Справа № П/811/2083/15
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2019-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

11 березня 2019 року м. Кропивницький Справа № П/811/2083/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд. у складі судді Хилько Л.І., розглянув питання про поновлення провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Кіровоградської митниці Державної фіскальної служби України (далі - відповідач) про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на роботі,стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ "Про звільнення ОСОБА_1." №92-о від 16 червня 2015 року;

- поновити ОСОБА_1 на посаді державного інспектора митного поста "Олександрія" Кіровоградської митниці Міндоходів;

- допустити негайне виконання постанови у порядку статті 256 КАС України;

- стягнути з Міністерства доходів і зборів України компенсацію за час вимушеного прогулу.

Ухвалою суду від 20.07.2015 р. було зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі, що розглядається у порядку конституційного судочинства за поданням Верховного суду України стосовно відповідності Конституції України окремих положень Закону України "Про очищення влади" (а.с.25, 26).

Ухвалою суду від 18.04.2017 р. замінено відповідача Міністерство доходів і зборів України на його правонаступника - Кіровоградську митницю Державної фіскальної служби України. Водночас, у задоволенні клопотання представника позивача про поновлення провадження у справі відмовлено (а.с. 67-69).

15.12.2017 р. набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України, в редакції Закону України від 03.10.2017 р. №2147-VIII (далі - КАС України).

Згідно до вимог пункту 10 ч. 1 Розділу VII КАС України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 237 КАС України провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення. Про поновлення провадження у справі суд постановляє ухвалу.

З дня поновлення провадження у справі перебіг процесуальних строків продовжується.

Провадження у справі продовжується зі стадії, на якій його було зупинено.

01.03.2019 за вх.№3594 позивач подав суду клопотання про поновлення провадження у справі. Клопотання вмотивоване тим, що зважаючи на порушення Конституційним Судом України строків розгляду подання стосовно відповідності Конституції України окремих положень Закону України "Про очищення влади", порушення строків розгляду справи по суті позивач вважає, що справу можливо розглядати й без розгляду конституційного подання, оскільки суд, зупиняючи провадження у даній справі, не розпочав розгляд справи по суті та не дослідив належним чином обставини справи, а тому позбавлений можливості встановити причинно-наслідковий зв'язок між наданими позивачем доказами у позові та положеннями Закону України "Про очищення влади", що розглядаються в порядку конституційного провадження.

Вирішуючи питання про поновлення провадження у справі суд зазначає таке.

20.07.2015 р. за вх.№12237/15 представник позивача подав до суду клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення Конституційним Судом України конституційного провадження за поданням щодо відповідності Конституції України положень Закону України "Про очищення влади" (а.с.23-24).

Ухвалою суду від 20.07.2015 р. таке клопотання задоволено, зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі, що розглядається у порядку конституційного судочинства за поданням Верховного суду України стосовно відповідності Конституції України окремих положень Закону України "Про очищення влади" (а.с.25, 26).

Ухвала набрала законної сили.

Ст. 156 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на день зупинення провадження у справі) було визначено підстави, за наявності яких суд зобов'язаний та може зупинити провадження у справі. Зокрема, згідно п.3 ч.1 ст.156 КАС України, суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.236 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на сьогоднішній день) суд зупиняє провадження у справі в разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Предметом розгляду в даній справі є правомірність звільнення ОСОБА_1 з посади державного інспектора митного посту "Олександрія" Кіровоградської митниці Міндоходів. Зокрема, згідно наказу Міністерства доходів та зборів України "Про звільнення ОСОБА_1." №92-о від 16.06.2015 р., позивача було звільнення із займаної посади відповідно до норм Закону України "Про очищення влади" №1682-VII та пункту 7-2 частини 1 статті 36 КЗпП України.

Як вказав позивач у позовній заяві таке звільнення суперечить Конституції України та порушує його фундаментальні конституційні права.

Відповідно до п. 2 "Прикінцевих та перехідних положень" Законом України "Про очищення влади" №1682-VII, впродовж десяти днів з дня набрання чинності цим Законом керівник органу (орган), до повноважень якого належить звільнення та/або ініціювання звільнення з посади осіб, до яких застосовується заборона, зазначена в частині третій статті 1 цього Закону, на основі критеріїв, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, на підставі відомостей, наявних в особових справах цих осіб, звільняє цих осіб з посад або надсилає керівнику органу (органу), до повноважень якого належить звільнення з посади таких осіб, відповідні документи для їх звільнення не пізніше ніж на 10 робочий день з дня отримання таких документів.

Пунктом 7-2 статті 36 КЗпП України передбачено припинення трудового договору з підстав, передбачених Законом України "Про очищення влади".

В провадженні Конституційного суду України перебувають справи:

- за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності положенням частини третьої статті 22, частини першої статті 38, статті 58, частини другої статті 61, частини першої статті 62, частини першої статті 64 Конституції України (конституційності) частини третьої статті 1, пунктів 7, 8, 9 частини першої, пункту 4 частини другої статті 3, пункту 2 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про очищення влади";

- за конституційним поданням 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частин третьої, шостої статті 1, частин першої, другої, третьої, четвертої та восьмої статті 3, пункту 2 частини п'ятої статті 5, пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1682-VII;

- за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 6 частини першої, пунктів 2, 13 частини другої, частини третьої статті 3 Закону України "Про очищення влади", які ухвалою колегії суддів КСУ об'єднано в одне конституційне провадження.

Відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод.

Із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і не двозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до свавілля (п. 5.4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005р. № 5-рп/2005).

Принцип законності передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (п. 3 Рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012р. № 3-рп/2012).

Принцип правової визначеності вимагає ясності й однозначності правової норми та забезпечення того, щоб ситуації та правовідносини залишалися передбачуваними (правові позиції Конституційного Суду України в рішеннях від 22.09.2005 № 5-рп/2005, від 29.06.2010 № 17-рп/2010, від 22.12.2010р. № 23-рп/2010, від 11.10.2011 № 10-рп/2011).

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у рішенні від 13.12.2001р. у справі Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови Європейського суду з прав людини зазначив, що закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим з достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку (пункт 109).

Відповідно до статті 61 Закону України "Про Конституційний Суд України" від 16.10.1996 р. №422/96-ВР, Конституційний Суд України за результатами розгляду справ щодо конституційності, зокрема, законів та інших правових актів Верховної Ради України приймає рішення. Конституційний Суд України може визнати неконституційним правовий акт повністю або в окремій його частині.

Також суд зазначає, що в разі якщо в процесі розгляду справи за конституційним поданням чи конституційним зверненням виявлено невідповідність Конституції України інших правових актів (їх окремих положень), крім тих, щодо яких відкрито провадження у справі, і які впливають на прийняття рішення чи дачу висновку у справі, Конституційний Суд України визнає такі правові акти (їх окремі положення) неконституційними (ч.3 ст.61 Закону України "Про Конституційний Суд України").

Згідно статті 69 Закону України "Про Конституційний суд України" рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов'язковими до виконання.

Таким чином, враховуючи зазначене, Конституційний Суд України, за результатами розгляду конституційного подання, може визнати окремі положення Закону України "Про очищення влади" такими, що не відповідають Конституції України.

Отже, невизначеність у питанні про те, чи відповідають окремі положення Закону України "Про очищення влади" нормам Конституції України унеможливлює розгляд даної адміністративної справи до вирішення справи, яка перебуває на розгляді Конституційного суду України.

Згідно інформації, розміщеної на офіційному веб-сайті Конституційного Суду України, справа за вказаними конституційними поданнями, об'єднана в одне конституційне провадження, розглядається єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні з 16 квітня 2015 року.

За змістом положень статті 152 Конституції України, Закони та інші правові акти за рішенням Конституційного суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші правові акти або окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність.

Відтак, за результатами конституційного провадження щодо положень Закону України "Про очищення влади" правове регулювання спірних правовідносин, в залежності від рішення Конституційного Суду України, може змінитися.

За таких умов прийняття законного та обґрунтованого рішення у даній адміністративній справі вимагає врахування висновків єдиного органу конституційної юрисдикції в Україні щодо відповідності Конституції України положень Закону України „Про очищення влади".

Наразі, Конституційним Судом України не прийнято остаточного судового рішення щодо конституційності положень (відповідності Конституції України) Закону України "Про очищення влади", з посиланням на які відповідачем у спірному наказі зроблено висновок про звільнення позивача.

Варто зауважити, що будь-який орган державної влади зобов'язаний діяти виключно у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 19 Конституції України).

Неухильне виконання зазначеної норми Основного закону держави є гарантією дотримання принципу верховенства права та положень, закріплених в Європейській конвенції про захист прав та основоположних свобод людини.

Конституційний Суд України - єдиний орган конституційної юрисдикції в Україні. Завданням Конституційного Суду України є гарантування верховенства Конституції України як Основного Закону держави на всій території України.

Оскільки вирішення питання щодо конституційності нормативно-правового акту (окремих його положень) належить до виключної компетенції Конституційного Суду України, то до прийняття Конституційним Судом України рішення щодо конституційності деяких положень Закону України "Про очищення влади", суд не може надати належну правову оцінку оскаржуваним у даній адміністративній справі наказу Міністерства доходів і зборів України "Про звільнення ОСОБА_3." №541-о від 10.06.2015 року.

Таким чином, подане позивачем клопотання про поновлення провадження у справі задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.236, 237, 256. 294 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. В задоволенні клопотання про поновлення провадження у справі відмовити.

2. Копію ухвали направити сторонам.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст.256 КАС України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Л.І. Хилько