Справа № 820/305/17
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

05 березня 2019 року

Київ

справа №820/305/17

адміністративне провадження №К/9901/39794/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Хохуляка В.В.,

суддів: Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11.05.2017 (суддя - Тітов О.М.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.07.2017 (головуючий суддя - Русанова В.Б, судді: Бартош Н.С. Курило Л.В.) у справі №820/305/17 за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Завод Південкабель» до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Завод Південкабель» звернулося до адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень від 05.01.2017 № та №.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 11.05.2017, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.07.2017, позовні вимоги задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний адміністративний суд, дійшли висновку про неправомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, оскільки під час проходження митного контролю уповноважені митні органи, з урахуванням поданих декларантом документів, не мали зауважень до заявленої позивачем митної вартості товару, а податковим органом не доведено належними доказами заниження позивачем митної вартості ввезених товарів, а тому збільшення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість та додаткового імпортного збору є безпідставним та необґрунтованим.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області звернулося з касаційною скаргою до суду касаційної інстанції, в якій просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11.05.2017 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.07.2017 у справі №820/305/17, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, зокрема, статті 129 Конституції України, статей 52-55, 57, 64, 352, 354 Митного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), статей 72, 86, 159 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Доводи Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області зводяться до того, що під час розгляду справи судами попередніх інстанцій неповно з'ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті, неправильно застосовано норми матеріального права, що стало причиною безпідставного задоволення позовних вимог. Зокрема, відповідач посилається на правомірність прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, з огляду на заниження Приватним акціонерним товариством «Завод Південкабель», під час митного оформлення товару митної вартості задекларованого товару, що призвело до порушень податкового законодавства.

Натомість Приватне акціонерне товариство «Завод Південкабель» у запереченні на касаційну скаргу зазначає, що податковим органом безпідставно, в порушення вимог та приписів розділу ІІІ глав 8-9 Митного кодексу України, здійснено коригування митної вартості отриманого позивачем товару по митній декларації №807110001/2015/007647 від 11.08.2015 не за основним методом (ціною контракту), а за резервним, чим порушено законні права та інтереси позивача. А тому, Приватне акціонерне товариство «Завод Південкабель» просить відмовити у задоволенні касаційної скарги відповідача, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16.08.2017 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області.

З 15.12.2017 розпочав роботу Верховний Суд як найвищий суд у системі судоустрою України, у зв'язку з чим відповідно до пункту 7 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII Вищий адміністративний суд України припинив свою діяльність.

Відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 №2147-VIII з Вищого адміністративного суду України до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду передано матеріали адміністративної справи №820/305/17 за правилами підпункту 4 частини першої Розділу VІІ Перехідних положень цього кодексу.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, суддею-доповідачем у даній справі визначено Хохуляка В.В.

Верховний Суд ухвалою від 01.03.2019 матеріали адміністративної справи №820/305/17 прийняв до провадження, визнав за можливе проведення попереднього розгляду та призначив попередній розгляд даної справи на 05.03.2019.

Касаційний розгляд справи проведено в попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

Переглянувши рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Приватним акціонерним товариством «Завод Південкабель» (покупець) на підставі зовнішньоекономічного контракту № від 12.02.2015 укладеного з підприємством UMCOR AG (Швейцарія) (продавець) було придбано мідну катанку 8 мм виробництва СП Катур-Инвест, (Верхня Пишма, Росія) у відповідності до стандартів КМ М001 (ГОСТ Р 53803-2010), в бухтах близько 3-3.4 метричних тон на палетах в надійній зв'язці, в поліпропіленоваой упаковці.

Відповідно до розділу 3 вказаного Контракту, поставка товару здійснюється на умовах FСА м. Верхня Пишма, Росія (INCOTERMS 2010) для подальшого відвантаження автотранспортом. Склад вантажовідправника: 624091, Росія, Свердловська обл., м. Верхня Пишма, вул. Леніна, 1. Вантажовідправником товару за дорученням Умкор АГ (UMCOR AG) може бути, зокрема, Товариство з обмеженою відповідальністю «УГМК-Холдинг».

Розділом 5 вказаного Контракту передбачено, що вартість товару за тону визначається на умовах поставки зазначених в розділі 3 Контракту і розраховується за формулою: LME+П, де LME - середньоарифметичне значення офіційно опублікованого котирування Лондонської Біржі Металів (далі - ЛБМ) «Cash Settlement» - на мідь за котирувальний період, в доларах США за метричну тону; П - премія до ціни ЛБМ «Cash Settlement» на мідь, яка складає для мідної катанки 140,00 доларів США за метричну тону.

Загальна орієнтовна вартість Контракту складає USD 367605,00 доларів США виходячи з котирування ЛБМ «Cash Settlement» на 12.02.2015, яка дорівнює USD 5695,00 за метричну тону міді.

Відповідно до пунктів 1, 2 розділу 7 Контракту, покупець зобов'язаний провести 100% оплату вартості кожної партії, що поставляється до моменту її поставки. Оплата товару проводиться в доларах США. На кожну готову до відвантаження, у відповідності з погодженим графіком поставки, кількість товару, продавець виставляє покупцю рахунок на авансову оплату 100% вартості такої кількості товару.

Також, між Приватним акціонерним товариством «Завод Південкабель» та продавцем було укладено доповнення до вказаного Контракту №1 від 03.07.2015 та Специфікації №1, №2, №3, №4 від 12.02.2015, від 15.04.2015, від 02.06.2015.

Відповідно до вимог Специфікації №4 сторони домовились зафіксувати ціну на партію мідної катанки в рамках Контракту відповідно до офіційного котирування ЛБМ LME «Cash Settlement» на мідь класу А по ціні 5570,00 за метричну тону. Для 20 т матеріалу ціна складатиме USD 5570,0 + премія USD 140,00 = USD 5710,00 за метричну тону.

Умкор АГ (UMCOR AG) було надано рахунок №/4Р (попередній) від 06.07.2015 на чергову партію товару катанка мідна 8 мм у кількості 20,00 мт за ціною 5710 дол. США за мт загальною вартістю 114 200,00 дол. США, згідно з яким було проведено авансовий платіж (платіжне доручення №459 від 28.07.2015). Факт проведення попередньої оплати за Конкрактом на підставі рахунку від 06.07.2015 підтверджується платіжним дорученням від 28.07.2015.

Вподальшому Умкор АГ (UMCOR AG) 03.08.2015 було надано позивачу рахунок №/4F на фактично поставлену партію товару катанка мідна 8 мм у кількості 19,502 мт за ціною 5710,00дол. США за мт загальною вартістю 111356,42 дол. США.

Приватним акціонерним товариством «Завод Південкабель» до митного оформлення було подано митну декларацію від 11.08.2015 №807110001/2015/007647 в якій позивачем заявлено до митного оформлення товар - мідна катанка вагою 19,502 мт. за ціною 5710,0 дол. США та вартістю 111356,42 дол. США.

На підтвердження заявленої митної вартості вищезазначеного товару, позивачем разом з митною декларацією було надано наступні документи: зовнішньоекономічний контракт №1 від 12.02.2015, специфікацію №4 від 02.06.2015, міжнародну автомобільну накладну, рахунок фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги, довідку про ТЕВ, документ, що містить інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини Біржа LME, інвойс, платіжне доручення в іноземній валюті №459 від 28.07.2015, договір (контракт) про перевезення, інформацію про позитивні результати здійснення фітосанітарного та радіологічного контролю товару, лист щодо страхування, лист щодо взаємозалежності, лист про адресу відправника, лист-заявка на поставку.

Розмитнення зазначеного товару було здійснено митним органом за основним методом (визначений позивачем за ціною контракту).

За результатом завершення митного оформлення вказаного товару та на виконання наказу Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 07.12.2016 №3311 відповідачем було проведено документальну невиїзну перевірку Приватного акціонерного товариства «Завод Південкабель» щодо правильності визначення митної вартості товару «Мідна катанка марки КМ М001 (дріт з круглим поперечним перерізом)» вміст міді - не менш 99,9%. Вага нетто - 19502,00 кг. Торгівельна марка - нема даних. Виробник: ЗАО «СП «КАТУР-ИНВЕСТ», Росія, (RU), Країна виробництва: Росія, (RU).» (код УКТ ЗЕД 7408 11 00 00 згідно Закону України «Про митний тариф України» від 19.09.2013 №584-VII), імпортованого позивачем відповідно до зовнішньоекономічного контракту від 12.02.2015 № з UMCOR AG за митною декларацією від 11.08.2015 № 807110001/2015/007647.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог пункту 2 частини другої статті 52 глави 8 розділуМитного кодексу України, пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України, що призвело до заниження позивачем бази оподаткування (митної вартості імпортованих товарів) по митній декларації від 11.08.2015 №807110001/201 5/007647 на суму 88958,33грн; частини першої, пункту 5 частини восьмої статті 257, статті 278, пункту 1 частини першої статті 279, частини першої статті 293, частини першої статті 295 Митного кодексу України та статті 4 Закону України «Про заходи щодо стабілізації платіжного балансу України відповідно до статті XII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року», що призвело до заниження позивачем податкового зобов'язання з додаткового імпортного збору на загальну суму 3007,92грн. по митній декларації від 11.08.2015 №8071 10001/201 5/007647 на суму 3007,92грн.; порушення пункту 187.8 статті 187 Податкового кодексу України, частини першої статті 293 Митного кодексу України, що призвело до заниження позивачем податкового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 12633,25грн.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено акт від 20.12.2016 №833/20-40-14-12-07/214534 та прийнято податкові повідомлення-рішення від 05.01.2017 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 15791,57грн., з яких 12633,25грн. за основним платежем та 3158,31грн. за штрафними (фінансовими) санкціями; №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з додаткового імпортного збору у загальному розмірі 3759,90грн., з яких 3007,92грн. за основним платежем та 751,98грн. за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі.

Фактичною підставою для прийняття оскаржуваних рішень став висновок податкового органу про заниження Приватним акціонерним товариством «Завод Південкабель» під час митного оформлення товару, митної вартості такого товару (мідної катанки) на суму 88958,33грн.

Обґрунтовуючи свою позицію відповідач посилається на результати співставлення документальної інформації, отриманої відповідачем від уповноважених органів Російської Федерації, з документами, поданими під час митного оформлення позивачем, за результатами якої товар, що зазначений в експортній декларації, ідентифікуються з товаром, що був ввезений за митною декларацією, відрізняються сумою митної вартості, тобто встановлено розбіжність в вартості товару, що поставлявся позивачу.

Одночасно відповідач зазначає, що позивачем до митного оформлення не було надано інвойс від відправника товару «катанка мідна» від 03.08.2015 №306-0164-213-215 за Контрактом №306-0164-2013 від 19.12.2003 з компанією UMCOR AG (Швейцарія), в якому сума інвойсу складає 111109,13 дол. США, та експортну митну декларацію від 03.08.2015 №10502110/030815/0006063 на загальну суму 1165497,08 дол США від Товариства з обмеженою відповідальністю «УМГК Холдинг». Вказані документи, а також контракт №306-0164-2013 від 19.12.2003 укладений між UMCOR AG (Швейцарія) та Товариством з обмеженою відповідальністю «УМГК-Холдинг» (Російська Федерація) були надані Федеральною митною службою Росії на запит податкового органу.

Відповідно до пункту 24 частини першої статті 4 Митного кодексу України митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку;

Пунктами 23 та 29 частини першої статті 4 Митного кодексу України передбачено, що митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Митні формальності - сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до частини першої статті 7 Митного кодексу України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.

Згідно з частиною п'ятою статтею 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості.

Пунктом 7 частини першої статті 336 Митного кодексу України встановлено, що митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів шляхом проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

У відповідності до частини першої статті 345 Митного кодексу України, документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Відповідно до частини третьої вказаної статті органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи щодо, зокрема, правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів; відповідності фактичного використання переміщених через митний кордон України товарів заявленій меті такого переміщення та/або відповідності фінансових і бухгалтерських документів, звітів, договорів (контрактів), калькуляцій, інших документів підприємства, що перевіряється, інформації, зазначеній у митній декларації, декларації митної вартості, за якими проведено митне оформлення товарів у відповідному митному режимі.

Положеннями статті 272 Митного кодексу України, підпункту «в» пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України визначено, що ввезення товарів на митну територію України є об'єктом оподаткування митними платежами - ввізним митом та податком на додану варітьсь.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 279 Митного кодексу України базою оподаткування митом товарів, що переміщуються через митний кордон України, є: для товарів, на які законом встановлено адвалорні ставки мита, - митна вартість товарів; для товарів, на які законом встановлено специфічні ставки мита, - кількість таких товарів у встановлених законом одиницях виміру.

Відповідно до статті 278 Митного кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов'язання органом доходів і зборів у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.

Пунктом 190.1 статті 190 Податкового кодексу України встановлено, що базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.

Згідно з пунктом 187.8 статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

Судами встановлено та підтверджується матеріалами справи, що митну вартість імпортованого товару, вказану позивачем у митній декларації №807110001/2015/007647 від 11.08.2015, визначено за основним методом; до митної декларації позивачем подано всі документи необхідні для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість ввезеного ним для здійснення митного оформлення товару (мідна катанка марки КМ (дріт з круглим поперечним перевізом), діаметром 8 мм. за ціною договору на підставі даних рахунку (інвойсу) продавця №/4F на чергову партію товару катанка мідна 8 мм у кількості 19,502 мт за ціною 5710 дол. США за мт загальною вартістю 111356,42 дол. США.

Частиною другою статті 351 Митного кодексу України передбачено, що документальна невиїзна перевірка проводиться у разі, зокрема, надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Посадовими особами органів доходів і зборів під час проведення перевірок можуть бути використані, зокрема, отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення (пункт 5 частини першої статті 352 цього Кодексу).

Відповідно до пункту 54.4 статті 54 Податкового кодексу України у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, митний орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов'язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Таким чином, підставою для висновку про заниження суб'єктом господарювання податкових зобов'язань, під час ввезення товарів на митну територію України, може слугувати лише офіційна документально-підтверджена інформація від уповноважених органів іноземних держав щодо, зокрема, вартості ввезених товарів. Крім того, така інформація повинна підтверджувати або не підтверджувати автентичність поданих документів щодо ввезених товарів.

Разом з тим, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що отримана відповідачем від Федеральної митної служби Росії інформація (експортна митна декларація від 03.08.2015, інвойс від 03.08.2015) стосуються іншого зовнішньоекономічного контракту №306-0164-2013 від 19.12.2003, укладеного між іншими підприємствами, а саме - між компанією UMCOR AG (Швейцарія) та Товариством з обмеженою відповідальністю «УМГК-Холдинг» (Росія), по яким позивач не є стороною правовідносин, що свідчить про безпідставність тверджень податкового органу про порушення Приватним акціонерним товариством «Завод Південкабель» положень митного та податкового законодавства.

Згідно з частиною першою статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані, зокрема, подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 Митного кодексу України).

Відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною першою статті 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 цього Кодексу).

Судами встановлено, що під час митного контролю, уповноважені органи, з урахуванням поданих декларантом документів, не мали зауважень до заявленої митної вартості.

Таким чином, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що позивачем згідно митної декларації від 11.08.2015 №807110001/2015/007647 здійснено розмитнення ввезеного товару (мідної катанки) з вірно обраним методом визначення митної вартості товарів (за ціною договору), проведено оплату коштів на користь нерезидента UMCOR AG (Швейцарія) по імпортному контракту № від 12.02.2015 на суму зазначену в інвойсі від 03.08.2015, а тому проведення відповідачем донарахувань з податку на додану вартість та додаткового імпортного збору є безпідставним та необґрунтованим.

До того ж, відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Враховуючи викладене, Верховний Суд погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій щодо протиправності прийняття спірних податкових повідомлень-рішень від 05.01.2017 № та №.

Оскільки за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи та правильно застосували норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області без задоволення, а оскаржуваних судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11.05.2017 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.07.2017 у справі №820/305/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

-------------------

-------------------

-------------------

В.В. Хохуляк

Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна

Судді Верховного Суду