Справа № 465/1898/17
Суддя: Кузь В. Я.
Дата ухвалення: 2019-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

07.03.2019 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді -Кузь В.Я.

при секретарі - Янковській С. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Львові, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова, правонаступником якого є Головне Управління пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій щодо не нарахування та виплати пенсії по інвалідності з 01 червня 2015 року по 01 травня 2016 року та зобовязання Головне Управління пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати йому, позивачу, невиплачену щомісячну пенсію по інвалідності 3 ої групи в розмірі 50 відсотків пенсії за віком у відповідності до ст.. 33 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року з 01.06. 2015 року по 01.05.2016 року та стягнути судові витрати , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з адміністративним позовом, який вподільшому уточнив, та просить визнати протиправними дії Управління пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова щодо ненарахування та невиплати йому пенсії по інвалідності з 01.06.2015 року по 1 травня 2016 року; зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нараховувати йому невиплачену щомісячну пенсію по інвалідності 3-ої групи в розмірі 50 відсотків пенсії за віком у відповідності з ст.33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. №1058-IV [із змінами та доповненнями) з 01.06.2015року по 1 травня 2016 року, а також стягнути судові витрати із відповідача.

В обґрунтуванні позовних вимог покликається на те, що він є інвалідом 3-ої групи, загального захворювання, і це підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією.

З 6 липня 1998 року по даний час працює у Головному управлінні Державної фіскальної служби у Львівській області.

З 13 квітня 2011 року йому призначено пенсію по інвалідності в розмірі 50 відсотків пенсії за віком у відповідності до ст.33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року .

У жовтні 2016 року ознайомившись з листом Управління пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова від 24.10.2016р. №175-1/8 він дізнався, що в звязку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 року, з 01 квітня 2015 року йому зупинено нарахування та виплату попередньо призначеної пенсії по інвалідності.

У листі УПФ України у Франківському районі м. Львова від 24.10.2016р. підставу зупинення виплат обґрунтовано тим, що в статтю 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», якою було визначено, що тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи на посадах, які давали право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених , зокрема Законом України «Про державну службу», пенсії, призначені відповідно до цього Закону не виплачуються.

Таким чином, виплата пенсії призначеної згідно Закону України «Про

загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у період роботи на посаді державного службовця припиняється (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб. на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»).

Вважає такі дії Управління пенсійного фонду України у Франківському районі м, Львова протиправними, такими що вчинені без врахування законодавства, що регулює принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Вказує, що пунктом 5 розділу III Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII встановлено, що «У разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України. Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Враховуючи той факт, що закон щодо призначення всіх пенсій не прийнято до дня подання позову, то з 01.06.2015 року, він, будучи державним службовцем позбавлений права на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

ОСОБА_2, в ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зроблено привязку невиплати пенсій до перебування на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", відтак відсутні правові підстави для припинення виплати йому пенсії по інвалідності з 01.06.2015 року. Просить уточнені позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав , просить позов задовольнити, з підстав викладених вище.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні, надавши письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позивач перебуває на обліку в Залізничному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду м. Львова з 13.04.2011 року та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Станом на день розгляду справи, позивач продовжує працювати на посаді головного державного ревізора Головного управління ДФС у Львівській області.

Пенсія по інвалідності 3 групи, призначена відповідно до статті 33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в розмірі 50 відсотків пенсії за віком.

З 01.04.2015 набули чинності норми «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII , де були внесені зміни у ОСОБА_2 України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». В абзаці другому частини першої статті 47 зазначеного Закону вказано, що тимчасово у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року , особи (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України» Про статус народного депутата України». Пг: державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсі:, призначені відповідно до цього Закону, не виплачується.

Таким чином норми про тимчасове припинення виплат пенсій особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених законом України «Про державну службу» продовжено до 31 грудня 2016 року.

Зазначає, що абзац третій пункту 344.1 статті 344 Податкового кодексу України було доповнено згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII відповідно до якого, зазначена норма діяла до 31.12.2015 року включно. Зміни до пункту 344.1 статті 344 Закону № 1797-VIII від 21.12.2016 не внесено.

Враховуючи викладене, пенсія посадовим особам контролюючих органів, у тому числі тим, яким присвоєні спеціальні звання, в період роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» з 01.05.2016 (дати набрання чинності законом 889) виплачується з урахуванням положень абзацу четвертого частини першої статті 47 закону - 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Просить відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши зміст адміністративного позову та матеріали адміністративної справи, зясувавши дійсні обставини, які перевірив доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Так, відповідно до ст.. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст.. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Частиною 2 статті 19 Конституції України, встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом

Судом встановлено та сторонами визнано, що позивач перебуває на обліку в Залізничному обєднаному управлінні Пенсійного фонду м. Львова з 13.04.2011 року та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне

страхування». Станом на час звернення до суду, позивач продовжує працювати на посаді головного державного ревізора Головного управління ДФС у Львівській області.

Пенсія по інвалідності 3 групи, позивачу призначена відповідно до статті 33 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в розмірі 50 відсотків пенсії за віком.

У жовтні 2016 року із змісту листа Управління пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова від 24.10.2016р. №175-1/8 він дізнався, що в звязку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 року, з 01 квітня 2015 року йому зупинено нарахування та виплату попередньо призначеної пенсії по інвалідності.

У листі УПФ України у Франківському районі м. Львова від 24.10.2016р. підставу зупинення виплат обґрунтовано тим, що в статтю 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», якою було визначено, що тимчасово, з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи на посадах, які давали право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених , зокрема Законом України «Про державну службу», пенсії, призначені відповідно до цього Закону не виплачуються.

Відповідач вказує, що законодавчо встановлено заборону виплати з 01.04.2015 по 31.12.2015 року пенсій, призначених відповідно до Закону - 2262 особам, які працюють на окремих посадах, у тому числі і на посадах передбачених законом України "Про державну службу".

Пенсійне забезпечення громадян України, в т.ч. порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення", Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та іншими нормативно-правовим актами.

З 01 квітня 2015 року набрав чинності ОСОБА_2 України від 02 березня 2015 року № 213-VIIІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", яким ст.54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" викладено в такій редакції: "тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", «Про державну службу», «Про прокуратуру», "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється".

Пунктом 5 Прикінцевих положень ЗаконуУкраїни від 02 березня 2015 року № 213-VIIІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" передбачено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до вищезазначених законів.

ОСОБА_2 України від 02 березня 2015 року № 213-VIIІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" не скасовано, його положення не визнано неконституційними, а до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, то, відповідно, з вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, перелік яких зазначено у ст.54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". За таких обставин з 01 червня 2015 року повинна бути відновлена виплата пенсії за вислугу років, призначена відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 24 травня 2016 року (справа № 21-948а16).

Із врахуванням викладеного відповідач протиправно не відновив з 01 червня 2015 року виплату призначеної позивачеві пенсії на підставі Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, а саме, серед іншого, перше речення частини першої статті 54, відповідно до яких тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", «Про прокуратуру", «Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Таким чином, з 20 грудня 2016 року відповідач був би зобов'язаний відновити виплату пенсії позивачу, а діючи по аналогії права, повинен був здійснити виплату в період з 01.06.2015 року по 31.12.2015 року.

За таких обставин виплата пенсії позивачу повинна була бути відновлена з 01 червня 2015 по 31 грудня 2015 року .

Згідно змісту ст.22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Крім того, відповідно до ст. ст. 22 та 64 Конституції України, право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України (в тому числі і Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"") є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Звуження та обмеження змісту й обсягу вказаних прав шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів відповідно до ст. 22 Конституції України, не допускається.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), що ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року, і зокрема ст. 6, передбачає право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою. Під іншою ознакою, суд визнає справедливою статисфакцію право позивача перебувати як на роботі, так і на пенсії, або одночасно, оскільки такі права забезпечено йому ст. 43 та ст. 46 Конституцією України.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ч.2 статтею 77 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Ні у своїх запереченнях, ні поясненнях в судовому засіданні, представник відповідача не надала суду переконливих доказів правомірності оскаржуваних рішень, більш того, такі є гіпотетичним твердженням та суперечать існуючому національному законодавству.

З урахуванням вищевикладених конституційних норм, національного законодавств, що регулюють спірні правовідносини між сторонами, встановлених обставин даної справи, та практики застосування верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, в силу вимог ст. 6 КАС України, суд дійшов висновку про правомірність заявлених позивачем вимог, які частково підтверджуються належними доказами.

Судові витрати у відповідності до вимог ст.. 139 КАС України, належить стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 3, 8, 19, 21,22, 43, 46, 55, 64, п.п. 1, 6, ч. 1 ст. 124 Конституції України ; ст. 6, 14 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод»; ст.ст. 2, 5 - 9, 11, ч. 2 ст. 77, 132, 139, 241-246, 251, 371КАС України, суд, -

У Х ВА Л И В:

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова, правонаступником якого є Головне Управління пенсійного фонду України у Львівській області, задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова, правонаступником якого є Головне Управління пенсійного фонду України у Львівській області щодо не нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії по інвалідності з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року.

Зобовязати Головне Управління пенсійного фонду України у Львівській області ( м. Львів, вул.. Митрополита Андрея, 10, Код 5) нарахувати та виплатити ОСОБА_1, невиплачену щомісячну пенсію по інвалідності 3 ої групи в розмірі 50 відсотків пенсії за віком у відповідності до ст.. 33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного Управління пенсійного фонду України у Львівській області ( м. Львів, вул.. Митрополита Андрея, 10, Код 5) на користь ОСОБА_1 ( ідентифікаційний код № НОМЕР_1) 640 (шістсот сорок) грн.. 00 коп.

Рішення суду в частині стягнення пенсії в межах суми за один місяць допустити до негайного виконання.

В решті позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до восьмого апеляційного адміністративного суду через суд, що ухвалив рішення протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Суддя В. Кузь