Справа № 804/667/17
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2019-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року Справа № 804/667/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Врони О.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Промисло-фінансова група «Конкорд» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.01.2017 року, матеріали справи передано на розгляд судді Барановському Р.А.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.01.2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.05.2017 року, матеріали справи передано на розгляд судді Боженко Н.В., у зв'язку з перебуванням судді Барановського Р.А. у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.05.2017 року адміністративну справу прийнято до провадження суддею Боженко Н.В.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.07.2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2017 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Промисло-фінансова група «Конкорд» залишено без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.07.2017 року без змін.
Постановою Верховного суду від 05.09.2018 року касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислово-фінансова група «Конкорд» задоволено частково; постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 липня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2017 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.
В постанові Верховним судом зазначено, зокрема, наступне:
- при вирішенні даної справи визначальним є встановлення і дослідження обставин щодо складових суми коштів, сплаченої Товариством компанії «EXIMA OU» (Естонія) на виконання умов контракту від 05 грудня 2014 року №2F/13, яка може включати в себе як плату експедитору (винагороду за виконання договору), так і витрати експедитора на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування (у тому числі перевізників), на оплату зборів (обов'язкових платежів), що дозволить визначити зміст розглядуваних правовідносин сторін за договором й, відповідно, наявність у позивача обов'язку нарахування та сплати податку до бюджету (його розмір) за результатами таких операцій;
- разом з тим, у справі, що розглядається, попри посилання позивача на отримання та оплату ним комплексу послуг за контрактом від 05 грудня 2014 року №2F/13, укладеним із компанією «EXIMA OU» (Естонія), які включали в себе морський фрахт із портів Qingdao/Tianjin/Xingang до порту Visakhapatnam (Індія) (морський перевізник «Maersk Line», прямий сервіс), наземне транспортування контейнерів по маршруту Visakhapatnam - Nagarnar (Chhattisgarh state, India)/Dist.-Bastar-494001, судами попередніх інстанцій не встановлено дійсного змісту правовідносин Товариства з компанією «EXIMA OU» (Естонія) за договором, безпосереднього розміру винагороди експедитора та його витрат, понесених на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування (у тому числі перевізників), й, як наслідок, не надано відповідної правової оцінки тому, чи можуть згадані господарські операції (їх частина) вважатися міжнародним перевезенням вантажів та оподатковуватися за нульовою ставкою відповідно до абзацу «а» підпункту 195.1.3 пункту 195.1 статті 195 ПК України;
- недослідженими залишились й правовідносини контрагента позивача «EXIMA OU» (Естонія) із транспортною компанією (перевізником) «Maersk Line», умови, на яких здійснюється співробітництво між ними, порядок приймання/навантаження вантажу перевізником та оформлення документів на перевезення, що б дозволило перевірити обов'язок відображення у товарно-транспортних документах відомостей про експедитора та, відповідно, наявність зв'язку наданих позивачем коносаментів з послугами, які компанія «EXIMA OU» (Естонія) надавала на користь Товариства згідно умов контракту від 05 грудня 2014 року №2F/13.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2018 року, матеріали справи передано на розгляд судді Вроні О.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.09.2018 року справу прийнято до провадження суддею Врона О.В. та призначено до розгляду в підготовчому засіданні.
В обгрунтування позову зазначено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області № НОМЕР_1 від 02.09.2016 року, є протиправним, оскільки, на думку позивача, висновки перевіряючого органу зроблено на підставі суб'єктивних припущень про порушення законодавства, які є бездоказовими та не мають юридичної сили. Крім того, позивач вважає, що перевіряючим органом зроблено хибні висновки, щодо порушення ТОВ "ПФГ "Конкорд" законодавства, а саме: п. 187.8 ст. 187, п. 185.1 ст. 185, п. 186.3 "ж" ст. 186 Податкового кодексу України, оскільки загальна сума, сплачена позивачем компанії «EXIMA OU» (Естонія) згідно виставлених інвойсів, складалась не лише з вартості наданих останньою транспортно-експедиторських послуг, а й з вартості послуг по безпосередньому перевезенню вантажу, наданих залученою на підставі сервісного контракту компанією-перевізником «Maersk Line», які у відповідності до положень підпункту 195.1.3 пункту 195.1 статті 195 ПК України оподатковуються за нульовою ставкою ПДВ.
Представником відповідача надано суду 11.10.2018 року відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовної заяви, обґрунтовуючи тим, що перевіркою зроблено висновок, що первинними документами (коносаментами) не підтверджено отримання послуг з міжнародного перевезення від компанії «EXIMA OU» (Естонія), у звязку з чим підстави для застосування нульової ставки з ПДВ відсутні.
08.11.2018 року представником позивача надано суду заперечення на відзив відповідача, в якому зазначено, що перевіряючий орган всю суму, сплачену експедитору прийняв за експедиторські послуги, нівелювавши факт здійснення перевезення вантажу на користь ТОВ «ПФГ «Конкорд» залученою експедитором компанією морським перевізником «Maersk Line», який зазначено в коносаментах і яка була фактичним перевізником вантажу. Відповідач залишив поза увагою той факт, що в суму сплачену компанії «EXIMA OU» (Естонія) були закладені не лише транспортно-експедиційні послуги, а й вартість перевезення товару за контрактом поставки №НО/NISP/СО/09, укладеним 06.09.2011 року між позивачем та компанією Concord Steel General Trading FZC.
В підготовчому засіданні 06.12.2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 27.12.2018 року.
В судовому засіданні 27.12.2018 року представники сторін підтримали обрані правові позиції.
В судовому засіданні 27.12.2018 року оголошено перерву з метою належного дослідження доказів до 17.01.2019 року.
В судове засідання, призначене на 17.01.2019 року, представники сторін не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Розгляд справи вирішено продовжити в письмовому провадженні, у зв'язку з клопотанням представника позивача про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 Кодексу адмінстративного судочинства України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно з ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на приписи ч. 1 ст. 205 ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за можливе здійснити судовий розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами.
Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що ГУ ДФС у Дніпропетровській області було проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "ПФГ "Конкорд" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 р. по 31.03.2016 р., за результатами якої складено акт від 26.07.2016 року № 387/04-36-14-11/35739605.
На підставі акта перевірки, з урахуванням розгляду заперечень ТОВ "ПФГ "Конкорд", ГУ ДФС у Дніпропетровській області було винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 02.09.2016 року, яким збільшено суму грошового зобовзяання позивача за платежем податок на додану вартість у загальному розмірі 3947851,25 грн., в тому числі за податковим зобовязанням у розмірі 3 158 281 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 789 570,25 грн.
Зазначене податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 02.09.2016 року було оскаржено до Державної фіскальної служби України в порядку адміністративного оскарження згідно п. 56.2 ст. 56 Податкового кодексу України.
05.12.2016 року ДФС України було прийнято рішення № 2623816/99-99-11-01-01-25 про результати розгляду скарги, яким скаргу було залишено без задоволення, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення без змін.
Правомірність винесеного податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 02.09.2016 року є предметом розгляду даної адміністративної справи.
Висновки проведеної перевірки, покладені в основу нарахування податкових зобовязань за оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, ґрунтуються на тому, що, товариством безпідставно застосовано нульову ставку ПДВ по взаємовідносинах з компанією «EXIMA OU» (Естонія), яка надавала транспортно-експедиційні послуги, оскільки відповідно до підпункту 195.1.3 пункту 195.1 статті 195 ПК України право на застосування нульової ставки з ПДВ має платник, який безпосередньо надає транспортні послуги з міжнародного перевезення вантажів, й нульова ставка ПДВ, встановлена для перевізника, не поширюється на послуги, які надає експедитор. Також, за висновком контролюючого органу, товариством не доведено зв'язок наданих до перевірки коносаментів та актів приймання робіт з транспортно-експедиційними послугами, які фірма «EXIMA OU» (Естонія) надавала на користь позивача.
Відповідно до статті 1 Закону України від 01 липня 2004 року №1955-IV «Про транспортно-експедиторську діяльність» (далі - Закон №1955-IV) транспортно-експедиторська діяльність визначена, як підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів.
Експедитор (транспортний експедитор) - суб'єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування.
Клієнт - споживач послуг експедитора (юридична або фізична особа), який за договором транспортного експедирування самостійно або через представника, що діє від його імені, доручає експедитору виконати чи організувати або забезпечити виконання визначених договором транспортного експедирування послуг та оплачує їх, включаючи плату експедитору.
Перевізник - юридична або фізична особа, яка взяла на себе зобов'язання і відповідальність за договором перевезення вантажу за доставку до місця призначення довіреного їй вантажу, перевезення вантажів та їх видачу (передачу) вантажоодержувачу або іншій особі, зазначеній у документі, що регулює відносини між експедитором та перевізником.
Учасники транспортно-експедиторської діяльності - клієнти, перевізники, експедитори, транспортні агенти, порти, залізничні станції, об'єднання та спеціалізовані підприємства залізничного, авіаційного, автомобільного, річкового та морського транспорту, митні брокери та інші особи, що виконують роботи (надають послуги) при перевезенні вантажів.
За змістом частини другої статті 8 Закону №1955-IV транспортно-експедиторські послуги надаються клієнту при експорті з України, імпорті в Україну, транзиті територією України чи іншими державами, внутрішніх перевезеннях територією України.
У відповідності до статті 9 Закону №1955-IV за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.
У разі залучення експедитором до виконання його зобов'язань за договором транспортного експедирування іншої особи у відносинах з нею експедитор може виступати від свого імені або від імені клієнта.
Платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування.
У плату експедитору не включаються витрати експедитора на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування, на оплату зборів (обов'язкових платежів), що сплачуються при виконанні договору транспортного експедирування.
При цьому, згідно статті 4 Закону №1955-IV експедитори для виконання доручень клієнтів можуть укладати договори з перевізниками, портами, авіапідприємствами, судноплавними компаніями тощо, які є резидентами або нерезидентами України.
Статтею 929 Цивільного кодексу України визначено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням.
Що ж до оподаткування операцій з надання транспортно-експедиторських послуг, а також постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу ПДВ, слід зазначити наступне.
Так, відповідно до пункту 180.2 статті 180 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) особою, відповідальною за нарахування та сплату податку до бюджету у разі постачання послуг нерезидентами, у тому числі їх постійними представництвами, не зареєстрованими як платники податку, якщо місце постачання послуг розташоване на митній території України, є отримувач послуг.
За змістом абзаців «б», «е» пункту 185.1 статті 185 ПК України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
Підпунктом «ж» пункту 186.3 статті 186 ПК України визначено, що місцем постачання транспортно-експедиторських послуг вважається місце, в якому отримувач послуг зареєстрований як суб'єкт господарювання або - у разі відсутності такого місця - місце постійного чи переважного його проживання.
База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів) (пункт 188.1 статті 188 ПК України).
У відповідності до підпункту «а» пункту 193.1 статті 193 ПК України ставка податку встановлюються від бази оподаткування та становить 20 відсотків.
Положеннями пункту 194.1 статті 194 ПК України визначено, що операції, зазначені у статті 185 цього Кодексу, крім операцій, що не є об'єктом оподаткування, звільнених від оподаткування, та операцій, до яких застосовується нульова ставка та 7 відсотків, оподатковуються за ставкою, зазначеною в підпункті «а» пункту 193.1 статті 193 цього Кодексу, яка є основною.
Разом з тим, підпунктом 186.2.1 пункту 186.2 статті 186 ПК України визначено, що місцем постачання послуг, пов'язаних із перевезенням пасажирів та вантажів, у тому числі з постачанням продовольчих продуктів і напоїв, призначених для споживання, є місце фактичного постачання послуг, пов'язаних з рухомим майном.
Як передбачено пунктом 186.4 статті 186 ПК України, місцем постачання послуг, крім операцій, зазначених у пунктах 186.2 і 186.3 цієї статті, є місце реєстрації постачальника.
Відповідно до абзацу «а» підпункту 195.1.3 пункту 195.1 статті 195 ПК України операції з міжнародного перевезення пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом оподатковуються за нульовою ставкою. Для цілей цього підпункту перевезення вважається міжнародним, якщо таке перевезення здійснюється за єдиним міжнародним перевізним документом.
Отже, з метою оподаткування ПДВ операції з постачання транспортно-експедиторських послуг та послуг з міжнародного перевезення вантажів слід розглядати окремо.
За змістом наведених положень, якщо транспортно-експедиторські послуги надаються замовнику-резиденту, то такі послуги підлягають оподаткуванню ПДВ на загальних підставах за основною ставкою (незалежно від того, резидентом чи нерезидентом надаються такі послуги). Операції же з міжнародного перевезення вантажів, якщо таке перевезення здійснюється за єдиним міжнародним перевізним документом, оподатковуються за нульовою ставкою, яка, у свою чергу, не поширюється на інші послуги, які надаються при перевезенні, зокрема на ті, що надає експедитор.
Відповідно до статті 9 Закону №1955-IV факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.
Під єдиним міжнародним перевізним документом маються на увазі документи, складені мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту. Таким документом може бути, зокрема коносамент (Bill of Lading).
Відповідно до пункту 7 статті 1 Конвенції ООН про морські перевезення вантажів 1978 року коносамент означає документ, який підтверджує договір морського перевезення й приймання або навантаження вантажу перевізником і відповідно до якого перевізник зобов'язується здати вантаж проти цього документа.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач у межах своєї господарської діяльності у письмовій формі уклав з компанією "EXIMA OU" (Естонія) контракт на виконання транспортно-експедиторських послуг від 05.12.2014 року № 2F/13.
Відповідно до умов контракту компанія "EXIMA OU" (Експедитор) зобов'язана здійснювати організацію перевезень, а саме: узгодження планів перевезень, планів надання вантажів та організацію приймання морських суден в порти.
В п.2.1.1 контракту від 05.12.2014 року № 2F/13 також погоджено сторонами, що експедитор, зобов'язується за рахунок ТОВ «ПФП «Конкорд» здійснювати розрахунки за перевезення вантажів.
На виконання умов договору компанія "EXIMA OU" надала на адресу ТОВ "ПФГ "Конкорд" первинні документи, а саме:
- акти приймання виконаних послуг: від 23.02.2015 року на суму 286 337,77 usd; від 01.04.2015 року на суму 111 286,38 usd; від 08.05.2015 року на суму 73 207,53 usd; від 05.06.2015 року на суму 111 213,26 usd; від 23.06.2015 року на суму 55 805,75 usd;
- інвойси: № 21/100215 від 10.02.2015 року; № 20/100215 від 10.02.2015 року; № 19/280115 від 28.01.2015 року; №18/280115 від 28.01.2015 року; № 16/200115 від 20.01.2015 року; № 22/240315 від 24.03.2015 року; № 23/240315 від 24.03.2015 року; № 24/100415 від 10.04.2015 року; № 27/190515 від 19.05.2015 року; № 28/280515 від 28.05.2015 року; № 28/280515 від 28.05.2015 року; № 29/090615 від 09.06.2015 року;
- коносаменти (bill of lading): № 952905626, № 952764133, № 868033966, № 868344197, №868344210, № 952905674, № 953187118, № 953370382, № 953370392, № 953370447, № 953834473.
Проте у вказаних коносаментах не зазначено компанію "EXIMA OU" (Естонія) як перевізника ТМЦ відповідно до договору купівлі від 09.01.2012 року № 2012/IND/0901, укладеного позивачем з компанією "Concord steel general trading FZC" (ОАЕ), та договору поставки №НО|NISP|CO|09 від 06.09.2011 року, укладеного ТОВ "ПФГ "Конкорд" з NMDC (Індія).
Як відомо з контракту поставки №2012/IND/0901 від 09.01.2012 року, укладеного між ТОВ «ПФГ «Конкорд» (покупець), та компанією "Concord steel general trading FZC" (ОАЕ) (продавець), вказаний контракт укладено на виконання договору підряду №НО|NISP|CO|09 від 06.09.2011 року на будівництво комплексу коксової печі для інтергрованого сталелитейного заводу. Згідно з умовами контракту поставки №2012/IND/0901 від 09.01.2012 року продавець зобовязується поставити та передати у власність покупця вогнетримку продукцію, виготовлену згідно наданої технічної документації. Відповідно до п.5.1 контракту поставка продукції здійснюється в асортименті, кількості та по цінам, в строки, передбачені контрактом. Пунктом 5.2 контракту визначено, що поставка продукції здійснюється на умовах DDU Нагарнар, Індія згідно з правилами Інкотермс-2010. Згідно з п.12.1 контракт набирає чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань.
На підтвердження виконання умов вказаного контракту, позивачем надано суду копії актів здачі-приймання імпортованих вогнетривів (а.с.122-135 т.1).
З аналізу вказаного контракту, судом встановлено, що транспортно-експедиторські послуги були придбані позивачем у компанії "EXIMA OU" з метою поставки вогнетримкої продукції від компанії "Concord steel general trading FZC" (ОАЕ) для будівництва комплексу коксової печі для інтергрованого сталелитейного заводу за договором підряду №НО|NISP|CO|09 від 06.09.2011 року.
З метою перевезення вказаного товару, позивачем було залучено безпосереднього перевізника компанію Maersk Line, що підтверджується дослідженими копіями коносаментів № 952905626, № 952764133, № 868033966, № 868344197, №868344210, № 952905674, № 953187118, № 953370382, № 953370392, № 953370447, № 953834473.
Наявність коносаментів підтверджує укладання договору на перевезення між ТОВ «ПФГ «Конкорд» та безпосереднім перевізником компанію Maersk Line.
Оскільки в рахунках, виставлених до оплати експедитором, значились послуги, які підлягали оплаті, а саме морське перевезення вантажу та послуги імпортної логістики, які включали в тому числі вартість експедиційних послуг, та враховуючи те, що сторонами в п.2.1.1 контракту від 05.12.2014 року № 2F/13 погоджено, що експедитор, зобов'язується за рахунок ТОВ «ПФП «Конкорд» здійснювати розрахунки за перевезення вантажів, то оплата послуг за перевезення здійснювалась саме компанією "EXIMA OU".
Тобто, суд вважає, що сплачені позивачем кошти на оплату наданих компанією "EXIMA OU" послуг направлені на різні види наданих послуг, а саме на оплату морського перевезення вантажу та на послуги імпортної логістики, які включали в тому числі вартість експедиційних послуг.
Отже, з досліджених вище первинних документів, судом встановлено, що у суму 15762366,93 грн., сплачену компанії "EXIMA OU" (Естонія) за контрактом від 05.12.2014 року № 2F/13, входили не тільки транспортно-експедиторські послуги, а комплекс послуг з організації перевезення зовнішньо-торгівельних вантажів згідно номенклатури замовника ТОВ «ПФГ «Конкорд».
Так, в додатку №1 до контракту від 05.12.2014 року № 2F/13 зазначено, що комплекс послуг, які надавались компанією "EXIMA OU" (Естонія), включав в себе, зокрема морський фрахт з портів Qingdao/Tianjin/Xingang до порту Visakhapatnam (Індія) (морський перевізник «Maersk Line», прямий сервіс), наземне транспортування контейнерів по маршруту Visakhapatnam - Nagarnar (Chhattisgarh state, India)/Dist.-Bastar-494001.
Таким чином, суд приходить до висновку, що якщо експедиційні послуги, надані компанією "EXIMA OU" (Естонія) підлягають оподаткуванню податком на додану вартість, то вартість міжнародного перевезення, оплаченого ТОВ «ПФП «Конкорд», оподаткуванню не підлягає у відповідності до норм ст. 195 ПК України.
Відповідно до вимог ПК України транспортно-експедиторські послуги, отримані від нерезидента, є об'єктом оподаткування ПДВ за ставкою 20%.
Об'єктом оподаткування ПДВ є тільки ті послуги, місце постачання яких розтащоване на митній території України. У свою чергу, місце постачання послуг визначають за правилами спеціальних положень пп. 186-2-186.4 ПК України. При цьому, для транспортно-експедиторських послуг порядок визначення місця постачання прямо обмовлено окремим п.п. «ж» п. 186.3 ст. 186 ПК України.
Згідно з п.п. «ж» п. 186.3 ст. 186 ПК України місцем постачання зазначених у цьому пункті послуг вважається місце, в якому отримувач послуг зареєстрований як суб'єкт господарювання або - у разі відсутності такого місця - місце постійного чи переважного його проживання. До таких послуг належить надання транспортно-експедиторських послуг.
Оскільки отримувач послуг ТОВ «ПФГ «Конкорд» (Україна) за контрактом від 05.12.2014 року № 2F/13 є резидентом, місце постачання транспортно-експедиторських послуг вважається таким, що розташовано на митній території України. Отже, вони є обєктом оподаткування ПДВ за ставкою 20% згідно з узагальнюючою податковою консультацією, затвердженою наказом ДПСУ від 06.07.2012 року №610.
У результаті дослідження інвойсів та актів приймання виконаних послуг, складених компанію "EXIMA OU" (Естонія) від 23.06.2015 року, від 23.02.2015 року, від 01.04.2015 року, від 08.05.2015 року, від 05.06.2015 року, загальна вартість експедиційних послуг, наданих компанією "EXIMA OU" (Естонія) за контрактом від 05.12.2014 року № 2F/13 становить 8920 доларів США.
Таким чином, вартість транспортно-експедиторських послуг відповідно до актів та інвойсів за контрактом від 05.12.2014 року № 2F/13 становить 8920 доларів США та оподатковується за ставкою 20 % згідно з вимогами п. 186.3 ст.186 ПК України.
Вартість перевезення та вартість допоміжних послуг (навантаження, розвантаження, перевантаження, складська обробка товарів та інші аналогічні види послуг) в розмірі 628933,69 дол. США є транзитними коштами, які призначені для перерахування третім особам, та не є обєктом оподаткування ПДВ в розумінні п. 186.4, п. 186.2 ст. 186 ПК України.
Відповідно до ст. 108 КАС України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На підставі викладеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись, ст.ст. 139, 205, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.4 ст. 243 КАС України судове рішення складено у повному обсязі 28.01.2019р.

Суддя О.В. Врона