Справа № 2а-3581/11/1370
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

06 березня 2019 року

Київ

справа №2а-3581/11/1370

адміністративне провадження №К/9901/3161/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А.,

суддів - Ханової Р.Ф., Олендера І.Я.

здійснивши попередній розгляд касаційної скарги Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2014 року (колегія суддів: головуючий суддя - Ліщинський А.М., судді - Довга О.І., Запотічний І.І.)

у справі №2а-3581/11/1370

за позовом Відкритого акціонерного товариства «Львівхліб»

до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова

про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2005 року Відкрите акціонерне товариство «Львівхліб» (далі - Товариство) звернулось до суду з позовом про скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова (далі - ДПІ).

Позов мотивовано тим, що за наслідками проведеної перевірки ДПІ дійшла помилкового висновку про порушення позивачем вимог Законів України «Про податок на додану вартість» та «Про оподаткування прибутку підприємств» та несплату Товариством податку на додану вартість, оскільки укладені між Товариством та його контрагентами угоди було розірвано.

Справа неодноразово розглядалась судами різних рівнів.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25.02.2011 задоволено касаційну скаргу ДПІ, скасовано постанову Господарського суду Львівської області від 22.02.2006 та ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від 17.07.2006, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

За наслідками повторного розгляду справи постановою Львівського окружного адміністративного суду від 28.12.2011 (суддя - Мричко Н.І.) в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.11.2014 задоволено апеляційну скаргу Товариства, скасовано постанову суду першої інстанції та задоволено адміністративний позов:

визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ №/0 від 04.03.2005, №000140234/04-23-4/22366724 від 05.03.2005, №/0 від 04.04.2005, №/0 від 14.11.2005, №/0, №/0, №/0 та №/0 від 23.11.2005.

Не погодившись з постановою суду апеляційної інстанції, ДПІ звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просила її скасувати та відмовити у задоволенні позову. При цьому скаржник зазначив, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про обґрунтованість заявленого адміністративного позову невірно оцінивши обставини справи та залучені до матеріалів справи докази.

У своїх запереченнях на касаційну скаргу Товариство вважає постанову Львівського апеляційного адміністративного суду законною та обґрунтованою.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем проведено документальну перевірку ВАТ «Львівхліб» по питанню достовірності визначення податкового кредиту по податку на додану вартість за грудень 2004 року, за результатами якої складено акт, від 04 березня 2005 року №66/23-410/22366724/712 та зменшено від'ємне значення чистої суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість за грудень 2004 року у сумі 63 083 грн.

На цій підставі ДПІ прийнято податкові повідомлення-рішення:

- від 04.03.2005 №/0, яким за затримку на 137 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання у розмірі 60486,59 грн. застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 50% у сумі 30 243,30грн.;

- від 05.03.2005 №000140234/04-23-4/22366724, яким зменшено позивачу суму заявленого бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 63 083 грн.,

- від 04.04.2005 №/0, яким за затримку позивачем на 148 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання у розмірі 2213,41 грн. застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 50% у сумі 1 106, 71 грн.;

- від 14.11.2005 №/0, яким за затримку позивачем на 116 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання у розмірі 63 083 грн. застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 50% у сумі 31 541, 50 грн.;

- від 23.11.2005 №/0, яким за затримку позивачем на 6 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання у розмірі 7 828, 30 грн. застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 10% у сумі 782, 83 грн.,

- від 23.11.2005 №/0, яким за затримку позивачем на 9 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання у розмірі 2 362, 60 грн. застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 10% у сумі 236, 26 грн.;

- від 23.11.2005 №/0, яким за затримку позивачем на 30 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання у розмірі 111688,50 грн. застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 10% у сумі 11 168, 85 грн.;

- від 23.11.2005 №/0, яким за затримку позивачем на 23 календарних дні граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання у розмірі 4 368 грн. застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 10% у сумі 436, 80 грн.

Свої дії щодо прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень ДПІ мотивує тим, що у поданій Товариством декларації з податку на додану вартість за грудень 2014 року відображено суму податку, яка підлягає відшкодуванню - 63 093 грн. Вказане від'ємне значення виникло внаслідок коригування позивачем податкового зобов'язання попереднього періоду через повернення товару від покупців.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, у червні 2004 року між Товариством та ТОВ «Агропостачсервіс», ТОВ «Науково-дослідне інноваційне виробничо-технологічне бюро» укладено договори купівлі-продажу, за умовами яких позивач зобов'язався передати у власність покупцям обумовлене умовами договорів обладнання, а ТОВ «Агропостачсервіс» та ТОВ «Науково-дослідне інноваційне виробничо-технологічне бюро» - прийняти та оплатити його.

15.11.2004 між Товариством та ТОВ «Агропостачсервіс» і ТОВ «Науково-дослідне інноваційне виробничо-технологічне бюро» укладено угоди про розірвання договорів купівлі-продажу, в зв'язку з чим передача та оплата покупцями товару не відбулась, податкові накладні, виписані Товариством на загальну суму 63 093 грн., повернуто позивачу.

20.01.2005 позивачем подано ДПІ податкову декларацію з податку на додану вартість за 2004 рік, в рядку 8.3. графи 8 якої відображено коригування податкових зобов'язань з ПДВ на суму 63 083.

Пунктом 4.5. статті 4 Закону України «Про податок на додану вартість» передбачено, що у випадку, коли після поставки товарів (послуг) здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за поставкою перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів особі, яка їх надала, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню.

Товариством при поданні у січні 2005 року податкової декларації, з огляду на відмову покупців прийняти та оплатити товар, здійснено коригування суми податкових зобов'язань.

При цьому, з огляду на приписи статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», судом апеляційної інстанції зроблено правильний висновок що відмова сторін від виконання договорів купівлі-продажу свідчить про те, що у Товариства не виникли податкові зобов'язання, що випливають з поставки товару.

З аналогічних підстав, тобто в зв'язку з розірванням договорів купівлі-продажу та відмовою покупців прийняти та оплатити товар, у відповідності до приписів статті 11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», у Товариства не виникло обов'язку враховувати наслідки вищезгаданих господарських угод при визначенні валового доходу позивача.

З огляду на це колегія суддів Касаційного адміністративного суду погоджується з висновками суду апеляційної інстанції щодо протиправності податкових повідомлень-рішень ДПІ №/0, №/0 та №000140234/04-23-4/22366724.

Задовольнивши адміністративний позов щодо визнання протиправними та скасування решти податкових повідомлень-рішень, суд апеляційної інстанції послався на помилковість висновків ДПІ про те, що отримана контролюючим органом від платника податків податкова декларація була заповнена Товариством з порушенням Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України від 30 травня 1997 №166, а саме - податкову звітність підписано не вповноваженою на це особою.

При цьому, судом апеляційної інстанції, у відповідності до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діяла до 15.12.2017) враховано наслідки розгляду судами справи №1/246-5/110 щодо корпоративного спору, що виник у Товаристві відносно переліку осіб, вповноважених на керівництво Товариством.

Натомість, в порушення вимог статті 213 Кодексу адміністративного судочинства України, ДПІ взагалі не наводить жодного обґрунтування неправильності розгляду Львівським апеляційним адміністративним судом цієї частини позовних вимог.

Відтак, касаційна скарга ДПІ не спростовує правильність доводів, якими мотивовано судове рішення, ґрунтується на помилковому тлумаченні законодавства, що регламентувало спірні правовідносини та не дає підстав вважати висновки суду апеляційної інстанцій помилковими, а застосування судом норм матеріального та процесуального права - неправильним.

Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд апеляційної інстанцій не допустив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Відповідно до частини 3 статті 343 КАС України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 343, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.11.2014 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді І.А. Гончарова І.Я. Олендер

Р.Ф. Ханова