Справа № 200/901/19-а
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2019 р. Справа№200/901/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецькій окружний адміністративний суду у складі: Шинкарьової І.В., при секретарі судового засідання Заїченко Я.В., розглянувши в адміністративний позов ОСОБА_2 до Відділу Державної виконавчої служби Петровського районного управління юстиції у місті Донецьку про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Відділу Державної виконавчої служби Петровського районного управління юстиції у місті Донецьку про визнання дії відповідача, що полягають у відмові зняти арешт з майна, неправомірними та зняти арешт з майна позивача та заборону на його відчуження, накладені на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 31937132, 30 березня 2012, державним виконавцем Акоповим А.Г. ВДВС Петровського РУЮ у м. Донецьку (реєстраційний номер обтяження 12346900).

Позовну заяву обґрунтовує тим, що позивачем, на умовах кредитного договору, було виконано зобов'язання перед банком. У зв'язку з тим, що на майно банку було зареєстроване обтяження, позивач звернувся до суду за звільненням з-під арешту майна та заборону на його відчуження.

Ухвалою суду від 18 січня 2019 року позовну заяву залишено без руху.

Заявою від 01 лютого 2019 року позивач усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 06 лютого 2019 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання.

12 лютого 2019 року відкладено на 19 лютого 2019 року о 15:30 год. у зв'язку з тим, що сторони не з'явились у судове засідання та не було подано відповідачем відзиву на позов.

19 лютого 2019 року судом було відкладено розгляд справи на 26 лютого 2019 року о 10:45 год. для надання можливості відповідачу надати відзив по справі.

19 лютого 2019 року судом було відкладено розгляд справи на 26 лютого 2019 року о 10:45 год. для надання можливості відповідачу надати відзив та докази по справі.

26 лютого 2019 року судом було відкладено розгляд справи на 05 березня 2019 року для надання можливості відповідачу надати відзив та докази по справі.

05 березня 2019 року судом було відкладено розгляд справи на 12 березня 2019 року для надання можливості позивачу ознайомитись з наданим відзивом по справі.

У судове засідання 12 березня 2018 року сторони не з'явились, від представників сторін надійшло клопотання про розгляд справи без участі.

Відповідачем було надано відзив від 06 березня 2019 року в якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки у управління відсутні законні підстави для зняття арешту з майна та вилучення запису про обтяження про свідчить відсутність відомостей про сплату позивачем виконавчого збору та витрат вказаним виконавчим провадженням.

Представник позивача до судового засідання надав заперечення на відзив аналогічний викладеному у позовній заяві, просив позовні вимоги задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи представників сторін, встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_2, є фізичною особою номер паспорту НОМЕР_1 громадянин України.

Відповідач, Відділ Державної виконавчої служби Петровського районного управління юстиції у місті Донецьку, є органом Міністерства юстиції України і здійснює виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб відповідно до законів України (згідно статті 1 Закону України "Про виконавче провадження").

З пояснень, які викладенні у позовній заяві, встановлено, що позивачу, перебуваючи у нотаріуса, стало відомо про наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно про наявність відносно неї обтяження за № 12346900 у вигляді арешту нерухомого майна.

На запит позивача стосовно обтяження за номером № 12346900, відповідач листом від 14 листопада 2018 року №14.19.-7/20145 повідомив, що згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо суб'єкта тип обтяження арешт нерухомого майна реєстраційний номер обтяження 12346900 внесений до Реєстру на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 3 березня 2012 року за заявою стягувача ІЗІ «Лайт», з метою забезпечення позову.

Листом від 26 листопада 2018 року №14.19-7/20722 відповідач повідомив позивача про те, що у Єдиному Державному реєстрі виконавчих проваджень містяться дані про закінчене виконавче провадження ЄДРВП №31937132(направлено за належністю) за виконавчим листом №2-1369/11 виданим 27.01.2012 року. 07 листопада 2014 року розпорядженням Кабінету міністрів України № 1085-р було затверджено перелік населених пунктів (зона АТО), на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. На даний час у місті Донецьку проводиться активна фаза операції об'єднаних сил , в ході якої відділ державної виконавчої служби Петровського районного управління юстиції у м. Донецьку було переміщено за адресою: 84122, Донецька область, м. Слов'янськ, вул. Добровольського, буд.2. Ураховуючи викладене та у зв'язку із проведенням активної фази ООС та оскільки матеріально-технічна база та документація вищевказаного відділу знаходиться за попередньою реєстрацією (на території, тимчасово не підконтрольній українській владі), робота органу державної виконавчої служби у м. Донецьку ускладнена, тому забезпечити виконання виконавчих документів та вжиття заходів примусового виконання зазначеним відділом, в тому числі надання копій матеріалів виконавчого провадження або виконавчих документів, відділом ДВС на даний час не виявляється можливим.

Листом від 22 грудня 2018 року №14.19-7/21780 відповідач додатково повідомив позивача про те, що арешт може бути знятий за рішенням суду. Також відповідач зазначив, що у державного виконавця відсутні законні підстави для знаття арешту з майна.

Позивач, на підтвердження доводів у позовній заяві, надав лист від 03 грудня 2018 року вих. №135 Компанія з правління активами Easy Life про відсутність заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № 15-93/36-1189/08 про надання споживчого кредиту від 25 квітня 2008 року перед ТОВ «КУА «ІЗІ ЛАЙФ». Будь які кредитні договори між ТОВ «КУА «ІЗІ ЛАЙФ» та ОСОБА_2 не укладались та не передавались.

Вирішуючи спор по суті, суд виходить із того, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Підстави зняття арешту з майна, передбачені ст.59 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно із частиною 1 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Статтею 59 частиною 4 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII передбачено 8 підстав для зняття арешту з майна боржника, однією з законних підстав для зняття арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

Надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.

У підтвердження таких підстав позивачем надано листа від 03 грудня 2018 року вих. №135 Компанія з правління активами Easy Life про відсутність заборгованості ОСОБА_2, як законна підстава для знаття арешту.

Суд перевіривши дане твердження з'ясував, що відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що обтяження на нерухоме майно було накладено на підставі заяви стягувача ІЗІ «ЛАЙТ» з метою забезпечення позову. Згідно листа від 22 грудня 2018 року №14.19-7/21780 на запит адвоката позивача йде мова щодо правовідносин між ТОВ «КУА «ІЗІ ЛАЙФ» та ОСОБА_2 Отже суд зазначає, що лист від 22 грудня 2018 року не може бути підтвердженням виконання обов'язків, які склались у рамках цієї справи, оскільки належним стягувачем в даній справі є підприємство ІЗІ «ЛАЙТ».

Крім того, як вбачається з витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно обтяження було накладено з метою забезпечення позову. Будь які відомості щодо номеру судової справи, сторін та предмету позову відсутні в реєстрі, позивачем також такі відомості суду не надані. Підставою для скасування арешту на майно позивач зазначає лист ТОВ «КУА «ІЗІ ЛАЙФ» про відсутність заборгованості.

Відповідно до п. 6 ч. 4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову.

Таким чином суд дійшов висновку, що в даному випадку за умови отримання відповідачем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову, відповідач повинен скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, як того вимагає позивач. Позивачем не надано будь яких відомостей щодо такого судового рішення.

Щодо доводів позивача, що спірна постанова не була надіслана позивачу, суд зазначає, що це не надіслання спірної постанови або не отримання спірної постанови не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії.

Згідно ч. 1 - 3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи встановлені по справі обставини, наведені норми матеріального та процесуального законодавства, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів наданих учасниками справи, а також достатність і взаємний зв'язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позову.

Інші доводи представників позивача щодо протиправності оскаржуваних дій та рішення відповідача, суд вважає необґрунтованими, оскільки вони не вказують на наявність підстав для задоволення позову та спростовуються матеріалами справи.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Під час судового розгляду справи не надано жодного належного доказу, які б спростовували або свідчили про протиправність встановлення обтяження (арешт нерухомого майна) за завою стягувача ІЗІ «ЛАЙТ».

Частиною 5 ст. 139 КАС України встановлено, що у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв'язку з відмовою в задоволенні позову повністю, сплачений позивачем судовий збір не підлягає стягненню з відповідача.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 2,4, 5, 6, 9, 14, 72 - 77, 90, 132-139, 241, 245, 250, 287 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Повний текст рішення складено 12 березня 2019 року.

Згідно ст. 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецькій окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня складення (проголошення) судового рішення.

Суддя Шинкарьова І.В.