Справа № 601/293/19
Суддя: Білосевич Г. С.
Дата ухвалення: 2019-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №601/293/19
Провадження № 2-а/601/14/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2019 року Кременецький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Білосевич Г.С.,

з участю секретаря судового засідання Польової Ж.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кременець адміністративну справу № 601/293/19 за позовом ОСОБА_1 до старшого сержанта Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом, в якому просить скасувати постанову серії ДПО18 № 231589 від 04.02.2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності та закрити провадження по даній справі.

У поданій заяві позивач посилається на те, що його визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених частиною 6 статті 121 КУпАП та частиною 2 статті 122 КУпАП та призначено йому стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. В оскаржуваній постанові зазначено, що 04.02.2019 року о 19 год. 45 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Опель Віваро», д.н.з. НОМЕР_1 по вул. 107 Кременецької дивізії, у якого не працювала підсвітка заднього номеру, чим порушив п.2.96 ПДР та під час зупинки водій не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п.9.9 «б» ПДР. Позивач не згідний із вказаною постановою та вважає, що зазначена постанова являється незаконною та винесена з порушенням норм адміністративного, матеріального та адміністративно-процесуального права, відповідачем не зібрано докази, які б підтверджували наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, а тому підлягає скасуванню. Так, перед початком руху автомобіль був повністю справним, можливо уже під час руху перегоріла підсвітка заднього номера. Окрім того, працівником поліції при притягненні його до адміністративної відповідальності за невключену аварійну сигналізацію застосовано ст.. 122 КУпАП, яка говорить про користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху, чи зміні його напрямку, вона застосовується у випадках зміни напрямку руху і початку руху. За невключену аварійну сигналізацію неможливо накласти штраф по вищевказаній статті. Позивач просить суд скасувати постанову серії ДПО18 № 231589 від 04.02.2019 року про накладення на нього адміністративного стягнення та закрити провадження по справі.

В судове засідання позивач подав заяву в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

В судове засідання представник відповідача не з`явився та відзиву на позовну заяву не надіслав, хоча про день, час та місце слухання справи був належним чином повідомлений. Причини його неявки суду невідомі.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини:

З постанови серії ДПО18 № 231589 від 04.02.2019 року, рапорту від 26.02.2019 року та дослідженого в судовому засіданні відео слідує, що 04.02.2019 року о 19 год. 45 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Опель Віваро», д.н.з. НОМЕР_1 по вул. 107 Кременецької дивізії, у якого не працювала підсвітка заднього номеру, чим порушив п.2.96 ПДР та під час зупинки водій не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п.9.9 б ПДР та скоїв адміністративні правопорушення передбачені ст..121 ч. 6, ст. 122 ч. 2 КУпАП і призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Згідно протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу серії АК № 623352 від 15.06.2018 року, транспортний засіб марки «Опель Віваро», д.н.з. НОМЕР_1 після технічного контролю визнано технічно справним.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КпАП України встановлено, що завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, з-поміж іншого, є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до змісту ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом встановлено, постанова про накладення адміністративного стягнення сері ДПО18 № 231589 року винесена в день вчинення адміністративного правопорушення, що призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП. Зокрема, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, серед іншого, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, отже в даному випадку не дотримано порядок розгляду справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті» роз'яснено судам, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до частини 3 статті 77 КАС України докази суду надають учасники справи.

Згідно з ч. 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За приписами ст. 278 КпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол (у випадку його складання) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП за оскаржуваним протоколом стало порушення ним пп. «б» п.9.9 ПДР України.

Згідно з пп. «б» п. 9.9 ПДР України аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Позивачем не заперечена та обставина, що ним не була ввімкнена аварійна світлова сигналізація після зупинки на вимогу поліцейського.

У відповідності до пп. «ґ» п. 9.1.«9.Попереджувальні сигнали» ПДР України увімкнення аварійної сигналізації відноситься до попереджувальних сигналів.

Проте, диспозиція ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

ОСОБА_3 же не ввімкнув аварійну сигналізацію після зупинки транспортного засобу на вимогу поліцейського, за що ч. 2 ст. 122 КУпАП не передбачає адміністративну відповідальність.

За дане порушення ПДР позивач мав бути притягнений до адміністративної відповідальності за ст. 125 КУпАП.

Тож, відповідачем надана невірна правова оцінка скоєному позивачем порушенню ПДР, внаслідок чого неправомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Судом вжито всі можливі заходи для з'ясування спірних обставин, в свою чергу, належних доказів того, що позивача притягнуто до відповідальності з дотриманням вимог чинного законодавства, представником відповідача надано не було.

Таким чином, судом встановлено те, що відповідачем не доведено факту вчинення позивачем правопорушень, передбачених ч. 2 ст.122 та ч. 6 ст. 121 КУпАП, а тому заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

На підставі вищесказаного та керуючись ст.ст. 5, 9, 77, 241, 243-246, 286, 295 КАС України, ст.ст. 9, 245, 268, 278 КУпАП, суд

вирішив:

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 231589 від 04.02.2019 року, якою на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у вигляді 425 гривень штрафу та закрити провадження по справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Кременецький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_3, житель ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач: старший сержант Кременецього відділу поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_2, місцезнаходження вул. Драгоманова, 5 м.Кременець Тернопільської області.

Головуючий: ОСОБА_4