Справа № 480/107/19
Суддя: С.О. Бондар
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2019 р. справа №480/107/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бондаря С.О.

за участю секретаря судового засідання - Алексеєнко Є.А.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Мельник Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 480/107/19

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Управління Держпраці у Сумській області

про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Управління Держпраці у Сумській області про визнання протиправною та скасування постанови від 14.12.2018 №СМ2268/50/АВ/ТД-ФС. Свої вимоги мотивує тим, що за результатами інспекційного відвідування позивача, Управлінням Держпраці у Сумській області 14.12.2018 винесена постанова про накладення штрафу за допуск до роботи двох працівників без укладення трудового договору, що є порушенням вимог частин 1 та 3 статті 24 КЗпП України. На думку позивача, вказана постанова є протиправною, оскільки з громадянами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були укладені цивільно-правові договори, які відповідають вимогам Цивільного кодексу України. Крім того, відповідач, надаючи оцінку цивільно-правовим договорам, вийшов за межі своїх повноважень, оскільки він повинен перевіряти лише трудові правовідносини. Тому дії ФОП ОСОБА_1 щодо укладення цивільно-правових договорів не можуть бути розцінені як фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору, що свідчить про відсутність в діях товариства ознак порушення ч.ч.1, 3 ст.24 КЗпП України.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 14.01.2019 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

На виконання зазначеної ухвали, 01.02.2019 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що в ході інспекційного відвідування позивача встановлено факт допущення до роботи 2 осіб без укладення трудового договору. Так, здійснюючи виконання роботи із завантаження, розвантаження деревини, ФОП ОСОБА_1 залучались громадяни ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на виконання вказаної роботи. Укладеними цивільно-правовими договорами фактично не передбачалося отримання певного матеріального результату роботи, а передбачався процес виконання роботи із розвантаження, завантаження деревини тощо, за що і здійснюється виплата коштів. Фізичні особи систематично виконували трудові функції у ФОП ОСОБА_1 відповідно до визначеного виду виконуваних робіт, у встановлений строк. Таким чином, вказані особи допущені до роботи без належного оформлення трудових відносин, що є порушенням вимог частин першої та третьої статті 24 КЗпП України (а.с50-53).

Ухвалою суду від 04.02.2019 вжито заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі постанови управління Держпраці у Сумській області 14.12.2018 №СМ2268/50/АВ/ТД-ФС про накладення штрафу в розмірі 223380 грн. до набрання законної сили судовим рішенням.

19.02.2019 представником позивача надана суду відповідь на відзив, в якій він зазначив, що відповідач не спростував у відзиві на позовну заяву твердження та аргументи стосовно суті позовних вимог (а.с.111-118).

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Представник відповідача Мельник Ю.О. проти позову заперечувала з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі наказу начальника Управління Держпраці України в Сумській області №202 від 22.11.2018, прийнятим за результатами аналізу інформації отриманої від Глухівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області (лист від 01.10.2018 №7079/06-13), проведено інспекційне відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, з питань належного оформлення трудових відносин з найманими працівниками, у тому числі з неповнолітніми (а.с.55). Згідно з актом інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю від 26.11.2018 №СМ2268/50/АВ, встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 вимог законодавства про працю, а саме: частин першої, третьої статті 24 КЗпП України щодо допущення працівника до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (а.с.57-59).

На підставі акту інспекційного відвідування, Управлінням Держпраці у Сумській області винесена постанова від 14.12.2018 №СМ2268/50/АВ/ТД-ФС про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 в сумі 223380 грн. за допуск до роботи 2-х працівників без укладення трудового договору, що є порушенням вимог частин 1 та 3 статті 24 КЗпП України (а.с.21-22).

Не погодившись з рішенням відповідача ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 24 Кодексу законів про працю України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адмініструванням єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому КМУ.

Згідно частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 затверджено Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (далі - Порядок №509).

Загальне визначення цивільно-правового договору наведено у ст. 626 Цивільного кодексу України. Так, вказаною нормою встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статтею 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.

Тобто, з наведених норм вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов'язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

З матеріалів справи вбачається, що між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та фізичними особами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладені цивільно-правові договори про надання послуг, виконання робіт. При цьому, договорами передбачено, що виконавець самостійно організовує процес надання послуг, у тому числі використовує власні засоби та матеріали, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, також вартість послуг (робіт) визначена наперед у визначеній сумі (п.п. 1.1, 1.2, 4.1 договору). Факт надання послуг підтверджується актами прийому наданих послуг (виконаної роботи) (п. 1.4 договору).

Факт проведення виплат грошових коштів на виконання цивільно-правового договору ФОП ОСОБА_1 з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтверджується звітом про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (а.с.31, 37).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили факт укладення між ними та позивачем саме цивільно-правових договорів на виконання робіт, зазначивши, що самостійно організовували процес надання послуг зі складання дошки. Послуги надавали по мірі необхідності - один або два рази на тиждень. Складали дошку приблизно за одну - дві години. Розмір винагороди був визначений наперед під час укладення договору. Проте, розмір грошової винагороди залежав від об'єму складеної дошки.

Той факт, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 самостійно організовували процес надання послуг зі складання дошки, не підкорялися внутрішньому трудовому розпорядку, надавали послуги не систематично, підтверджується «табелем обліку робочого часу», з якого вбачається, що послуги надавалися 1 - 2 рази на тиждень протягом 1 - 2-х годин на день.

Отже, в послугах, що надавалися ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позивачу, відсутні ознаки трудових відносин.

Окремі недоліки в юридичному оформленні відносин позивача з громадянами ОСОБА_4 та ОСОБА_5, зокрема: видача наказів, оформлення табелю обліку робочого часу, які не тягнуть за собою жодних юридичних наслідків, не свідчать про наявність трудових відносин.

Таким чином, суд вважає, що між позивачем та фізичними особами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 існували саме цивільно-правові відносини, оформлені цивільно-правовими договорами про надання послуг, а не трудові відносини, як стверджує відповідач, а тому підстави для притягнення позивача до відповідальності за порушення трудового законодавства відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Управління Держпраці у Сумській області, як суб'єкт владних повноважень, не довело правомірності постанови від 14.12.2018 про накладення штрафу.

Таким чином, суд вважає за необхідне визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Сумській області від 14.12.2018 №СМ2268/50/АВ/ТД-ФС.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено судовий збір в загальному розмірі 2233,81 грн. (а.с.4).

Враховуючи задоволення позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд вважає за необхідне стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Сумській області судові витрати на сплату судового збору у загальному розмірі 2233,81 грн.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Сумській області про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Сумській області від 14.12.2018 №СМ2268/50/АВ/ТД-ФС.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Сумській області (м. Суми, вул. Горького, 28б, м. Суми, 40004, ідентифікаційний код 39857622) судовий збір у розмірі 2233,81 грн.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.О. Бондар

Повний текст рішення виготовлений 11.03.2019.