Справа № 2240/2967/18
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2019-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2240/2967/18

Головуючий у 1-й інстанції: Гнап Д.Д.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

07 березня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Граб Л.С. ,

секретар судового засідання: Аніщенко А.О.,

за участю:

позивача: ОСОБА_2

представника позивача: ОСОБА_3

представника відповідача: Войтюка Сергія Сергійовича

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача комунальне підприємство "Аеропорт Хмельницький" про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в вересні 2018 року позивач звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача комунальне підприємство "Аеропорт Хмельницький" про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 листопада 2018 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати вказане рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

30 січня 2019 року до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність її доводів.

Представник відповідача вимоги викладені в апеляційній скарзі підтримав, просив суд їх задовольнити.

Позивач та його представник щодо вимог апеляційної скарги заперечували, просили суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлено завчасно та належним чином. Причини неявки суду не відомі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як було встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження в суді апеляційної інстанції неоспорені факти про те, що у період часу з 20.04.1981 по 30.09.2013 ОСОБА_2 працював в Хмельницькому аеропорті на наступних посадах: 20.04.1981 - прийнято на посаду радіотехнік ЕРТОС; 22.11.1982 - присвоєно 2-ий клас техніка радіонавігації (РН); 01.09.1982 - встановлена надбавка за шкідливі умови праці; 01.08.1985 - призначений виконуючим обов'язки змінного інженера із шкідливими умовами праці; 01.11.1988 - призначено на постійній основі на посаду інженера по радіонавігації і радіолокації зв'язку (змінний); 01.11.1992 - переведено на посаду інженера-електронщика по експлуатації обладнання "Сирена-2".

У трудову книжку внесено запис, що позивач з 20.04.1981 по 21.11.1984 працював на об'єктах з обслуговування та експлуатації генераторів УКВ та СВЧ (УВЧ).

01.03.1994 - ОСОБА_2 звільнено по переводу в Центр експлуатації радіоелектронного обладнання та прийнято на посаду інженера з радіолокації, радіонавігації Хмельницької бази за переведенням з Хмельницького аеропорту.

01.12.1994 в зв'язку з реорганізацією Центр ЕРТОЗ був приєднаний до державного підприємства обслуговування повітряного руху України "Украерорух" та призначено на посаду інженера по радіонавігації, радіолокації (РН, РЛ) і зв'язку без категорії.

05.02.2004 позивача переведено на посаду техніка із зв'язку 1-ої категорії об'єкту ПРЦ, ОСП, СП.

01.10.2008 був переведений на посаду техніка з радіонавігації та радіолокації 1-ої категорії об'єкта КДП і наземний зв'язок.

08.02.2013 - звільнений за скороченням чисельності штату працівників (п.1 ст.40 КЗпП).

09.02.2013 ОСОБА_2 прийнятий до ТОВ НВП "Техвестсервіс" на посаду техніка електрозв'язку.

30.09.2013 позивач звільнений з посади за скороченням чисельності штату працівників (п.1 ст.40 КЗпП).

27.06.2018 ОСОБА_2 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з листом, в якому просив призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 02.07.2018 №5483 ОСОБА_2 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв'язку з відсутністю пільгового стажу.

Листом від 12.07.2018 №21845/03 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило позивача про те, що при зверненні 27.06.2018 з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах ним не надано довідки, уточнюючої пільговий характер роботи.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що позивачем при зверненні із заявою до відповідача надано до Пенсійного фонду трудову книжку, яка і підтверджує наявність відповідного стажу у ОСОБА_2 для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а тому у відповідача були відсутні підстави для відмови у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до п. "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років.

Положеннями ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналогічна норма міститься в пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Таким чином, виходячи з аналізу вищевказаних норм права, колегія суддів вважає, що необхідними умовами для виникнення у позивача права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування на посаді або виконання робіт, що містяться у списку №2.

Відповідно до пунктів 1, 3, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 (далі - Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що були чинними на період роботи особи.

До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Системний аналіз вказаних вище норм свідчить про те, що однією із умов зарахування до пільгового стажу певного періоду роботи на відповідній посаді або за професією є віднесення цієї посади або професії до списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що діяли в період такої роботи.

Як на підставу відмови у призначенні пільгової пенсії ОСОБА_2 відповідач зазначив про те, що без довідки, уточнюючої характер роботи позивача, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, зазначений період (з 20.04.1981 по 21.11.1984) не може бути врахований для призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Також в своїй апеляційній скарзі, апелянт зазначає, що позивачем безпідставно не надано уточнюючу довідку для підтвердження спеціального трудового стажу, оскільки згідно з витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Комунальне підприємство "Аеропорт Хмельницький" є діючим підприємством, та не визнане у встановленому законом порядку ліквідованим.

Однак, колегія суддів зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до комунального підприємства "Аеропорт Хмельницький" з метою отримання довідки, уточнюючої особливий характер роботи чи умов праці та про підтвердження наявного трудового стажу.

Проте, листом від 20.06.2018 №58, йому повідомлено про неможливість надання довідок, оскільки має місце відсутність збереження архівних матеріалів.

Таким чином, на переконання суду апеляційної інстанції, позивачем було вжито усі заходи для отримання зазначеної відповідачем уточнюючої довідки, проте з незалежних від нього причин вказану довідку неможливо отримати.

Також, як на підставу скасування оскаржуваного рішення апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що в трудовій книжці позивача міститься запис від 01.03.1994 року про те, що лише з 20.04.1981 року по 21.11.1984 року (3 роки 7 місяців 1 день) ОСОБА_2 працював на об'єктах з обслуговуванням і експлуатацією генераторів УКВ і СВЧ, що засвідчено підписом начальника ОСОБА_5, без зазначення керівником найменування Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Колегія суддів зазначає, що вказані доводи не підтверджені наявними матеріалами у справі, з огляду на наступне.

Постановою Верховною Ради України "Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР" від 12 вересня 1991 року №1545-XII встановлено, що до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України.

Як встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, на момент роботи позивача у спірні періоди чинними були Списки №1, 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджені постановою Ради Міністрів СССР від 22.08.1956 №1173 та постановою Кабінету Міністрів СССР від 26.01.1991 №10, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162.

До розділу ХХХІІІ "Общие профессии" Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з тяжкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956, входять: "рабочие и инженерно-технические работники, занятые на установках УКВ и УВЧ и на работах с применением УКВ и УВЧ".

До розділу XXXIII "Общие профессии" Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з тяжкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженою постановою Кабінету Міністрів СССР від 26.01.1991 №10, входять: (позиція 53г) рабочие и специалисты, постоянно занятые на работах с источниками УКВ, УВЧ, СВЧ излучений, выполнение которых требует обязательного применения средств индивидуальной защиты от этих излучений".

До розділу XXXIII "Загальні професії" Списку №2 виробництв, цехів, професій і посад з тяжкими умовами праці, роботи в яких надає право на державну на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, входять: "(позиція 53г) робітники і спеціалісти, постійно зайняті на роботах з джерелами УКВ, УВЧ, СВЧ випромінювань, виконання яких потребує обов'язкового застосування засобів індивідуального захисту від цих випромінювань".

До розділу XXXIII "Загальні професії" Списку №2 виробництв, цехів, професій і посад з тяжкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від № 36 від 16.01.2003, входять: "(позиція 53г) робітники і спеціалісти, постійно зайняті на роботах з джерелами УКВ, УВЧ, СВЧ випромінювань, виконання яких потребує обов'язкового застосування засобів індивідуального захисту від цих випромінювань.

Так, відповідно до наявних у матеріалах копії трудової книжки ОСОБА_2 серії НОМЕР_1, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, та довідки начальника бази "Эрос" від 28.02.1994 року позивач з 20.04.1981 по 21.11.1984 працював на об'єктах з обслуговування та експлуатації генераторів УКВ та СВЧ (УВЧ); з 01.03.1994 - ОСОБА_2 звільнено по переводу в Центр експлуатації радіоелектронного обладнання та прийнято на посаду інженера з радіолокації, радіонавігації Хмельницької бази за переведенням з Хмельницького аеропорту.; з 01.12.1994 в зв'язку з реорганізацією Центр ЕРТОЗ був приєднаний до державного підприємства обслуговування повітряного руху України "Украерорух" та призначено на посаду інженера по радіонавігації, радіолокації (РН, РЛ) і зв'язку без категорії; з 05.02.2004 позивача переведено на посаду техніка із зв'язку 1-ої категорії об'єкту ПРЦ, ОСП, СП; 01.10.2008 був переведений на посаду техніка з радіонавігації та радіолокації 1-ої категорії об'єкта КДП і наземний зв'язок; 08.02.2013 - звільнений за скороченням чисельності штату працівників (п.1 ст.40 КЗпП); 09.02.2013 ОСОБА_2 прийнятий до ТОВ НВП "Техвестсервіс" на посаду техніка електрозв'язку; 30.09.2013 позивач звільнений з посади за скороченням чисельності штату працівників (п.1 ст.40 КЗпП).

Тобто, суд зауважує, що позивач з 20.04.1981 року по 21.08.1992 року працював в шкідливих умовах праці із здійсненням обслуговування та експлуатації обладнання з джерелами УКВ,УВЧ та СВЧ, що дає йому право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що по досягненню 57 річного віку ОСОБА_2 набув 34 роки загального стажу, з них 13 років та 10 місяців пільгового стажу на посадах віднесених до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком, а тому підстав для відмови в призначенні йому пільгової пенсії не вбачається.

Крім того, судова колегія звертає увагу, що відповідно до частини 1 статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

З матеріалів справи встановлено, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Списку №2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах - 27.06.2018, а тому, відповідачу слід призначити ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових умовах з 27.06.2018.

Щодо доводів апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів зазначає слідуюче.

Так, апелянт в апеляційній скарзі посилається на п.10.2 Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 року "Про судове рішення в адміністративній справі" яким передбачено, що у разі задоволення позову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень суд повинен зазначити про це в судовому рішенні та одночасно застосувати один із встановлених законом способів захисту порушеного права позивача : про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень. При цьому суди повинні мати на увазі, що одночасне застосування обох способів захисту порушеного права - визнання спірного акта нечинним та скасування такого акта - є помилковим. При цьому суди повинні виходити з того, що вимоги про визнання акта владного органу недійсним або неправомірним тощо є різними словесними формами вираження одного й того самого способу захисту порушеного права позивача, а саме визнання протиправним.

Тобто, на думку апелянта, судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення помилково визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 02.07.2018 року за № 5483.

Колегія суддів не погоджується з вказаним твердженням, оскільки вважає, що суд першої інстанції правильно прийняв рішення визнавши протиправним та скасувавши рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, так, як згідно ч. 2 ст. 245 КАС України ( в редакції від грудня 2017 року) у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Крім того, суд зазначає, що в даному випадку судом першої інстанції не визнавалось нечинним рішення суб'єкта владних повноважень, а визнано таке рішення, як протиправне.

Відтак, доводи апелянта з вказаного питання є необґрунтованими.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги щодо неповного з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для вирішення справи та порушення норм матеріального та процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, то колегія суддів вважає, що підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 листопада 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 12 березня 2019 року.

Головуюий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М. Граб Л.С.