Справа № 460/3113/18
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 березня 2019 року м. Рівне №460/3113/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Дубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області до Приватного акціонерного товариства "Дубенський завод гумово-технічних виробів" про стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Дубенське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області, звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача, Приватного акціонерного товариства "Дубенський завод гумово-технічних виробів", про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з грудня 2017 року по листопад 2018 року в розмірі 356399,56грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», підприємства та організації (крім сільськогосподарських товаровиробників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України; на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, а також на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 цього Закону, - до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону за раніше діючим порядком. Позивач вказує, що за період з грудня 2017 року по листопад 2018 року він поніс фактичні витрати на виплату та доставку пенсії громадянам, які до виходу на пенсію працювали у відповідача та яким пенсія призначена на пільгових умовах, в загальній сумі 356399,56грн. Разом з тим, відповідач свого обовязку щодо відшкодування таких витрат не виконав. З наведених підстав, просив позовні вимоги задовольнити повністю.

У встановлений судом строк відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Свої заперечення відповідач обґрунтовує тим, що жодним із законів чи підзаконних нормативно-правових актів, прийнятих Верховною Радою України, Президентом України чи Кабінету Міністрів України, не визначений порядок сплати фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Також, відповідач вказує, що позивач жодного разу не повідомляв його про зміну розміру пенсії ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, оскільки розміри пенсій вказаних осіб, зазначені в розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку їм пенсій, є більшими від розмірів, зазначених в протоколах про призначення пенсії вказаним особам. Крім того, відповідач зауважив, що позивач вже звертався до суду з позовом про відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за грудень 2017 року. Так, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 09.01.2018 у справі №817/2033/17 в задоволенні вказаного позову було відмовлено повністю. Одночасно, відповідач звернув увагу на те, що позивачем не було надано докази на підтвердження фактичного понесення витрат у невідшкодованій сумі. Також, відповідач зазначає, що відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій здійснюється до набуття особою права на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Так, станом на день призначення пенсії на пільгових умовах ОСОБА_7 (дата народження 29.06.1960), редакція статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачала право виходу на пенсію для жінок після досягнення віку 55 років. Оскільки віку 55 років ОСОБА_7 набула 29.06.2015, тому підстави для відшкодування відповідачем витрат на виплату та доставку їй пенсії відсутні. Крім того, відповідно до п.6.7 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. Згідно з ч.2 ст.122 КАС України, для звернення до адміністративного суду субєкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають субєкту владних повноважень право на предявлення визначених законом вимог. Тому, на думку відповідача, днем виникнення підстав для звернення до суду з позовом про відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за певний місяць є 26 числа місяця, наступного за таким місяцем. Таким чином, відповідач вказує, що позивачем був пропущений строк звернення до суду з вказаним позовом в частині позовних вимог про відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з грудня 2017 року по серпень 2018 року. З огляду на вказане, просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Відповідь на відзив позивач до суду не подавав.

18.12.2018 позовна заява надійшла до суду.

Ухвалою суду від 22.12.2018 позовну заяву залишено без руху та позивачу встановлений строк для усунення недоліків позовної заяви.

08.01.2019 позивач подав до суду клопотання про усунення недоліків адміністративного позову.

Ухвалою суду від 11.01.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 07.02.2019 позовну заяву було залишено без руху після відкриття провадження у справі.

18.02.2019 позивач подав до суду клопотання про усунення недоліків адміністративного позову.

Ухвалою суду від 19.02.2019 розгляд адміністративної справи продовжено.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі з наступних підстав.

Твердження відповідача про те, що жодним із законів чи підзаконних нормативно-правових актів, прийнятих Верховною Радою України, Президентом України чи Кабінету Міністрів України, не визначений порядок сплати фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд вважає помилковим, з огляду на таке.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) та Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою Постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року №21-1 (далі - Інструкція №21-1), яка розроблена відповідно до Законів України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За правилами абзацу четвертого підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

В абзаці п'ятому цього ж підпункту зазначено, що виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів «в» -«е» та «ж» статті 13 Закону № 1788-XII, здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів ПФУ, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що витрати на виплату та доставку пенсій особам, які були зайняті на роботах за списками № 1 та № 2, покриваються підприємствами та організаціями.

Статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) визначені категорії працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, зокрема, в пунктах «а», «б»-«з» частини першої цієї статті.

На момент набрання чинності Законом №1058-IV питання щодо відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону №1788-XII, було врегульовано Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 №400/97-ВР, відповідно до пунктів 1, 2 статті 1 якого відповідач є платником збору на обов'язкове державне пенсійне забезпечення.

Згідно ж з абзацом четвертим пункту 1 статті 2 Закону № 400/97-ВР, для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Абзацом третім пункту 1 статті 4 Закону №400/97-ВР встановлено ставку на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 100 відсотків від об'єкта оподаткування, визначеного абзацом четвертим пункту 1 статті 2 цього Закону.

Згідно з пунктом 6 Інструкція №21-1, відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Розділу 15 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

За приписами пункту 6.4 Інструкції №21-1, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», які надсилаються підприємствами до 20-го січня поточного року протягом десяти днів з новопризначених пенсій.

Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах (пункту 6.7 Інструкції №21-1).

Тобто, положеннями законів №1058-IV, №1788-XII, №400/97-ВР та Інструкції №21-1 чітко визначений порядок сплати підприємствами та організаціями фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

При цьому, суд зауважує, що аналогічний висновок щодо застосування вказаних вище норм права викладений в постанові Верховного суду від 14.02.2019 у справі №803/993/16.

За даними позивача для працівників (громадян), які працювали на підприємстві відповідача, була призначена і виплачується пільгова пенсія. Вказане не заперечується учасниками справи згідно зі змістом позову та відзиву.

Відповідно до п.6.1. Інструкції №21-1, відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пункту 2 "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в таких розмірах:

для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції (крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку), - також 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини 2 Прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах;

для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції, - фактичні витрати на виплату і доставку пенсій працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім працівників, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, у таких розмірах:

20 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2004 році;

30 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2005 році;

40 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2006 році;

50 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2007 році;

60 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2008 році;

70 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2009 році;

80 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2010 році;

90 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2011 році;

100 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених з 2012 року.

На виконання вимог п.6.4 Інструкції №21-2, позивачем на адресу відповідача були надіслані розрахунки фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", якими визначався розмір щомісячних внесків за період з грудня 2017 по листопад 2018 року, а саме: від 06.12.2017 №3371/05, від 11.01.2018 №178/05, від 05.02.2018 №588/05, від 05.03.2018 №1395/05, від 10.04.2018 №1967/05, від 10.05.2018 №2352/05, 06.06.2018 №2912/05, від 09.07.2018 №3318/05, від 06.09.2018 №3958/05.

Станом на день розгляду справи в суді за відповідачем рахується заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій на суму 356399,56грн.

Докази сплати вказаної заборгованості відповідач суду не надав.

Посилання відповідача на те, що позивач жодного разу не повідомляв його про зміну розміру пенсії ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, оскільки розміри пенсій вказаних осіб, зазначені в розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку їм пенсій, є більшими від розмірів, зазначених в протоколах про призначення пенсії вказаним особам, суд оцінює критично, з огляду на таке.

Відповідно до абзацу другого пункту 6.7 Інструкції №21-2, у разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії.

Тобто, повідомлення підприємства чи організації про зміну розміру пенсії особі, за яку таке підприємство чи організація має відшкодовувати фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, здійснюється шляхом направлення органами Пенсійного фонду розрахунку, яким визначається розмір такого відшкодування.

Так, наявними в матеріалах справи копіями розрахунків підтверджується повідомлення позивачем відповідачу про зміну розміру пенсії вказаних вище осіб, а саме: ОСОБА_3 - розрахунком від 06.12.2017 №3371/05; ОСОБА_1 - розрахунками від 06.12.2017 №3371/05, від 10.04.2018 №1967/05; ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 - розрахунками від 06.12.2017 №3371/05, від 09.07.2018 №3318/05.

Також, суд відхиляє як безпідставне твердження відповідача про те, що позивачем не було надано докази на підтвердження фактичного понесення витрат у сумі 356399,56грн., оскільки наявними в матеріалах справи довідками про виплату пенсії від 03.01.2019 №№39-55 в повній мірі підтверджується понесення останнім фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у невідшкодованій сумі.

Доводи відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду з вказаним позовом в частині позовних вимог про відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з грудня 2017 року по серпень 2018 року, суд оцінює критично, з огляду на таке.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду субєкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають субєкту владних повноважень право на предявлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду субєкта владних повноважень.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV, підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Пунктом 6.7 Інструкції №21-2 визначено, що підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії.

Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пункту 2 «Прикінцевих положень» Закону №1058-IV, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Пунктом 6 частини першої статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VI (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначено, що недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена територіальними органами ПФУ у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини п'ятнадцятої статті 106 Закону №1058-IV, строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.

Таким чином, на підставі аналізу вищезазначених норм права суд дійшов висновку, що в разі звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості (недоїмки), яка виникла через несвоєчасне нарахування та/або сплату суми фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, до відносин щодо стягнення такої заборгованості (недоїмки) застосовуються положення частини п'ятнадцятої статті 106 Закону №1058-IV. Водночас, строки звернення до суду із позовом про стягнення цієї заборгованості (недоїмки), передбачені ч.2 ст.122 КАС України, не застосовуються.

Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм права дійшов Верховний Суд у постановах від 25.05.2018 у справі №809/1756/15, від 20.03.2018 у справі № 804/18891/14, від 23.01.2018 у справі 803/2625/14.

Суд не бере до уваги покликання відповідача на те, що спір в частині стягнення фактичних витрат за 2017 рік вже вирішений судовим рішенням, яке набрало законної сили, зокрема, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 09.01.2018 у справі №817/2033/17, яким відмовлено позивачу в задоволенні позову про стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за грудень 2017 року.

Суд зазначає, що згідно зі змістом вказаного судового рішення, підставою для відмови в задоволенні позову слугувало те, що в ході розгляду адміністративної справи №817/2033/17 суд дійшов висновку, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за грудень 2017 року раніше ніж в нього виникнуло право на таке звернення, а вирішення спорів на майбутнє КАС України не передбачає.

Тобто, під час розгляду адміністративної справи №817/2033/17 Рівненський окружний адміністративний суд прийшов до висновку про передчасність заявлених позовних вимог та, відповідно, не розглядав вказаний спір по суті.

Також, суд вважає помилковим твердження відповідача про відсутність підстав для відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгової пенсії ОСОБА_7, оскільки 29.06.2015 вона досягла віку 55 років, а редакція статті 26 Закону №1058-IV станом на день призначення їй пільгової пенсії (тобто, 30.06.2005) передбачала право жінок на призначення пенсії за віком після досягнення 55 років, з огляду на таке.

Відповідно до абзацу 4 підпункту 1 пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Тобто, обовязок підприємств та організацій покривати фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, припиняється після набуття особою, якій призначена така пенсія, права на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV.

Як вказує відповідач у відзиві на позовну заяву, ОСОБА_7 народилися 29.06.1960 та 29.06.2015 вона досягла віку 55 років.

Стаття 26 Закону №1058-IV, в редакції чинній станом на 29.06.2015 (тобто, день досягнення ОСОБА_7 віку 55 років), передбачала, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Таким чином, станом на день досягнення віку 55 років ОСОБА_7 ще не набула права на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV та, відповідно, відповідач зобовязаний здійснювати відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгової пенсії вказаній особі.

На переконання суду, право на призначення пенсії за віком ОСОБА_7В набуде 29.06.2019 після досягнення віку 59 років, що узгоджується з положення абзацу 11 частини 1 статті 26 Закону №1058-IV, згідно з якими до досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення ними такого віку: 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року.

При цьому, суд зауважує, що аналогічна дата набуття ОСОБА_7 права на призначення пенсії за віком зазначена позивачем в розрахунках від 06.12.2017 №3371/05, від 11.01.2018 №178/05, від 05.02.2018 №588/05, від 05.03.2018 №1395/05, від 10.04.2018 №1967/05, від 10.05.2018 №2352/05, 06.06.2018 №2912/05, від 09.07.2018 №3318/05, від 06.09.2018 №3958/05.

Підсумовуючи вище наведене в його сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Підстави для розподілу між сторонами судових витрат у відповідності до ст.139 КАС України, - відсутні.

Керуючись статтями 241-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Дубенський завод гумово-технічних виробів" на користь Дубенського обєднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з грудня 2017 року по листопад 20187 року в сумі 356399,56грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

1) позивач - Дубенське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області (35600, Рівненська обл., м. Дубно, вул. Шевченка, 27, );

2) відповідач - Приватне акціонерне товариство "Дубенський завод гумово-технічних виробів" (35600, Рівненська обл., м. Дубно, вул. Млинівська, 69, ).

Суддя Комшелюк Т.О.