Справа № 480/3995/18
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 лютого 2019 р. Справа № 480/3995/18
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Прилипчука О.А.,
за участю секретаря судового засідання - Волкової Ю.В.,
представників відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 480/3995/18
до Головного територіального управління юстиції у Сумській області, начальника Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_4
про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного територіального управління юстиції у Сумській області, начальника Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_4, в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 17.10.2018 № 1735/04 Про звільнення ОСОБА_1А.;
- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Ковпаківського районного у місті Суми відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області;
- стягнути з Головного територіального управління юстиції у Сумській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу;
- зобовязати Головне територіальне управління юстиції у Сумській області та начальника Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_4 подати звіт про виконання судового рішення протягом трьох робочих днів з моменту набрання ним законної сили.
В обгрунтування позовних вимог зазначила, що з 1995 року позивач проходила державну службу в органах державної реєстрації актів цивільного стану. З 2002 року обіймала посади державної служби категорії "Б", має 6 ранг державного службовця та за весь час роботи до дисциплінарної відповідальності не притягувалася. 17.10.2018 наказом Головного територіального управління юстиції у Сумській області №1735/04 була звільнена з посади начальника Ковпаківського районного у місті Суми відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області за порушення Присяги державного службовця, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 87 Закону України Про державну службу, з припиненням державної служби.
Вважає вищевказаний наказ протиправним, безпідставним та упередженим.
Відповідачем - Головним територіальним управлінням юстиції у Сумській області надано відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що вважає позов необгрунтованим та безпідставним, оскільки позивач зарекомендувала себе як конфліктний працівник, який не проявляє ініціативності щодо виконання поставлених завдань, а також не виявляє інтересу до нового та передового досвіду, а нововведень не підтримує.
ОСОБА_1 навіть не спробувала організувати роботу Відділу, а взагалі блокувала її. Позивачка, після виходу з соціальної відпустки не надала заявки про отримання ключа доступу до реєстру для вчинення реєстраційних дій, хоча заявником від Відділу на отримання електронного цифрового підпису є керівник органу, або уповноважена письмовим розпорядженням особа. ОСОБА_1 за весь час з моменту виходу із соціальної відпустки, бездіяла та не звернулася до Акредитованого центру для отримання нею електронного цифрового підпису, необхідного їй для доступу та роботи з Державним реєстром актів цивільного стану громадян. Як наслідок ОСОБА_1 не виконувала свої посадові обовязки.
Крім цього, позивач відмовилася від отримання матеріальних цінностей, що підтверджується її повідомленням та свідчить про байдуже ставлення останньої до своїх посадових обовязків та виконання функцій держави вцілому.
У посадовій інструкції начальника Відділу, яка була надана ОСОБА_1 після виходу із соціальної відпустки, 10.10.2018 для ознайомлення, остання відмовилась від виконання посадових обовязків.
Все це свідчить про відсутність наміру ОСОБА_1 виконувати свої посадові обовязки як керівника Відділу та організовувати роботу Відділу в цілому.
Твердження позивача стосовно неможливості забезпечення громадян повторними документами та позбавлення її фізичної можливості забезпечення виконання вимог Порядку, умов і строків зберігання книг державної реєстрації актів цивільного стану, метричних книг у відділах державної реєстрації актів цивільного стану та їх передачі до державних архівів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 30.12.2013 № 2804/5, зі змінами (далі Порядок) не відповідають дійсності.
Щодо скарг, які надійшли від громадян на дії ОСОБА_1, які позивач вважає надуманими, відповідач зазначив, що скарга складається громадянами виключно на добровільних засадах, з вимогою про поновлення прав і захист інтересів. До того ж, всі скарги громадян на дії позивача були розглянуті Управлінням, надані обґрунтовані відповіді і спрямовані на вичерпування конфлікту та відновлення порушених прав громадян.
Крім цього, позивачем не видавалась запитувана інформація й іншим відділам державної реєстрації, а саме: Дарницькому та Оболонському районним у місті Києві відділів ДРАЦС Головного ТУЮ у м. Києві та Білопольському районному відділу ДРАЦС.
Також відповідач зазначив, що після звільнення ОСОБА_1 з посади начальника, Відділу вже місяць працює у тій же чисельності у звичайному режимі.
Отже, все вищезазначене свідчить про те, що умисні дії ОСОБА_1 були вчинені проти інтересів державної служби та призвели до приниження авторитету державного органу та порушення законних прав та інтересів громадян України і унеможливлюють подальше перебування ОСОБА_1 на посаді державного службовця. Такі дії свідчать про умисне невиконання позивачем своїх службових обовязків, що є порушенням Присяги.
Крім цього, у позовні заяві позивач стверджує, що станом на 16.10.2018 дисциплінарна справа сформована не повністю та не містить усіх, передбачених ст.73 Закону України Про державну службу, документів. Це твердження спростовується тим, що станом на 16.10.2018 розгляд дисциплінарного провадження тривав, а справа перебувала у стадії формування і не могла містити всіх документів, передбачених ст.73 Закону України Про державну службу.
17.10.2018 о 09.00 год ОСОБА_1 надала дисциплінарній комісії Управління пояснення з додатками, які були долучені до матеріалів справи.
З урахуванням наданих пояснень та усіх матеріалів дисциплінарної справи, дисциплінарна комісія Управління 17.10.2018 дійшла висновку про наявність у діях ОСОБА_1 (порушення вимог Конституції України та Законів України, вияв неповаги до прав, свобод і законних інтересів людини і громадянина, а саме: порушення ст.68 Конституції України, ч.1 ст.8 Закону України Про державну реєстрацію актів цивільного стану, п.3 ч.1 ст.8 Закону України Про державну службу) ознак дисциплінарного проступку, про що начальнику Управління було подане відповідне подання, відповідно до ч.10 ст.69 Закону України Про державну службу, в якому зазначалося, що ОСОБА_1 не надавала відділам ДРАЦС області та інших регіонів України запитувану ними інформацію, а також безпідставно відмовляла громадянам, які зверталися до Відділу для отримання послуг з питань ДРАЦС, поширюючи недостовірну інформацію щодо відсутності книг ДРАЦС у Відділі.
Розглянувши подання дисциплінарної комісії Управління, з метою вирішення питання про накладення дисциплінарного стягнення та на виконання вимог статті 75 Закону України Про державну службу начальником Управління листом від 17.10.2018 №09-29/47 ОСОБА_1 запропоновано надати письмові пояснення з урахуванням вимог зазначеної статті до 14.00 год. 17.10.2018. Даний лист вручений ОСОБА_1 під підпис о 10.30 год. цього ж дня, що вбачається з доповідної записки головного спеціаліста відділу персоналу Управління.
Не скориставшись своїм правом на надання пояснень позивач, після закінчення строку, встановленого субєктом признання, виявив бажання повторно ознайомитися з матеріалами дисциплінарної справи. Зі слів ОСОБА_1, під час ознайомлення з матеріалами вона виявила нові документи, ряд розбіжностей та, на її думку, неправдиві відомості, що викликало необхідність внести певні зауваження та клопотання про вжиття задаткових заходів. Відповідач зазначає, що державний службовець має право, відповідно до статті 76 Закону України Про державну службу, за результатами ознайомлення, вносити зауваження до висновку, клопотання про вжиття додаткових заходів для встановлення обставин, які мають значення для справи, надавати додаткові пояснення та додаткові документи і матеріали, що стосуються зазначених обставин, які долучаються до справи. Проте, таке право може бути використано лише до моменту прийняття субєктом признання рішення про накладення стягнення та у визначений термін (стаття 76 Закону України Про державну службу).
Однак, у встановлені законом терміни, ОСОБА_1 таким правом не скористалась.
Зважаючи на вищевказане, звинувачення ОСОБА_1 голови дисциплінарної комісії Управління у відмові у прийнятті клопотання та зауважень є необґрунтованими та безпідставними.
Тож відповідач вважає, що під час здійснення дисциплінарного провадження, так і при прийнятті рішення про накладення дисциплінарного стягнення Управлінням дотримано усіх норм чинного законодавства та не порушено при цьому прав позивача.
Враховуючи вищезазначене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Ухвалою суду від 01.11.2018 р. відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у підготовчому засіданні.
Ухвалою суду від 13.12.2018 р. закрито підготовче провадження по справі, справу призначено до розгляду по суті.
Позивач в судовому засіданні 26.02.2019 р. позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.
Представники відповідачів в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити у їх задоволенні.
Заслухавши доводи позивача та представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивач в період з 05.10.2004 року до 17.10.2018 року, перебувала на державній службі, Присяга державного службовця прийнята 29.05.1995 року.
11.10.2018 року заступником начальника Головного територіального управління юстиції у Сумській області з питань державної реєстрації-начальником Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_5 складено подання про відкриття дисциплінарного провадження відносно ОСОБА_1 (а.с. 92 том.1).
11.10.2018 року начальником Головного територіального управління юстиції у Сумській області прийнято наказ №1720/04 «Про відкриття дисциплінарного провадження відносно ОСОБА_1А.» (а.с. 90 том.1)
17.10.2018 наказом Головного територіального управління юстиції у Сумській області №1735/04 ОСОБА_1 звільнено з посади начальника Ковпаківського районного у місті Суми відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області за порушення Присяги державного службовця, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 87 Закону України Про державну службу, з припиненням державної служби (а.с. 11, том 1).
Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.
Так, судом встановлено, що підставою прийняття оскаржуваного наказу є висновок відповідача про порушення ОСОБА_1 Присяги державного службовця у звязку з не наданням відділам державної реєстрації актів цивільного стану області та інших регіонів України запитувану інформацію, а також безпідставну відмову громадянам, які зверталися до Ковпаківського районного у м.Суми відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області у надані послуг з питань державної реєстрації актів цивільного стану (а.с. 11 том.1).
Проте, суд не погоджується із наведеними висновками відповідача, виходячи з наступного.
Правовий статус позивача, в тому числі підстави притягнення до дисциплінарної відповідальності, врегульовано Законом України «Про державну службу» (далі - Закон).
Відповідно п.7 ч. 1, ч.2 ст.1 Закону України «Про державну службу», державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, в т.ч. щодо реалізації повноважень державного органу, визначених законодавством. Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному: органі, його апараті (секретаріаті), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов'язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.
Статтею 8 Закону передбачено, що державний службовець повинен дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; з повагою ставитися до державних символів України; обовязково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обовязків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; сумлінно і професійно виконувати свої посадові обовязки; виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у звязку з виконанням посадових обовязків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню; 3) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.
Державні службовці виконують також інші обовязки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах.
Згідно ст.64 Закону за невиконання або неналежне виконання посадових обовязків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом
Водночас ч.1 статті 65 Закону №889-VІІІ визначено, що підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов'язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.
У частині 2 статті 65 цього Закону наводиться перелік дисциплінарних проступків, якими, зокрема, є: порушення Присяги державного службовця.
Так, згідно з ч.1 ст. 66 Закону України "Про державну службу" №889-VІІІ до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: зауваження; догана; попередження про неповну службову відповідність; звільнення з посади державної служби.
Частиною 5 ст.66 цього Закону передбачено, що звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9 - 11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону (частина п'ята статті 66 Закону №889-VІІІ).
Системний аналіз вказаних норм дозволяє зробити висновок, що припинення державної служби за порушення Присяги може застосовуватися тільки у крайніх випадках, коли дисциплінарний проступок містить ознаки саме такого порушення і заходи дисциплінарного стягнення є недостатніми чи попереднє їх вжиття не дало бажаного результату.
Звільнення з посади державної служби на підставі ч.5 ст.66 Закону №889-VIII є найсуворішою санкцією відповідальності державного службовця, а тому неможливість застосування за таке порушення до посадової особи заходів дисциплінарного впливу аж до звільнення має бути мотивовано.
Як зазначалося вище, позивача було звільнено наказом Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 17.10.2018 №1735/04 на підставі подання заступника начальника Головного територіального управління юстиції у Сумській області з питань державної реєстрації-начальником Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_5 від 11.10.2018 року та матеріалів дисциплінарної справи.
Згідно, вказаних документів, під час розгляду дисциплінарної справи встановлено порушення позивачем вимог ч.1 ст.8 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», неналежне виконання посадових обовязків, щодо не надання відділам державної реєстрації актів цивільного стану області та інших регіонів України запитувану інформацію, а також безпідставну відмову громадянам, які зверталися до Ковпаківського районного у м.Суми відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області у отримані послуг з питань державної реєстрації актів цивільного стану.
Проте, суд вважає наведені доводи відповідача помилковими, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що до Ковпаківського районного у м.Суми відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області надходили звернення Дарницького районного у м.Києві ВДРАЦС, Оболонського ВДРАЦС у м.Києві, Білопільського РВ РАЦС ГТУЮ, фізичних осіб: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про вчинення дій з питань державної реєстрації актів цивільного стану на які позивачем було надано відповідь про необхідність звернення до Зарічного районного у м.Суми ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Сумській області.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» цей Закон регулює відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану.
Зокрема, ч.1 ст.8 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що діяльність органів державної реєстрації актів цивільного стану ґрунтується на принципах додержання законності, захисту прав і законних інтересів громадян та держави, додержання таємниці державної реєстрації актів цивільного стану, належного документального оформлення проведеної державної реєстрації.
Наказом Міністерства юстиції України від 24.12.2010 року №52/5 затверджено Правила державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, зареєстровані Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 р. за № 719/4940 (надалі по тексту-Правила).
Відповідно до п.3.11 Інструкції передбачено, що під час розгляду заяви (запиту) про надання витягу з Реєстру реєстратор перевіряє наявність підстав для отримання заявником витягу з Реєстру та даних відповідного актового запису цивільного стану у Реєстрі. У разі відсутності відомостей такого актового запису реєстратор уносить їх до Реєстру.
Рішення про видачу витягу з Реєстру або про відмову в цьому реєстратор приймає в день надходження заяви (запиту) про надання витягу з Реєстру за результатами безпосередньої перевірки відповідності відомостей у Реєстрі даним паперового носія актового запису цивільного стану або на підставі підтвердження реєстратора за місцем складання актового запису цивільного стану.

Для отримання підтвердження реєстратор направляє у день надходження заяви (запиту) про надання витягу з Реєстру відповідний запит за допомогою засобів телекомунікаційного звязку.

Реєстратор за місцем складання актового запису цивільного стану перевіряє відповідність відомостей у Реєстрі даним паперового носія актового запису цивільного стану (у разі відсутності даних у Реєстрі попередньо вносить їх до Реєстру) та в день отримання запиту направляє підтвердження. Копія актового запису цивільного стану направляється, якщо про це зазначено у заяві (запиті).

Отже, виходячи зі змісту наведеної норми, під час розгляду заяви про повторну видачу свідоцтв чи витягів з реєстру спеціаліст зобовязаний безпосередньо здійснити перевірку відповідності відомостей у Реєстрі даним паперового носія актового запису, після чого видати заявнику документ.

Так, з матеріалів справи судом встановлено, що юридична адреса Ковпаківського районного у м.Суми відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області пл.Незалежності,8 м.Суми.

Також, судом встановлено, що наказом 28.09.2018 року начальником Головного територіального управління юстиції у Сумській області прийнято наказ №332/8 «Про визначення місця зберігання книг державної реєстрації актів цивільного стану Ковпаківського районного у м.Суми відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області». Наведеним наказом визначено місце зберігання книг державної реєстрації актів цивільного стану Ковпаківського районного у м.Суми відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області у приміщенні за адресою м.Суми, вул.Петропавлівська,75 (а.с.222-223).

Отже, судом встановлено, що книги державної реєстрації актів цивільного стану Ковпаківського районного у м.Суми ВДРАЦС ГТУ юстиції у Сумській області зберігалися не за місцем роботи працівників Ковпаківського районного у м.Суми ВДРАЦС ГТУ юстиції у Сумській області.

Крім того, судом встановлено, що за адресою м.Суми, вул.Петропавлівська,75 знаходиться Зарічний районний у м.Суми ВДРАЦС ГТУ юстиції у Сумській області.

В судовому засіданні представники відповідача не змогли пояснити доцільність перенесення книг державної реєстрації актів цивільного стану Ковпаківського районного у м.Суми відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області на адресу м.Суми, вул.Петропавлівська,75.

Крім того, на поставлене питання суду щодо належної організації роботи керівником Ковпаківського районного у м.Суми ВДРАЦС ГТУЮ у Сумській області у разі перенесення книг державної реєстрації актів цивільного стану до іншого приміщення представники відповідача не змогли послатися на норму чинного законодавства яка б регулювала такий випадок. Проте, наголосили, що в даному випадку організація роботи Ковпаківського районного у м.Суми ВДРАЦС ГТУЮ у Сумській області покладено саме на керівника.

Суд наголошує, що ст. 7 Закон України «Про державну службу» містить право державного службовця на належні для роботи умови служби та їх матеріально-технічне забезпечення.

В даному випадку відповідач приймаючи наказ від 28.09.2018 року №332/8 «Про визначення місця зберігання книг державної реєстрації актів цивільного стану Ковпаківського районного у м.Суми відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області» фактично створив умови роботи за яких виконання ОСОБА_1 Правил, Інструкції є неможливим у звязку з надходженням книг державної реєстрації актів цивільного стану Ковпаківського районного у м.Суми ВДРАЦС ГТУ юстиції у Сумській області не за місцем роботи працівників Ковпаківського районного у м.Суми ВДРАЦС ГТУ юстиції у Сумській області.

Крім того, суд наголошує, що в судовому засіданні надали пояснення свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9 ОСОБА_10, ОСОБА_11 (які знаходилися в приміщенні Ковпаківського районного у м.Суми відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області 11.10.2018року) та підтвердили факт повідомлення позивачем присутніх заявників про неможливість вчинення реєстраційної дії та пропозицію звернутися до Зарічного районного у м.Суми відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області за місцем знаходження книг державної реєстрації актів цивільного стану.

Також, свідком- провідним спеціалістом Ковпаківського районного у м.Суми відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_12, повідомлено суд, що ОСОБА_1 повідомляла присутніх заявників про неможливість вчинення реєстраційної дії та пропозицію звернутися до Зарічного районного у м.Суми відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області за місцем знаходження книг державної реєстрації актів цивільного стану.

Проаналізувавши встановленні обставини в контексті спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що замість об'єктивного розгляду і оцінки дій (бездіяльності) позивача, відповідач обмежився лише загальною констатацією факту вчинення дисциплінарного проступку зі сторони позивача, що суперечить нормам ч. 2 ст. 74 Закону України "Про державну службу", згідно яких дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця.

При цьому, суд враховує, що за висновками Європейського суду з прав людини сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він є обов'язковим не тільки для кримінального суду, який приймає рішення щодо обґрунтованості обвинувачення, але й для віх інших державних органів. Так, на думку Європейського суду з прав людини, замах на презумпцію невинуватості може виходити не тільки від суду чи судді, але й від інших публічних влад. Висновок (а по суті констатація, якій не передували фактичне встановлення обставин, їх оцінка та аналіз) дисциплінарного провадження про порушення позивачем вимог чинного законодавства, здійснений без вирішення питання про винуватість чи невинуватість позивача.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, яку висловлено у п. 53 рішення у справі "Федорченко та Лозенко проти України", суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумними сумнівом". На думку суду, жодних вагомих, чітких та узгоджених доказів, які б вказували на правомірність та обґрунтованість спірного наказу відповідач не навів, натомість такий прийнято лише з формальних підстав. Зазначене не спростовано відповідачем в процесі розгляду та вирішення даної справи.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що відповідачем притягнуто позивача до дисциплінарної відповідальності без належного урахування його вини, а відтак наявні підстави для скасування оскаржуваного наказу як протиправного.

Згідно з частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 1 ст. 73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням того, що суд дійшов висновку про протиправність оскарженого наказу та необхідність його скасування з вищенаведених обставин, то підлягають і задоволенню позовні вимоги позивача стосовно стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу саме з Головного територіального управління юстиції у Сумській області.

При вирішенні питання про стягнення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд виходить із того, що при обчисленні належної до виплати суми застосовуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 р. (далі - Порядок № 100).

Так, згідно з вимогами пункту 2 Порядку № 100 обчислення середньомісячної заробітної плати здійснюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Відповідно до п.5.8 Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати проводиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців роботі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Під час розгляду справи відповідачем надано довідку №107/586 від 19.12.2018 року, відповідно до якої розмір заробітної плати за два місяці, які передували звільненню ОСОБА_1 жовтень 2018р. становила 5300 грн. за 21 робочий день (а.с. 32 том.1).

Враховуючи, що час вимушеного прогулу позивача за період з 17.10.2018 року по 26.02.2019 року разом складає 91 робочий день, а середньоденна заробітна плата дорівнює 252,38 грн., середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу за період з 17.10.2018 року по 26.02.2019 року (день ухвалення судового рішення) складає 22966 грн. 58 коп.

Відповідно до ч.1 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України під час прийняття постанови суд вирішує у тому числі чи є підстави допустити негайне виконання постанови.

Відповідно до частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про: присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць (пункт 2), поновлення на посаді у відносинах публічної служби (пункт 3).

Таким чином, рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Відмовляючи в задоволенні клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Положення статті 382 КАС України не є імперативними, тобто, передбачають право суду діяти на власний розсуд в залежності від обставин справи. Суд вважає, що за своїм змістом такі заходи контролю за виконанням судового рішення є додатковим засобом для спонукання субєкта владних повноважень до вчинення дій з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду у визначений чинним законодавством спосіб.

За таких обставин відсутня необхідність застосування положень статті 382 КАС України, а тому суд відмовляє в задоволенні клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Сумській області, начальника Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку задовольнити.

Скасувати наказ Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 17.10.2018 № 1735/04 «Про звільнення ОСОБА_1А.».

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Ковпаківського районного у місті Суми відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області.

Стягнути з Головного територіального управління юстиції у Сумській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 22966 (двадцять дві тисячі девятсот шістдесят шість) грн. 58 коп.

Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Ковпаківського районного у місті Суми відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області та стягнення середнього заробітку за один місяць в сумі 5299 (пять тисяч двісті девяносто девять) грн. 98 коп.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 11.03.2019 р.

Суддя О.А. Прилипчук