Справа № 9901/826/18
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2019-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 березня 2019 року

Київ

справа №9901/826/18

адміністративне провадження №П/9901/826/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Бившевої Л.І., Гончарової І.А., Пасічник С.С., Ханової Р.Ф.,

за участю:

секретаря судового засідання Загороднього А.А.,

представника відповідача Цуцкірідзе І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 9901/826/18 за позовом Суб'єкта підприємницької діяльності - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Вищої ради правосуддя про скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

18 жовтня 2018 року до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшов позов Суб'єкта підприємницької діяльності - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (далі - позивач, ОСОБА_3.) про скасування рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 23 липня 2018 року № 2359/2дп/15-18 «Про відмову у притягненні до дисциплінарної відповідальності суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_4, апеляційного суду Київської області ОСОБА_5, ОСОБА_6» та зобов'язання Вищої ради правосуддя провести повторний розгляд дисциплінарної справи.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року справа № 9901/826/18 розподілена судді Олендеру І.Я. Номер провадження - П/9901/826/18.

Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 5 листопада 2018 року відкрито провадження у даній справі та розгляд такої призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 11.00 год. 26.11.2018.

Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 26 листопада 2018 року провадження у справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду за результатами розгляду адміністративної справи № 9901/748/18 (провадження № 11-1031заі18) за скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на ухвалу судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 28 серпня 2018 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 23 липня 2018 року № 2359/2дп/15-18 та відновлено ухвалою від 6 лютого 2019 року з призначенням справи до розгляду на 16.00 год. 04.03.2019. 22 лютого 2019 року до Верховного Суду надійшла заява від ОСОБА_3 про розгляд справи призначеної на 16.00 год. 04.03.2019 без участі позивача.

Великою Палатою Верховного Суду під час розгляду справи № 9901/748/18 (провадження № 11-1031заі18) було встановлено наступне.

22 серпня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з адміністративним позовом до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 23 липня 2018 року № 2359/2дп/15-18 «Про відмову у притягненні до дисциплінарної відповідальності суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_4, апеляційного суду Київської області ОСОБА_5, ОСОБА_6» та зобов'язання Вищої ради правосуддя провести повторний розгляд дисциплінарної справи.

Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 28 серпня 2018 року у справі № 9901/748/18 на підставі пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України позивачу відмовлено у відкритті провадження у справі, оскільки позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. Рішення суду мотивоване тим, що рішення Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя може бути оскаржене до уповноваженого органу, яким відповідно до Закону України від 21 грудня 2016 року № 1798-VІІІ «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон № 1798-VІІІ) є Вища рада правосуддя. На вказану ухвалу Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 28 серпня 2018 року позивач подав апеляційну скаргу до Великої Палати Верховного Суду в порядку встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

У рішенні Великої Палати Верховного Суду зазначено про відсутність підстав для скасування ухвали Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 28 серпня 2018 року про відмову у відкритті провадження у справі № 9901/748/18. Велика Палата Верховного Суду надала оцінку доводам позивача щодо помилковості висновків суду першої інстанції про те, що спір у справі не підлягає судовому розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки позивач мав би керуватися нормами спеціального закону (Закон № 1798-VІІІ), який регламентує порядок оскарження рішення Вищої ради правосуддя.

У рішенні Велика Палата Верховного Суду зазначила, що Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»). З метою усунення прогалин національного законодавства, на які звернув увагу Європейський суд з прав людини в рішенні від 9 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» Верховна Рада України прийняла Закон № 1798-VІІІ глава 4 якого визначає нову процедуру та порядок здійснення дисциплінарного провадження щодо суддів.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини «навіть у разі, коли судовий орган, що виносить рішення у спорах щодо «прав та обов'язків цивільного характеру», у певному відношенні не відповідає пункту 1 статті 6 Конвенції, порушення Конвенції не констатується за умови, якщо провадження у вищезазначеному органі «згодом є предметом контролю, здійснюваного судовим органом, що має повну юрисдикцію та насправді забезпечує гарантії пункту 1 статті 6 Конвенції». У межах скарги за статтею 6 Конвенції для того, щоб визначити, чи мав суд другої інстанції «повну юрисдикцію» або чи забезпечував «достатність перегляду» для виправлення відсутності незалежності в суді першої інстанції, необхідно врахувати такі чинники, як предмет оскаржуваного рішення, спосіб, у який було винесено рішення, та зміст спору, включаючи бажані та дійсні підстави для оскарження (рішення Європейського суду з прав людини від 9 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України», пункт 123).

Як зазначає Консультативна рада європейських суддів (далі - КРЄС), «дисциплінарний розгляд справи в кожній країні повинен передбачати можливість подання апеляції на рішення первинного дисциплінарного органу (відомства або суду) до суду» (пункт 77 (v) Висновку № 3 (2002) КРЄС щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема питання етики, несумісної поведінки та неупередженості).

Дисциплінарний орган Вищої ради правосуддя не є судом держави, однак має характеристики «суду» з точки зору автономного трактування статті 6 Конвенції та під час здійснення своїх функцій може розглядатися як «суд» у змістовному значенні цього терміна. Конституцією України встановлено, що відповідно до закону в системі правосуддя утворюються органи та установи для забезпечення, зокрема, розгляду справ щодо дисциплінарної відповідальності суддів і прокурорів (частина десята статті 131). Так, держава гарантує контроль за належним виконанням суддями своїх професійних обов'язків шляхом створення єдиного органу - Вищої ради правосуддя, що приймає рішення за наслідком розгляду дисциплінарних скарг щодо суддів.

Згідно із частиною другою статті 26 Закону № 1798-VIII для розгляду справ щодо дисциплінарної відповідальності суддів ВРП утворює дисциплінарні палати із числа членів ВРП, які у свою чергу здійснюють дисциплінарні провадження щодо суддів (частина друга статті 42 цього Закону).

За приписами частини другої статті 50 Закону № 1798-VIII за результатами розгляду дисциплінарної справи Дисциплінарна палата ухвалює рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді. Порядок розгляду скарги на рішення Дисциплінарної палати про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді встановлено статтею 51 Закону № 1798-VIII, відповідно до частини третьої якої скарга на рішення Дисциплінарної палати може бути подана виключно до Вищої ради правосуддя.

Таким чином, Дисциплінарні палати Вищої ради правосуддя у такому провадженні виступають квазісудом першої інстанції, оскільки здійснюють розгляд скарги на дії судді та приймають рішення на підставі балансу поданих доказів. При розгляді Вищою радою правосуддя скарги на рішення її дисциплінарних палат по суті відбувається апеляційний перегляд. Тому, враховуючи положення глави 4 Закону № 1798-VIII та частини шостої статті 266 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду розглядає скарги на рішення Вищої ради правосуддя, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення її Дисциплінарної палати, в касаційному порядку.

Оскільки, згідно з положеннями частини третьої статті 51 Закону № 1798-VIII скарга на рішення Дисциплінарної палати може бути подана виключно до Вищої ради правосуддя і не може бути самостійним предметом судового розгляду, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду приймаючи ухвалу від 28 серпня 2018 року у справі № 9901/748/18, дійшов правильного висновку про відмову у відкритті провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене та правове регулювання цих правовідносин, колегія суддів зазначає, що провадження у справі № 9901/826/18 за позовом Суб'єкта підприємницької діяльності - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Вищої ради правосуддя про скасування рішення Другої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 23 липня 2018 року № 2359/2дп/15-18 та зобов'язання Вищої ради правосуддя провести повторний розгляд дисциплінарної справи слід закрити.

Керуючись статтями 238, 241, 266 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Провадження у справі № 9901/826/18 за позовом Суб'єкта підприємницької діяльності - Фізичної особи підприємця ОСОБА_3 до Вищої ради правосуддя про скасування рішення Другої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 23 липня 2018 року № 2359/2дп/15-18 та зобов'язати Вищу раду правосуддя провести повторний розгляд дисциплінарної справи - закрити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення (з дня складення повного судового рішення).

Ухвала складена та підписана 11.03.2019.

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер

Л.І. Бившева

І.А. Гончарова

С.С. Пасічник

Р.Ф. Ханова ,

Судді Верховного Суду