.; №11 від 17.10.2017р. на суму 312 399,00грн.; №15 від 07.11.2017р. на суму 499 915,00грн.; №25 від 06.12.2017р. на суму 567 147,00грн., та доведення його до відома Казначейства.

Зобов'язано Мінфін прийняти рішення про перерахування субвенції в порядку та на умовах, передбачених Постановою КМ України №332 від 18.05.2017р., договорами: №1 від 07.07.2017р. на суму 336 550,14грн.; №8 від 06.09.2017р. на суму 596 003,00грн.; №11 від 17.10.2017р. на суму 312 399,00грн.; №15 від 07.11.2017р. на суму 499 915,00грн.; №25 від 06.12.2017р. на суму 567 147,00грн.

Стягнуто з Мінфіна на користь позивача заподіяну шкоду у розмірі штрафних санкцій за порушення терміну сплати податку на додану вартість згідно податкового повідомлення-рішення № від 07.02.2018р. в сумі 35 266,20грн. і податкового повідомлення-рішення № від 07.02.2018р. в сумі 462 402,83грн.

Стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Мінфіна судові витрати у сумі 10 989,04 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, Мінфін надав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки суд, з порушенням застосуванням норм права дав невірну оцінку дійсним обставинам справи. Тому, апелянт просить прийняти нове судове рішення, яким скасувати рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2018 року та відмовити у задоволені позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не було розглянуто заяву Мінфіна про застосування пропуску процесуального строку звернення до адміністративного суду. Крім того, судом не взято до уваги, що позивачем не доведено факту порушення його прав Мінфіном, не зазначено, яким саме чином порушено права позивача у спірних відносинах. Апелянт зазначає, що звертався до Мінрегіонрозвитку, як головного розпорядника коштів субвенції, та неодноразово доповідав Кабінету Міністрів України про неможливість проведення розрахунків за договорами про надання субвенції, у зв'язку із значним невиконанням у 2017 році запланованих надходжень з податку на додану вартість, які у розумінні статті 31 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" є основним джерелом проведення розрахунків за субвенцією. Також апелянт вказує на відсутність необхідних елементів цивільного правопорушення для відшкодування шкоди відсутні.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановлено, що 17.05.2017 року КВУ "Каховський водоканал" подано до Херсонської обласної територіальної комісії з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах пакет документів для узгодження обсягу заборгованості з різниці в тарифах на послуги водопостачання, водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам теплопостачання, які надають населенню послуги з постачання гарячої води населенню з метою узгоджений обсяг заборгованості направити на погашення заборгованості підприємства на оплату податку на додану вартість.

За результатами засідання Територіальної комісії з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах, було прийнято рішення про узгодження обсягів заборгованості з різниці в тарифах на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, з урахуванням проведених розрахунків у минулих періодах, станом на 01 січня 2016 року, зокрема для КВУ "Каховський водоканал" - сума заборгованості в тарифах для населення складає 11 147 045,00грн. (протокол №2 від 20.06.2017р.).

Протоколом №3 від 20.06.2017р. було розподілено субвенцію з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах між підприємствами надавачами послуг за рахунок джерел, зазначених у статті 31 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік".

Згідно реєстру до Протоколу №3 КВУ "Каховський водоканал" було виділено з державного бюджету обсяг субвенцій у розмірі 11 147 045,00грн.

На основі Примірного договору про організацію взаєморозрахунків, затвердженого Постановою №332 між ГУ ДКС у Херсонській області, Департаментом фінансів Херсонської обласної державної адміністрації, фінансовим управлінням Каховської міської ради та КВУ "Каховський водоканал" були укладенні договори про організацію взаєморозрахунків: №1 від 07.07.2017р. на суму 336 550,14грн., №8 від 06.09.2017р. на 596 003,00грн., №11 від 17.10.2017р. на 312 399,00грн., №15 від 07.11.2017р. на 499 915,00грн., №25 від 06.12.2017р. на 567 147,00грн.

За умовами укладених договорів встановлений такий порядок перерахування суми коштів- Казначейство на підставі рішення Мінфіну перераховує кошти ГУ ДКС України у Херсонській області, яке перераховує отримані кошти на рахунок Департаменту фінансів Херсонської обласної державної адміністрації. Департамент перераховує дану суму коштів на рахунок фінансового управління Каховської міської ради, яке в свою чергу перераховує суму коштів на рахунок КВУ "Каховський водоканал". Після перерахування коштів на спеціальний рахунок підприємства, який відкрито в ГУ ДКС України в Херсонській області, КВУ "Каховський водоканал" перераховує отримані за договором про організацію взаєморозрахунків кошти до загального фонду державного бюджету для погашення податкового боргу, в тому числі реструктуризованого або розстроченого (відстроченого), з податку на додану вартість (з урахуванням штрафних санкцій, пені та процентів, нарахованих на суму такого реструктуризованого або розстроченого (відстроченого) боргу).

06.09.2017р., 17.10.2017р., 07.11.2017р. та 06.12.2017р. КВУ "Каховський водоканал" надало до Департаменту фінансів Херсонської обласної державної адміністрації укладені договори з іншими необхідними документами для формування узагальнених реєстрів договорів, які надсилаються разом з копіями договорів про організацію взаєморозрахунків щомісяця до 5 і 20 числа для їх узагальнення та подання щомісяця до 7 і 22 числа Мінрегіону зведеного реєстру таких договорів разом з їх копіями Казначейству і його територіальним органам, в яких відкриті рахунки учасників розрахунків, договорів про організацію взаєморозрахунків.

В 2017 році кошти на рахунок КВУ "Каховський водоканал" не надійшли, що позбавило підприємство розрахуватися по боргових зобов'язаннях перед державним бюджетом з податку на додану вартість на загальну суму 2 312 014,15грн.

У зв'язку з порушення підприємством термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання за деклараціями з податку на додану вартість, ГУ ДФС у Херсонській області, на підставі податкових повідомлень-рішень від 07.02.2018р. № та №, застосовано до нього штрафні санкції у розмірі 497 669,03грн.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що при наявності у КВУ "Каховський водоканал" необхідних для отриманні субвенції документів, Мінфіном, всупереч вимогам чинного законодавства, не було прийнято рішення про перерахування коштів, та відповідно не повідомлено Казначейство про нього з метою перерахування коштів. Що призвело до спричинення матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача.

Колегія суддів частково не погоджується з зазначеним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 48 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України субвенції - міжбюджетні трансферти для використання на певну мету в порядку, визначеному органом, який прийняв рішення про надання субвенції;

Статтею 97 Бюджетного кодексу України визначено трансферти, що надаються з Державного бюджету України місцевим бюджетам. Згідно частини другої зазначеної статті Кодексу, порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 23 статті 14 Закону України "Про Державний бюджет на 2017 рік" субвенцію з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування (за рахунок джерел, визначених пунктами 13 та 14 статті 11 цього Закону).

На виконання Закону та частини другої статті 97 Бюджетного кодексу України, Кабінетом Міністрів України постановою від 18.05.2017 року №332 затверджено Порядок та умови надання у 2017 році вказаної субвенції, де визначено детальний механізм виділення коштів субвенції та проведення взаєморозрахунків.

Пунктом 3 Порядку №332 передбачено, що підставою для проведення розрахунків з погашення різниці між фактичною вартістю та тарифом є договір про організацію взаєморозрахунків, який укладається підприємствами, що виробляли, транспортували та постачали теплову енергію, надавали послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, централізованого водопостачання і водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) населенню та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню такі послуги, та іншими учасниками розрахунків з погашення заборгованості згідно з довідкою, що підтверджує наявність в учасників розрахунків кредиторської та/або дебіторської заборгованості (без урахування пені, штрафних і фінансових санкцій) на дату укладення такого договору.

Субвенція надається з державного бюджету місцевим бюджетам для погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, за рахунок джерел, зазначених у статті 31 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", та джерел наповнення спеціального фонду державного бюджету, визначених пунктами 13 і 14 статті 11 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", згідно з розподілом, наведеним у додатку 1 головним розпорядником субвенції та відповідальним виконавцем бюджетної програми є Мінрегіонрозвитку (п.1 Порядку №332)

Відповідно до пунктів 7, 8, 9 Порядку №332 місцеві фінансові органи на підставі отриманих відповідно до пункту 6 цих Порядку та умов документів формують узагальнені реєстри договорів, які надсилаються разом з копіями договорів про організацію взаєморозрахунків щомісяця до 5 і 20 числа структурним підрозділам з питань фінансів обласних, Київської міської держадміністрацій для їх узагальнення та подання щомісяця до 7 і 22 числа Мінрегіонрозвитку зведеного реєстру таких договорів разом з їх копіями, а Казначейству і його територіальним органам, в яких відкриті рахунки учасників розрахунків, - договорів про організацію взаєморозрахунків.

Казначейство перевіряє договори про організацію взаєморозрахунків та подає щомісяця до 9 і 24 числа Мінфіну та Мінрегіонрозвитку інформацію про зобов'язання, що підлягають відшкодуванню за рахунок субвенції, в розрізі надавачів послуг.

Мінрегіонрозвитку узагальнює подані відповідно до пункту 7 Порядку та умов документи, формує узагальнений реєстр договорів про організацію взаєморозрахунків та подає його щомісяця до 10 і 25 числа Мінфіну.

Мінфін на підставі поданої Казначейством інформації та поданого Мінрегіонрозвитку узагальненого реєстру договорів про організацію взаєморозрахунків приймає рішення про перерахування субвенції згідно з розподілом, яке доводиться до відома Казначейства.

Казначейство перераховує субвенцію відповідно до Порядку перерахування міжбюджетних трансфертів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 грудня 2010 року №1132, і Порядку казначейського обслуговування державного бюджету за витратами, затвердженого Мінфіном.

Розрахунки з погашення заборгованості за рахунок джерел, визначених пунктами 13 і 14 статті 11 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", проводяться шляхом залучення коштів з єдиного казначейського рахунка.

Зміст наведених правових норм свідчить про те, що субвенція з державного бюджету місцевим бюджетам надається на погашення різниці між фактичною вартістю відповідних послуг (теплопостачання, водовідведення та ін.) та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування. Законом України "Про Державний бюджет на 2017 рік" передбачено виділення субвенції за рахунок коштів державного бюджету на вказані цілі, а Кабінетом Міністрів України розроблено Порядок №332, яким визначено механізм отримання постачальниками послуг з водовідведення, теплопостачання та інших житлово-комунальних послуг компенсації за рахунок субвенції.

Порядком №332 Мінрегіонрозвитку визначено головним розпорядником субвенції та відповідальним виконавцем бюджетної програми. При цьому, на Мінфін покладено обов'язки на підставі поданої Казначейством інформації про зобов'язання, що підлягають відшкодуванню за рахунок субвенції, та поданого Мінрегіонрозвитку узагальненого реєстру договорів про організацію взаєморозрахунків, прийняти рішення про перерахування субвенції згідно з розподілом, та доведення його до відома Казначейства.

Тобто, Мінфін визначений відповідальним державним органом, який повинен завершити процедури проведення розрахунків шляхом виділення коштів, передбачених Законом України "Про Державний бюджет на 2017 рік".

Як свідчать матеріали справи, КВУ "Каховський водоканал" та всіма суб'єктами спірних правовідносин окрім Мінфіна, виконані необхідні дії, спрямовані на отримання підприємством субвенції на погашення різниці у тарифах відповідно до договорів про проведення взаєморозрахунків до Постанови КМ України від 18.05.2017р. № 332.

Зокрема, у період з 14.07.2007р. по 11.12.2017р. до Казначейства надійшло 5 договорів про організацію взаєморозрахунків, укладених за участю КВУ "Каховський водоканал", на загальну суму 2 312 014,14грн., про які було повідомлено Мінфін та Мінрегіонрозвитку листами: від 21.07.2017 № 9-05/1/720-12144 - договір від 07.07.2017 № 1 на суму 336 550,14грн.; від 22.09.2017 № 9-05/1/924-15853 - договір від 06.09.2017 № 8 на суму 596 003,00грн.; від 08.11.2017 № 9-05/1/1093-18599 - договір від 17.10.2017 № 11 на суму 312 399,00грн.; від 14.11.2017 № 9-03/1111-18895 - договір від 07.11.2017 № 15 на суму 499 915,00грн.; від 22.12.2017 № 9-05/1/1316-21652 - договір від 06.12.2017 № 25 на суму 567 147,00грн.

Проте, Мінфіном, в порушення пункту 8 Порядку №332, не було прийнято рішення про перерахування субвенції згідно з розподілом відповідно до визначених вище договорів про проведення взаєморозрахунків до Постанови КМУ від 18.05.2017р. №332 та не доведено їх до Казначейства, внаслідок чого виникли обставини, які позбавили КВУ "Каховський водоканал" можливості своєчасно розрахуватися з бюджетом в установленому Урядом порядку, що призвело до збільшення відповідних податкових боргових зобов'язань останнього.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги про недоведеність факту порушення прав та інтересів позивача саме Мінфіном такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та є необґрунтованими.

Щодо доводів апеляційної скарги про неможливості проведення розрахунків за договорами про надання субвенції, у зв'язку із значним невиконанням у 2017 році запланованих надходжень з податку на додану вартість, а також щодо того, що бюджетний період 2017 року завершився 31 грудня цього ж року, відтак, договори про проведення взаєморозрахунків втратили чинність, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" державна політика у сфері житлово-комунальних послуг ґрунтується, зокрема, на таких принципах: регулювання цін/тарифів на житлово-комунальні послуги у випадках, визначених законом, з урахуванням досягнутого рівня соціально-економічного розвитку, природних особливостей відповідного регіону та технічних можливостей; забезпечення рівних можливостей доступу до отримання мінімальних норм житлово-комунальних послуг для споживачів незалежно від соціального, майнового стану, віку споживача, місцезнаходження та форми власності юридичних осіб тощо; дотримання встановлених стандартів, нормативів, норм, порядків і правил щодо кількості та якості житлово-комунальних послуг.

З метою забезпечення доступності мінімальних норм житлово-комунальних послуг для споживачів незалежно від соціального, майнового стану Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, встановлюються тарифи на деякі види житлово-комунальних послуг, зокрема, на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Разом з тим, встановлені тарифи, як правило, не покривають фактичних витрат надавачів житлово-комунальних послуг.

У зв'язку з цим та з метою забезпечення відшкодування різниці між встановленими тарифами та фактичними витратами надавачів послуг, безперебійного надання житлово-комунальних послуг належної якості держава запровадила механізм субвенцій, які перераховуються з державного бюджету місцевим бюджетом з подальшим перерозподілом між постачальниками житлово-комунальних послуг.

Отже, субвенція на відшкодування різниці між встановленими тарифами та фактичними витратами на надання житлово-комунальних послуг, у розумінні Бюджетного кодексу України, Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" є державною соціальною гарантією, механізм реалізації якої визначений Кабінетом Міністрів України, зокрема, у Порядку №332. Відтак, посилання скаржника на неможливість здійснення своїх зобов'язань через значне невиконанням у 2017 році запланованих надходжень з податку на додану вартість не ґрунтується на вимогах закону та є безпідставним.

Верховний Суд України у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат, гарантованих державою (постанови Верховного Суду України від 22.06.2010 у справі №21-399во10, від 07.12.2012 у справі №21-977во10, від 03.12.2010 у справі №21- 44а10).

Така правова позиція підтримана Конституційним Судом України, зокрема, у рішеннях від 20.03.2002 №5-рп/2002, від 17.03.2004 №7-рп/2004, від 01.12.2004 №20-рп/2004, від 09.07.2007 №6-рп/2007, в яких зазначено про неможливість поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету.

Зокрема, у рішенні від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 Конституційний Суд України вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов'язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави. Разом з тим держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов'язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності правового регулювання покладаються на державу.

Аналогічний правовий висновок висловлений, зокрема, у рішенні Верховного Суду від 15 лютого 2018 року у справі № 820/6514/17.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що у даному випадку, у позивача виникло "правомірне очікування" на виконання Мінфіном, як державним органом свої зобов'язань. Тому, суд апеляційної інстанції не погоджується з доводами Мінфіна, про те що строк звернення до суду з даним позовом сплив 01 червня 2018 року, та вважає, що позивачем шестимісячний строк звернення до адміністративного суду не пропущено, хоча і констатує факт неналежного розгляду судом першої інстанції заяви Мінфіна від 20.09.2018 про застосування пропуску строку звернення до суду.

Щодо стягнення заподіяної майнової шкоди в розмірі нарахованих штрафних санкцій за порушення терміну сплати податку на додану вартість згідно податкових повідомлень-рішень від 07.02.2018 року № в розмірі 35 266,20грн. та № у розмірі 462 402,83грн., то колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до вимог частини першої статті 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Як свідчать матеріали справи, законність застосування до КВУ "Каховський водоканал" вищезазначених податкових повідомлень-рішень була предметом судового розгляду по справі № 821/996/18.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2018 року, яку залишено без змін постановою П'ятого апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року у задоволені позову КВУ "Каховський водоканал" було відмовлено.

Судами було встановлено, що договори про організацію взаєморозрахунків були укладені підприємством після закінчення строку сплати узгоджених зобов'язань з податку на додану вартість, тобто коли податкові зобов'язання вже набули статусу податкового боргу.

Тому, відшкодування таких штрафних санкції здійснюється в порядку та на умовах передбачених Постановою КМ України №332 від 18.05.2017р. (пп.8 п.6), та укладеними договорами про організацію взаєморахунків (7).

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги КВУ "Каховський водоканал" в частині стягнення з Мінфіна на користь підприємства заподіяної шкоди у розмірі штрафних санкцій за порушення терміну сплати податку на додану вартість задоволенню не підлягають.

Згідно з частиною першою статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового скасування рішення суду першої інстанції з ухвалення нового рішення у відповідній частині.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 317, 321, 322, 329, 331 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Міністерства фінансів України задовольнити частково.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2018 року скасувати в частині стягнення з Міністерства фінансів України на користь комунального виробничого управління "Каховський водоканал" заподіяну шкоду у розмірі штрафних санкцій за порушення терміну сплати податку на додану вартість згідно податкового повідомлення-рішення № від 07.02.2018р. в сумі 35 266,20грн. і податкового повідомлення-рішення № від 07.02.2018р. в сумі 462 402,83грн. та в цій частині відмовити у задоволенні позову.

В іншій частині рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 13 березня 2018 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук'янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова