Справа № 400/3231/18
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2019-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

11 березня 2019 р.справа № 400/3231/18

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., у спрощеному позовному провадженні із повідомленням учасників справи, у письмовому провадженні, розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1, АДРЕСА_1

до відповідачаГоловного управління ДФС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001

провизнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень від 27.04.18 р. № 0-1427, № 0-1427, № 0-1427, № 02-1427, № 0-1427, № 02-1427, № 0-1427, № 0-1427

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі - позивач або ОСОБА_1) звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області (надалі - відповідач або ГУ ДФС), в якому просить суд визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення № № 0-1427, 0-1427, 0-1427, 0-1427, 0-1427, 02-1427, 0-1427, 0-1427, всі від 27 квітня 2018 р., якими йому визначені податкові зобов'язання за 2017 рік з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Свої вимоги позивач обґрунтував наступним: спірні податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем із порушенням строку, визначеного ст. 266 п. 266.7. пп. 266.7.2. Податкового кодексу України (надалі - ПК України), а відповідно до ст. 266 п. 266.10. пп. 266.10.2. ПК України, наслідком порушення такого строку є звільнення платника податків від відповідальності. Також, позивач вказує на те, що нарахування йому податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 р., порушує принцип стабільності податкового законодавства, закріплений в ст. 4 п. 4.1. пп. 4.1.9. ПК України, який вимагає прийняття рішення про введення нових та/або зміну існуючих податків або їх елементів, не пізніше ніж за півроку до початку нового бюджетного періоду, тоді як рішення сільських рад про встановлення ставок місцевих податків на 2017 р. прийняті із порушенням шестимісячного строку. З приводу податкових повідомлень-рішень № 0-1427 і № 0-1427 позивач окремо зазначив, що відповідними рішеннями сільських ради ставки податку було встановлено на рівні 0,1 і 0%, що відповідач протиправно не врахував.

Відповідач адміністративний позов не визнав, у відзиві просив відмовити в його задоволенні. Зазначає, що відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році" від 20 грудня 2016 р. № 1791-VIII, у 2017 р. принцип стабільності податкового законодавства не застосовується, як і вимоги Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" в частині оприлюднення нормативних актів органів місцевого самоврядування. Вважає, що ним вірно застосовані норми податкового законодавства і вірно визначений розмір нарахованого позивачу податку (а. с. 115-117).

Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням учасників справи.

Позивач або його представник в судові засідання не прибули, про час та місце їх проведення повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а. с. 139-140).

Відповідач клопотав про розгляд справи за його відсутності (а. с. 143).

Як визначено ст. 205 ч. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

На підставі наведеної норми, суд розглядає справу у письмовому провадженні.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

Стаття 10 ПК України визначає, що до місцевих податків належать податок на майно та єдиний податок.

Податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, транспортного податку і плати за землю (ст. 265 ПК України).

Як визначено ст. 266 п. 266.1. пп. 266.1.1. ПК України, платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

За приписами ст. 266 п. 266.2. пп. 266.2.1. ПК України, об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

27 квітня 2018 р. ГУ ДФС прийняла спірні податкові повідомлення-рішення:

- № 0-1427, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 р., в сумі 2 510,40 грн., за нежитлову будівлю, загальною площею 156,9 м2, розташовану за адресою: АДРЕСА_2;

- № 0-1427, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 р., в сумі 1 896,0 грн., за нежитлову будівлю, загальною площею 118,5 м2, розташовану за адресою: АДРЕСА_3;

- № 0-1427, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 р., в сумі 5 032,0 грн., за комплекс будівель, загальною площею 314,5 м2, розташований за адресою: АДРЕСА_4;

- № 0-1427, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 р., в сумі 4 041,60 грн., за нежитлову будівлю, загальною площею 252,6 м2, розташовану за адресою: АДРЕСА_5;

- № 0-1427, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 р., в сумі 9 316,38 грн., за комплекс будівель, загальною площею 378,10 м2, розташований за адресою: АДРЕСА_6;

- № 02-1427, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 р., в сумі 1 641,60 грн., за житловий будинок, загальною площею 51,3 м2, розташований за адресою: АДРЕСА_7;

- № 0-1427, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 р., в сумі 168,64 грн., за житловий будинок, загальною площею 52,7 м2, розташований за адресою: АДРЕСА_8;

- № 0-1427, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 р., в сумі 2 548,80 грн., за житловий будинок, загальною площею 53,1 м2, розташований за адресою: АДРЕСА_9 (а. с. 19-26).

Одним із доводів позивача, є порушення ГУ ДФС строків надіслання спірних рішень.

Так, відповідно до ст. 266 п. 266.7. пп. 266.7.2. ПК України, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Стаття 266 п. 266.10. пп. 266.10.2. ПК України визначає, що у разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове/податкові повідомлення-рішення у строки, встановлені підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 цієї статті, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов'язання.

Оскаржені позивачем податкові повідомлення-рішення прийняті ГУ ДФС 27 квітня 2018 р., надіслані ОСОБА_1 4 липня, а отримані ним 5 липня (а. с. 17). Отже, відповідач прострочив надіслання позивачу податкових повідомлень-рішень на 3 дні, що є несуттєвим порушенням і не вплинуло та не могло вплинути на права позивача. Крім того, порушення строку, визначеного ст. 267 п. 267.7. пп. 267.7.2. ПК України не є самостійною та достатньою підставою для визнання спірних рішень протиправними, так як із спливом строку, визначеного наведеною нормою, відповідач не втрачає право на нарахування податкових зобов'язань. Такий висновок суду підтверджується приписами ст. 102 п. 102.1. ПК України, відповідно до якої платник податків вважається вільним від грошового зобов'язання (в тому числі від нарахованої пені), якщо протягом 1095 днів контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, і це єдиний строк, із спливом якого ПК України пов'язує втрату контролюючим органом права на нарахування податкових зобов'язань.

Що стосується положень ст. 266 п. 266.10. пп. 266.10.2. ПК України, то позивач невірно її трактує - дана норма не звільняє особу від обов'язку сплатити податки, вона лише звільняє від відповідальності за їх несвоєчасну сплату. При цьому, під відповідальністю ст. 111 ПК України розуміє фінансову, адміністративну і кримінальну. В даному випадку, позивач звільнений від фінансової відповідальності у вигляді штрафу за несвоєчасну сплату податку, але штраф до нього і не застосовувався.

Не приймаються судом і посилання позивача на порушення принципу стабільності податкових правовідносин.

Одним з принципів податкового законодавства є стабільність під якою розуміється, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року (ст. 4 п. 4.1. пп. 4.1.9. ПК України).

Відповідно до ст. 12 п. 12.3. ПК України, сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Як визначено ст. 12 п. 12.3. пп. 12.3.4. ПК України, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Як вірно зазначає відповідач, п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році" від 20 грудня 2016 р. № 1791-VIII, установлено що в 2017 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів, які прийняті на виконання цього Закону, не застосовуються вимоги підпункту 4.1.9 пункту 4.1 та пункту 4.5 статті 4, підпункту 12.3.4 пункту 12.3, підпункту 12.4.3 пункту 12.4 та пункту 12.5 статті 12 Податкового кодексу України та Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності". Даний Закон набрав чинності з 1 січня 2017 р.

Таким чином, в незалежності від часу прийняття сільськими радами своїх рішень про встановлення місцевих податків, вони підлягають застосуванню, а принцип стабільності не може бути застосований до спірних правовідносин.

В той же час, заслуговують на увагу доводи позивача щодо помилкового розрахунку ГУ ДФС суми податку на нерухоме майно, яке знаходиться на території Секретарської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області і Чаусівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області.

На підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 3 червня 2016 р., ОСОБА_1 придбав житловий будинок, загальною площею 53,1 м2, розташований у АДРЕСА_9 (а. с. 52-57).

Рішенням Чаусівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області від 15 липня 2016 р. № 3 встановлено, що у 2017 р. ставка податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, відмінне від земельної ділянки, що перебуває у власності юридичних та фізичних осіб, складає 0,1% мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня податкового року, за 1 м2 бази оподаткування (а. с. 75).

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" з 1 січня 2017 р. мінімальну заробітну плату у місячному розмірі встановлено на рівні 3 200,0 грн.

Таким чином, розрахунок податку складає 169,92 грн. (3 200/0,1=3,2 грн. за м2; 53,1*3,2=169,92), тоді як рішенням № 0-1427 позивачу визначено суму податку в розмірі 2 548,80 грн.

Також, помилково відповідач розрахував суму податку за комплекс будівель, розташований по АДРЕСА_10. Податковим повідомленням-рішенням № 0-1427 позивачу нараховано податок в сумі 9 316,38 грн., але відповідно до рішення Секретарської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області від 23 січня 217 р. № 3, ставка податку для об'єктів нежитлової нерухомості, що перебуває у власності фізичних осіб, складає 0% (а. с. 63), а тому об'єкт нерухомості позивача оподатковувався за нульовою ставкою, відповідно і податок повинен дорівнювати нулю.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги в частині скасування рішень № № 0-1427 і 0-1427 є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 139 ч. 3 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивач сплатив судовий збір в сумі 704,80 грн., що підтверджується квитанцією № 18845517 від 21 грудня 2018 р. (а. с. 5). Доказів понесення інших судових витрат сторони суду не подали. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з урахуванням вимог ст. 139 ч. 3 КАС України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд присуджує позивачу 118,65 грн. судового збору, які підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних коштів відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) задовольнити частково.

2. Податкові повідомлення-рішення № № 0-1427 і 0-1427, прийняті 27 квітня 2018 р. Головним управлінням Державної фіскальної служби у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ), визнати протиправними і скасувати.

3. У задоволенні позовних вимог про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень № № 0-1427, № 0-1427, № 0-1427, № 02-1427, № 02-1427, № 0-1427, прийнятих 27 квітня 2018 р. Головним управлінням Державної фіскальної служби у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ), відмовити.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судові витрати у виді судового збору в розмірі 118,65 грн. (сто вісімнадцять гривень шістдесят п'ять копійок).

5. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга може бути подана до П'ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз