Справа № 280/4454/18
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2019-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 березня 2019 року

м. Дніпро

справа № 280/4454/18

головуючий суддя І інстанції – Лазаренко М.С.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,

суддів: Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,

за участю секретаря судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «ДІК» на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 10.01.2019 року у справі № 280/4454/18 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «ДІК» до Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов’язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «ДІК» звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 29.12.2017 року № 511505/38069818 про відмову у реєстрації податкової накладної від 20.12.2017 року № 7, видану позивачем на користь ТОВ «Торговий дім «Будком» на суму ПДВ 57166,25 грн.;

- зобов’язати ДФС України зареєструвати в Єдиному реєстрі накладних податкову накладну від 20.12.2017 №7, видану Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія ДІК» на користь ТОВ «Торговий дім «Будком» на суму ПДВ 57166,25 грн.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 10.01.2019 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія ДІК» було залишено без розгляду.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «ДІК» звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 10.01.2019 року скасувати та прийняти судове рішення, яким направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що КАС України встановлює загальний шестимісячний строк для звернення до суду з адміністративним позовом, однак зазначає, що нормами іншого законодавства можуть встановлюватись строки, відмінні від загального. Зауважено, що оскаржуване рішення підлягає оскарженню протягом 1095 після отримання такого рішення.

Державною фіскальною службою України було подано відзив на апеляційну скаргу, в якій посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції, остання просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити вимоги апеляційної скарги на підставах, що в ній зазначені, та скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи за відсутності останнього.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи адміністративний позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було пропущено встановлений ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України 6-ти місячний строк звернення до суду.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За приписами частини 4 статті 123 КАС України, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що загальний строк для звернення до суду з позовом про скасування рішення суб’єкта владних повноважень та зобов’язання його вчинити певні дії, становить шість місяців та починає обчислюватись з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому, КАС України також передбачає можливість встановлення інших строків звернення до суду, які мають визначатись відповідними законами.

Так, нормою, що регулює питання застосування строків звернення до адміністративного суду з позовами про визнання протиправними рішень податкових органів є приписи пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, у відповідності до яких, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Статтею 102 ПК України передбачено строк давності тривалістю 1095 днів.

За таких обставин і, на що не звернув увагу суд першої інстанції залишаючи адміністративний позов без розгляду, строк для звернення платника податків із позовом до адміністративного суду про оскарження рішення податкового органу становить 1095 днів і обчислюється з дня отримання платником податків оскаржуваного рішення.

Як свідчать встановлені обставини справи, оскаржуване рішення від 29.12.2017 року № 511505/38069818 про відмову у реєстрації податкової накладної від 20.12.2017 року № 7 було отримано позивачем 29.12.2017 року.

В свою чергу, як вбачається зі штемпелю вхідної кореспонденції суду першої інстанції, адміністративний позов був поданий позивачем до суду першої інстанції 23.10.2018 року, тобто в межах строків звернення до суду, визначених ст. ст. 56, 102 Податкового кодексу України.

Відтак, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду вважає, що строк на звернення позивача до суду з адміністративним позовом в даному випадку пропущений не був, що свідчить про відсутність правових підстав для залишення його позову без розгляду.

Крім того, слід звернути увагу, що пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Так, Європейський суд з прав людини, в рішенні «Іліан проти Туреччини», зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

В контексті наведеного, інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків.

Таким чином, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості залишення адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «ДІК» без розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 320 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «ДІК» – задовольнити.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 10.01.2019 року у справі № 280/4454/18 – скасувати.

Справу № 280/4454/18 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку, з урахуванням приписів ч. 2 ст. 328 КАС України - не підлягає.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко

суддя В.Є. Чередниченко