Справа № 357/542/19
Суддя: Кошель Б. І.
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/542/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий - суддя Кошель Б. І. ,

при секретарі - Тодосієнко О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №6 м. Біла Церква адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із адміністративним позовом до Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, мотивуючи тим, що 08.09.2018 року відносно нього поліцейським СРПП №1 Білоцерківського ВП старшим сержантом Березовим В. В. було складено протокол про адміністративне правопорушення серія ГП №590929 за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП України про те, що 08.09.2018 року близько 17 год. 10 хв. він завідомо неправдиво викликав поліцію, повідомивши про те, що колишня дружина не виконує рішення суду і не дає можливості бачитися із дочкою, в той час як за мировою угодою це був день для зустрічей. На підставі зазначеного протоколу, 28.09.2018 року адміністративна комісія виконавчого комітету Білоцерківської міської ради, розглянувши зазначений адміністративний матеріал, склала постанову №286 про накладення адміністративного стягнення та штрафу в розмірі 119 грн. Не погоджуючись із вище зазначеною постановою, та вважаючи, що вона винесена з грубим порушенням чинного законодавства, оскільки викликаючи 08.09.2018 року працівників поліції, він в першу чергу намагався захистити права своєї малолітньої доньки, яка бажає спілкуватись зі своїм батьком, від протиправної поведінки її матері, а також свої права як батька своєї дитини, працівників поліції він викликав після відмови у наданні зустрічі зі своєю донькою, позивач просить суд поновити йому строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення від 08.09.2018 року №286, визнати зазначену постанову протиправною, скасувати її та закрити провадження по адміністративній справі в зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою суду від 25.02.2019 року у вказаній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач та представник відповідача, які належним чином повідомлялись про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження, в судове засідання не з'явилися, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Відповідач, своїм правом подати відзив на позовну заяву, у встановлений судом строк, не скористався.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи.

Суд, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з ч.2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач при зверненні до суду з адміністративним позовом 08.01.2019 року щодо оскарження постанови від 28.09.2018 року, не порушив передбачений 10-денний строк для захисту своїх прав в судовому порядку, оскільки оскаржувальну постанову позивач отримав лише 26.12.2019 року на адвокатський запит та направив до суду адміністративний позов в десятиденний строк, що підтверджується копією конверту Укрпошта Експрес.

Вирішуючи по суті даний спір, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що 08.09.2018 року поліцейським СРПП №1 Білоцерківського ВП старшим сержантом Березовим В.В., відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, серії ГП 590929 за ст. 183 КУпАП.

Встановлено, що за наслідками розгляду зазначеного протоколу, 28.09.2018 року Адміністративною комісією виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області була винесена постанова за № 286, про накладення адміністративного стягнення, згідно якої ОСОБА_1, було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 119 грн.

Зокрема, в постанові зазначено, що гр. ОСОБА_1 08.09.2018 року о 17 год. 20 хв. перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1, здійснив завідомо неправдивий виклик працівників поліції.

Зі змісту ст.9 КУпАП слідує, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності ( ст. 7 КУпАП).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладеннястягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Як передбачено ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Разом з тим, відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з винесеною постановою не згоден, оскільки було чергове невиконання рішення суду, його колишня дружина перешкоджає батьку в побаченнях з донькою, порушує його права як батька і права доньки, яка має право на спілкування з батьком. 26.10.2018 року він прийшов до будинку, де проживає його донька, виключно для побачення з нею, в день, що був визначений в ухвалі суду від 15.11.2016 року, і не викликав працівників поліції до моменту відмови у наданні зустрічі зі своєю донькою. Одночасно вказав, що в постанові яка оскаржується не з'ясовано жодних фактичних обставин, які б свідчили про те, що позивач маючи умисел вчинив правопорушення передбачене ст.183 КУпАП, а також, вказав на відсутність доказів про належне сповіщення відповідача про засідання комісії.

Згідно ст. 183 КУпАП передбачено, що відповідальність настає в разі завідомо неправдивого виклику пожежної охорони, поліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб.

Згіднозі ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч.2 ст. 2 Закону України "Про поліцію та поліцейську діяльність" з метою надання поліцейських послуг щодо підтримання публічного порядку поліція виконує такі функції:

1) профілактика, запобігання, виявлення і припинення адміністративних проступків і кримінальних правопорушень;

2) допомога потерпілим від протиправних посягань;

3) здійснення провадження у справах про адміністративні проступки;

4) розслідування кримінальних правопорушень.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач зателефонував на 102 та повідомив, що колишня дружина не виконує рішення суду і не дає можливості бачитися з донькою, разом з тим, відмовила у наданні зустрічі з дитиною відповідно до графіку зустрічей батька з дитиною відповідно до мирової угоди, затвердженої Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 15.11.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_1

Так, вказаний факт було встановлено працівниками поліції, а також, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ствердили в своїх письмововикладених поясненнях, які наявні в матеріалах справи.

Підстави для виклику працівників поліції позивачем обґрунтовані в долученому до матеріалів справи протоколі про адміністративне правопорушення від 08.09.2018 року та в позовній заяві.

Отже, зазначені дії позивача не можна кваліфікувати, як завідомо неправдивий виклик працівників поліції. Безспірних доказів того, що в діях позивача є склад адміністративного правопорушення, за вчинення якого позивача було піддано адміністративній відповідальності, суду не було надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та його законності. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в судове засідання не з'явився, будь-яких доказів на підтвердження обставин зазначених в оскаржуваній постанові не надав.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Враховуючи, що відповідальність за ст. 183 КУпАП настає саме в разі завідомо неправдивого виклику, а позивач здійснив виклик поліції намагаючись захистити права своєї малолітньої доньки, яка бажає спілкуватись зі своїм батьком, окрім того, працівників поліції він викликав після відмови у наданні зустрічі зі своєю донькою, всупереч мирової угоди затвердженої Білоцерківським міськрайонним судом 15.11.2016 року між позивачем та ОСОБА_1, позаяк, відповідачем не доведено правомірність прийнятого ним рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не надано належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів законності та обґрунтованості постанови, суд приходить до висновку про відсутність складу вказаного адміністративного правопорушення, оскільки виклик не був завідомо неправдивий.

Таким чином, з врахуванням викладеного, суд вважає за можливе постанову № 286 від 28.09.2018 року про накладення адміністративного стягнення на позивача - скасувати.

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП, то підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 7,9,20, 33,96,183, 245, 247,251, 252, 256, 280, 283КУпАП, та ст.ст. ст.ст.77, 90, 122, 139, 159, 242-246, 263 КАС України, суд-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову № 286 від 28.09.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ст. 183 КУпАП відносно ОСОБА_1, та закрити провадження в цій адміністративній справі.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Білоцерківський міськрайонний суд.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяБ. І. Кошель