Справа № 233/47/19
Суддя: Каліуш О. В.
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

233 № 233/47/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року м. Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В., за участі секретаря судового засідання Франчук А.О., позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка справу адміністративної юрисдикції за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Донецькій області про скасування постанови у справі про адміністративне стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з адміністративним позовом до Костянтинівського ВП Бахмутського відділу поліції ГУНП в Донецькій області, ОСОБА_1 просить скасувати постанову серії ДПО 18 № 832313 від 28 грудня 2018 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.1 ст. 122 КпАП в розмірі 255,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що 28 грудня 2018 року поліцейським Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП України в Донецькій області лейтенантом поліції ОСОБА_3 стосовно нього винесено постанову серії ДПО 18 № 832313 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн., зі змісту якої вбачається, що він 28 грудня 2018 року о 16 годині 00 хвилин в м. Костянтинівка, бульвар Космонавтів, 4 здійснив стоянку автомобіля Хюндай «Акцент», держномер АН 5141 НВ, ближче 10 м до пішохідного переходу, чим порушив п.15.9 «г» ПДР України.

Дану постанову вважає незаконною з огляду на порушення відповідачем процедури розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності та відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Так, відповідач при розгляді справи про адміністративне правопорушення не розяснив йому права та обовязки, передбачені відповідними статтями КУпАП; не ознайомив його з інформацією з відео реєстратора № 103, який зазначений у постанові про накладення адміністративного стягнення. Крім того, жодного доказу вчинення адміністративного правопорушення відповідач йому не предявив. Він притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення п. 15.9 «г» ПДР України, яким забороняється зупинка транспортного засобу на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі. 28 грудня 2018 року його транспортний засіб знаходився на відстані 12,58 м від пішохідного переходу, позначеного по бул. Космонавтів в м. Костянтинівка дорожньою розміткою. Проте, поліцейський на цю обставину уваги не звернув та виніс постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 січня 2019 року замінено в справі адміністративної юрисдикції за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівського відділення поліції Бахмутського відділу поліції ГУНП в Донецькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, неналежного відповідача ОСОБА_4 відділення поліції Бахмутського відділу поліції ГУНП в Донецькій області на належного відповідача ОСОБА_5 управління національної поліції в Донецькій області (а.с. 39-40).

Відповідач ОСОБА_5 управління національної поліції в Донецькій області надав суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 (а.с.50-53), заперечення (а.с.83-85), в яких просив відмовити у задоволені позову в повному обсязі, пославшись на те, що 28.12.2018 року машину, якою керував позивач, було зупинено Інспектором СРПП Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області лейтенантом поліції ОСОБА_3 Позивачеві було вказано, що він порушив п.15.9. «г» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, а саме зупинив транспортний засіб біля пішохідного переходу та місця для стоянки таксі.

Вчинене позивачем правопорушення було зафіксоване на відеореєстраторі, з якого вбачається, що автомобіль позивача знаходиться безпосередньо під знаком «Пішохідний перехід».

Пішохідний перехід - ділянка проїзної частини або інженерна споруда, призначена для руху пішоходів через дорогу. Пішохідні переходи позначаються дорожніми знаками 5.35.1-5.37.2, дорожньою розміткою 1.14.1-1.14.3, пішохідними світлофорами. За відсутності дорожньої розмітки межі пішохідного переходу визначаються відстанню між дорожніми знаками або пішохідними світлофорами, а на перехресті за відсутності пішохідних світлофорів, дорожніх знаків та розмітки - шириною тротуарів узбіч.

Оскільки на пішохідному переході була відсутня дорожня розмітка, тому обрахування відстані проводиться від знаку. Проте автомобіль позивача знаходився під знаком, що підтверджує відстань до пішохідного переходу менше ніж 10 м, що є порушенням ПДР.

Інспектором СРПП Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області лейтенантом ОСОБА_3 були виконані всі дії відповідно до чинного законодавства, тому в його діях не вбачається порушення прав позивача.

Виходячи з цього, посадова особа Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецької області Інспектор лейтенант поліції ОСОБА_3 діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав повністю з підстав, наведених у позовній заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав у повному обсязі з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву та запереченнях, просив відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд прийшов до таких висновків.

Судом встановлено, що постановою серії ДПО18 № 832313 від 28.12.2018 року у справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню за ч.1 ст.122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 255,00 грн.

Як вбачається із оскаржуваної постанови, 28 грудня 2018 року о 16 годині 00 хвилин ОСОБА_1, в порушення вимог п. 15.9 «г» ПДР України, в м. Костянтинівка, бул. Комнонавтів, 4 здійснив стоянку автомобіля Хюндай «Акцент», держномер АН 5141 НВ, ближче 10 м до пішохідного переходу.

Даючи оцінку оскаржуваній постанові суд прийшов до таких висновків.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, що визначено ст. 245 КУпАП.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частини перша, друга, третя і п'ята статті 122, статті 124-1 - 126.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

В статті 258 КУпАП зазначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

За приписами ч.2 наведеної статті протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (ч.4 ст. 258 КУпАП).

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1). Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2). Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч.3).

Відповідно до ст. 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності діють змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1). Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2).

За ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частина 1 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів.

Відповідно до п. 15.10 «а» Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України), стоянка забороняється у місцях, де заборонена зупинка.

Відповідно до п. 15.9 «г» ПДР України, зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Пунктом 1.10 ПДР України, визначено, що пішохідний перехід - ділянка проїзної частини або інженерна споруда, призначена для руху пішоходів через дорогу. Пішохідні переходи позначаються дорожніми знаками 5.35.1-5.37.2, дорожньою розміткою 1.14.1-1.14.3, пішохідними світлофорами. За відсутності дорожньої розмітки межі пішохідного переходу визначаються відстанню між дорожніми знаками або пішохідними світлофорами, а на перехресті за відсутності пішохідних світлофорів, дорожніх знаків та розмітки - шириною тротуарів чи узбіч.

Тобто, виходячи з п.1.10 ПДР України, межі пішохідного переходу визначаються відстанню між дорожніми знаками лише у разі відсутності дорожньої розмітки.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що стоянку транспортного засобу позивач ОСОБА_1 здійснив під знаком 5.35.1 ПДР України.

Позивач, оскаржуючи постанову у справі про адміністративне правопорушення, посилається на те, стоянку транспортного засобу від здійснив на відстані 12,58 м від пішохідного переходу, позначеного дорожньою розміткою 1.14.3 ПДР України.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження факту порушення позивачем п.15.9 «г» ПДР України, а саме: доказів на підтвердження факту відсутності дорожньої розмітки поруч з місцем, де здійснив стоянку транспортного засобу позивач, а також не надано доказів на підтвердження факту стоянки позивача ближче 10 м від пішохідного переходу.

Так, з наданого відповідачем відео (а.с.55) вбачається лише фіксація місця стоянки автомобіля позивача під знаком 5.35.1 ПДР України, а також часткове покриття проїзної частини снігом. Наявність або відсутність по бул. Космонавтів у м. Костянтинівка Донецької області дорожньою розмітки 1.14.3 ПДР України відеозаписом не зафіксована.

Натомість, допитані судом свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснили, що у м. Костянтинівка Донецької області напроти будинку № 4 по бул. Космонавтів мається пішохідний перехід, позначений дорожньою розміткою. Крім того, свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що вимірювання відстані між транспортним засобом позивача та дорожньою розміткою 28 грудня 2018 року працівниками поліції не здійснювалось.

Наявність дорожньої розмітки 1.14.3 ПДР України навпроти будинку № 4 по бул. Космонавтів у м. Костянтинівка Донецької області підтверджується також фототаблицею, долученою позивачем до матеріалів справи (а.с. 61-62).

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає не доведеним факт порушення позивачем вимог п. 15.9 «г» ПДР України, а саме здійснення стоянки транспортного засобу ближче 10м до пішохідного переходу напроти будинку № 4 по бул. Космонатів у м. Костянтинівка Донецької області, який позначено дорожньою розміткою 1.14.3 ПДР України.

При цьому, суд відхиляє доводи відповідача, що обрахування відстані має проводиться від дорожнього знаку, оскільки, як зазначалось вище, згідно із п. 1.10 ПДР України межі пішохідного переходу визначаються відстанню між дорожніми знаками лише у разі відсутності дорожньої розмітки. Суд також відхиляє доводи відповідача, що наявна дорожня розмітка напроти будинку № 4 по бул. Космонавтів у м. Костянтинівка Донецької області 28 грудня 2018 року була занесена снігом, оскільки такі доводи спростовуються переглянутим судом відео, з якого вбачається лише часткове покриття проїзної частини снігом.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 832313 від 28.12.2018 року відносно ОСОБА_1 підлягає скасуванню.

Крім того, суд, виходячи з положень ч.2 ст.9, ч.3 ст. 286 КАС України, з метою ефективного захисту прав позивача від порушень з боку субєкта владних повноважень, вважає необхідним вийти за межі заявлених позовних вимог та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, позов слід задовольнити.

При цьому, суд не вирішує прохання позивача, висловлене ним у судових дебатах стосовно зобовязання відповідача внести до електронної бази даних рішення в цій справі, оскільки таких позовних вимог позивачем заявлено не було та судовий розгляд зазначених позовних вимог судом не здійснювався.

Керуючись ст.ст. 245, 246, 271, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, бул. КосмонавтівАДРЕСА_1) до Головного управління національної поліції в Донецькій області (, Донецька область, м. Маріуполь, проспект Нахімова, буд.86) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 832313 від 28 грудня 2018 року, винесену інспектором СРПП Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області лейтенантом ОСОБА_3, відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити.

Повне судове рішення складено 12 березня 2019 року.

Рішення може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.В.Каліуш