Справа № 200/2399/19-а
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2019-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

11 березня 2019 р. Справа №200/2399/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Смагар С.В., ознайомившись з позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1)

до Білозерської міської ради (, 85013, Донецька область, м. Добропілля, вул. Гірнича, 4)

про визнання незаконними дії, зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Білозірської міської ради про визнання незаконними дії уповноважених осіб відповідача щодо проведення демонтажу тимчасової споруди, розміщеної за адресою: АДРЕСА_2, площею 9,12 м2, жовто-коричневого кольору, зобов'язання уповноважених осіб відповідача повернути позивачу тимчасову споруду, яка була розміщена за адресою: АДРЕСА_2, площею 9,12 м2, жовто-коричневого кольору та була незаконно демонтована, зобов'язання уповноважених осіб відповідача за власний рахунок змонтувати незаконно демонтовану тимчасову споруду, яка була розміщена за адресою: АДРЕСА_2, площею 9,12 м2, жовто-коричневого кольору та була незаконно демонтована.

Ухвалою від 18 лютого 2019 року суд позовну заяву позивача залишив без руху та встановив позивачу строк 10 днів з дня отримання ухвали на усунення недоліків шляхом належного оформлення позовної заяви відповідно до норм Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, надання (надіслання) суду належним чином засвідчені копії документів, наданих позивачем до суду, визначитися з колом відповідачів та позовними вимогами до кожного з них, надати обґрунтовану заяву про поновлення строку звернення до суду, оригінал документу про сплату залишку судового збору у сумі 3842 грн.

Відповідно до частини 1 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

На виконання вищезазначеної ухвали та норми частини 1 статті 123 КАС України позивачем була, зокрема, надана заява про поновлення строку звернення до суду, в обгрунтування якого позивач зазначив, що позивач не знав і не міг знати про те, що демонтаж МАФ, що відбувся 11 липня 2018 року, був здійснений саме Білозерською міською радою та саме на підставі відповідного вказаного вище Розпорядження. Отже, з моменту демонтажу МАФ і до 20 листопада 2018 року (отримання відповіді на адвокатський запит) Позивач не знав про наявність свого порушеного права з боку Білозерської міської ради. Також позивач зазначає, що зазначає, що у заяві від 10 квітня 2018 року позивач звертає увагу ради на незаконність розпорядження. Сам демонтаж було проведено 11 липня 2018 року, тобто майже через 2 місяці після того, як він мав би бути проведений відповідно до Положення. Оскільки подальших дій щодо демонтажу її тимчасової споруди у строки, які вона вважала належними на підставі зазначеного вище, проведено не було, позивач мала всі підстави вважати, що Розпорядження було скасовано. Тому позивач не мала підстав достеменно стверджувати, що її МАФ була саме демонтована на підставі вказаного Розпорядження (а не, наприклад, викрадена третіми особами). У своїй заяві від 11 липня 18 року позивач зазначає, що її тимчасову споруду було демонтовано працівниками КП «Білозерськсервіс» та за участю представників Виконкому Білозерської міської ради, однак, до заяви не додано жодного документа на підтвердження вказаних тверджень. Більше того, таких документів позивач не мала. Таким чином, викладене у заяві має ознаки припущення і не може вважатись належним доказом того, що позивачу було достеменне відомо про те, що її тимчасову споруду було саме демонтовано (а не викрадено), і такий демонтаж здійснено саме Білозерською міською радою. Так само, зі змісту листа-відповіді неможливе чітко і однозначно встановити, що демонтаж було дійсно проведено саме Білозерською міською радою. Зазначає, що саме після надання усіх правовстановлюючих документів та одержання відповіді від 20 листопада 2018 року, вважає, що саме цей строк слід вважати моментом, коли позивач дізналась про порушення її прав.

Суд не приймає посилання позивача на те, що про порушене право позивач дізналася саме 20 листопада 2018 року після отримання відповіді відповідача, та на те, що саме з цього періоду позивач дізналась, що відповідачем є саме Білозерська міська рада з огляду на наступне.

5 квітня 2018 року відповідачем було прийняте розпорядження № 28р про демонтаж самовільно встановлених тимчасових споруд, у тому числі й тимчасової споруди позивача, про що позивач дізналась у цей же день, про що свідчить повідомлення про демонтаж самовільно встановленої споруди по вулиці Ватутіна р-н буд. 16, площа 9,12м2, з яким позивач ознайомилась особисто, про що свідчить підпис позивача. Тобто, вже з цього факту вбачається, що демонтаж тимчасової споруди позивача буде здійснюватись саме відповідачем на підставі його розпорядження. Крім того, суд зазначає, що 10 квітня 2018 року позивач із завою з приводу законності розпорядження від 5 квітня 2018 року № 28р звертається саме до відповідача. Після демонтажу тимчасової споруди, що відбулося 11 липня 2018 року позивач знову ж таки звертається до відповідача із заявою від 11 липня 2018 року з приводу надання усіх документів щодо демонтажу. Отже, позивач весь час з моменту прийняття розпорядження відповідачем від 5 квітня 2018 року до саме факту порушення права щодо демонтажу тимчасової споруди листувалась саме з відповідачем, а тому твердження позивача, що вона не знала того, що відповідачем по справі повинен бути саме Білозерська міська рада не відповідає дійсності. Крім того, суд зазначає, що у разі навіть звернення до суду з позовом до неналежного відповідача, позивач мав би право надати суду відповідну заяву про заміну неналежного відповідача. З урахуванням вищевикладеного, суд доходить до висновку щодо необґрунтованості наведених позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду причин та підстави, наведені позивачем, для поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, визнає неповажними.

Відповідно до частини 2 статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до вимог пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, зокрема, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку щодо повернення позовної заяви позивачу.

Суд роз'яснює позивачу, що він не позбавлений права на повторне звернення до суду із даним позовом.

Керуючись пунктом 9 частини 4 статті 169, статтями 123, 248, 256, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

УХВАЛИВ:

1. Визнати підстави, викладені позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду, неповажними.

2. Відмовити позивачу у задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду.

3. Повернути позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1) до Білозерської міської ради (, 85013, Донецька область, м. Добропілля, вул. Гірнича, 4) про визнання незаконними дії, зобов'язання вчинити певні дії.

4. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо розгляду справи було здійснено в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

5. Ухвала суду набирає законної сили у строк та в порядку передбаченому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

6. Ухвала постановлена та її повний текст складений та підписаний 11 березня 2019 року.

Суддя Смагар С.В.