Справа № 311/4443/18
Суддя: Сидоренко Ю. В.
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 311/4443/18
Провадження № 2-а/311/4/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року Василівський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Сидоренко Ю.В.,

при секретарі - Осінцевій Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Василівка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора рядового 2-ої роти 3-го батальйону поліції Управління патрульної поліції в Запорізькій області ОСОБА_2, третя особа: Департамент патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Запорізькій області, про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

19 грудня 2018 року до Василівського районного суду Запорізької області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора рядового 2-ої роти 3-го батальйону поліції Управління патрульної поліції в Запорізькій області ОСОБА_2, третя особа: Департамент патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Запорізькій області, про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначає, що 03.12.2018 року інспектором рядовим поліції Управління патрульної поліції в Запорізькій області ОСОБА_2 було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 770926. Підставою для винесення відповідачем вказаної Постанови було те, що ОСОБА_1 в м. Запоріжжі по вул. Космічній, 140 не подав сигнал світловим показчиком повороту відповідного напрямку при з'їзді з кругового перехрестя, чим порушив вимоги п.9.2.6 ПДР попереджувальних сигналів при зміні напрямку руху.

Позивач ОСОБА_1 вважає, що постанова у справі адміністративного правопорушення серії ЕАВ № 770926 від 03.12.2018 р. прийнята незаконно, є протиправною і підлягає скасуванню внаслідок наступного: відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобовязані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Пунктом 9.1 Правил дорожнього руху України попереджувальними сигналами є Попереджувальними сигналами є: а) сигнали, що подаються світловими покажчиками повороту або рукою; б) звукові сигнали; в) перемикання світла фар; г) увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби; ґ) увімкнення аварійної сигналізації, сигналів гальмування, ліхтаря заднього ходу, розпізнавального знака автопоїзда; д) увімкнення проблискового маячка оранжевого кольору. Відповідно до п. 9.2 Водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом. З урахуванням наведених вище вимог діючого законодавства зазначаю, що мною не було вчинено адміністративного правопорушення, зокрема, не здійснював порушення вимог п. 9.2.6. ПДР порушення попереджувальних сигналів при зміні напрямку руху.

Як зазначено у позові позивачем ОСОБА_1, при складенні постанови про накладення адміністративного стягнення ним було пояснено відповідачу про те, що він не порушував вимог правил дорожнього руху України, зокрема п.9.2.6, оскільки на його автомобілі був включений світловий покажчик повороту відповідного напрямку. Заперечуючи проти притягнення до адміністративної відповідальності, він вимагав від відповідача надання будь-яких доказів, які підтверджують факт вчинення ним адміністративного правопорушення. Проте вимоги були залишенні відповідачем без задоволення, докази які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення не надано. Отже вважає, що ним не було порушено жодних вимог діючого законодавства, оскільки покажчик світлового повороту був включений. Тому він вимушений звернутися до суду з даним адміністративним позовом, в якому просить: 1) визнати дії інспектора рядового 2-ої роти 3-го батальйону поліції Управління патрульної поліції в Запорізькій області ОСОБА_2 щодо складання постанови серії ЕАВ №770926 від 03.12.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 гривень протиправними; 2) постанову серій ЕАВ №770926 від 03.12.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 гривень.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 21 грудня 2018 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, проте суду надано заяву про розгляд справи у його відсутність, адміністративний позов підтримав у повному обсязі, на задоволенні заявлених позовних вимог наполягає та просить задовольнити позов за підставами, викладеними у позовній заяві.

В судове засідання відповідач по справі інспектор рядовий 2-ої роти 3-го батальйону поліції Управління патрульної поліції в Запорізькій області ОСОБА_2 не з?явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовими повідомленнями про отримання судових повісток (а.с.15,20), однак про причини неявки суду не повідомлено, будь-яких документів на підтвердження поважності причин неявки суду не представлено, відзиву, заперечень проти позову на адресу суду від відповідача не надійшло.

В судове засідання представник третьої особи Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Запорізькій області не з?явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовими повідомленнями про отримання судових повісток (а.с.14,19), однак про причини неявки суду не повідомлено, будь-яких документів на підтвердження поважності причин неявки суду не представлено, письмових пояснень по суті заявлених ОСОБА_1 позовних вимог на адресу суду не надійшло, самостійних вимог щодо предмету спору не заявлено.

Суд, повно та всебічно вивчивши матеріали адміністративної справи, а також надані докази, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги та враховуючи всі обставини по справі, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами адміністративної справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступним підстав.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується в цілях виховання особи, яка скоїла адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.2 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п.2 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі за №1395 від 07 листопада 2015 року, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно ст.288 КУпАП постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено в районний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, визначеними КУпАП. При розгляді скарги відповідно до ст.293 КУпАП перевіряється законність і обґрунтованість винесеної постанови і може бути прийняте рішення про скасування постанови і закриття справи та згідно із п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

У розумінні ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Закріплений у ч.1 ст.9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до положень ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

У відповідності з ч.2 ст.73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до положень ст.74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

В судовому засіданні судом встановлено, що постановою в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 770926 від 03.12.2018 року інспектором рядовим поліції 2-ої роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області ОСОБА_2 було притягнуто ОСОБА_1, позивача по справі, до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП за порушення п.9.2.б Правил дорожнього руху та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень, копія даної постанови міститься в матеріалах справи (а.с.8,22).

З даної постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 770926 від 03.12.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 в м.Запоріжжі по вул Космічній, 140 не подав сигнал світловим показчиком повороту відповідного напрямку при з'їзді з кругового перехрестя, чим порушив вимоги п.9.2.6 ПДР попереджувальних сигналів при зміні напрямку руху. Своїми діями скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП (а.с.8,22).

Відповідно до п.5 ч.1 ст.213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена ст.121 КУпАП України. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015 року, вказано наступне.

У частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Суд звертає увагу на те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 року № 596-VIII статтю 258 КУпАП було доповнено частиною другою наступного змісту: «Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі».

Положеннями ч.2 ст.258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У відповідності до ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 цього Кодексу.

Правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП, за вчинення якого був притягнутий до адміністративної відповідальності позивач ОСОБА_1, відноситься до адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а тому за правилами ч.2 ст.258 КУпАП відповідач не повинен був складати протокол про адміністративне правопорушення.

Процедура розгляду справи на місці вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху передбачена частиною 2 ст.258 КУпАП і узгоджується з рішенням Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015 року, який вказав що розгляд справ посадовою особою у порядку скороченого провадження може бути застосований лише у випадках, передбачених ст.258 КУпАП.

Зазначені норми права вказують на те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.122 КУпАП виноситься на місці вчинення правопорушення. У такому випадку не здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом ІV КУпАП.

Крім того, п.4 Розділу 1 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року № 1395 визначає, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених ст.ст.80,81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобовязані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 9.1 Правил дорожнього руху України попереджувальними сигналами є Попереджувальними сигналами є: а) сигнали, що подаються світловими покажчиками повороту або рукою; б) звукові сигнали; в) перемикання світла фар; г) увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби; ґ) увімкнення аварійної сигналізації, сигналів гальмування, ліхтаря заднього ходу, розпізнавального знака автопоїзда; д) увімкнення проблискового маячка оранжевого кольору.

Відповідно до п.9.2 водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Ч.1 ст.9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративний проступок - це насамперед дія або бездіяльність, що при наявності певних ознак розглядається законом як порушення встановлених правил поведінки громадян у певних сферах громадського життя. До таких правил, зокрема, належать правила у сфері безпеки дорожнього руху.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність установлених законом об'єктивних і суб'єктивних ознак, які характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення належать ознаки, притаманні об'єкту, об'єктивній і суб'єктивній сторонам та суб'єкту правопорушення.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов'язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб'єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП України обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та досліджених судом матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позивачем ОСОБА_1 не було допущено порушень Правил дорожнього руху, які йому інкриміновано, тому суд вважає, протиправними дії інспектора рядового 2-ої роти 3-го батальйону поліції Управління патрульної поліції в Запорізькій області ОСОБА_2 щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (серії ЕАВ № 770926 від 03.12.2018 року) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно ст.62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Аналізуючи усі обставини по справі та досліджені у судовому засіданні матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Суд вважає, що для підтвердження порушення позивачем п.9.2.б Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до статті 251 КУпАП, мав би надати відповідні та належні докази.

Таким чином, враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 оспорює свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення, інкримінованого йому та зазначеного у спірній постанові, а відповідачем не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів на спростування доводів позивача, жодного належного доказу вини позивача у скоєнні адміністративного правопорушення у справі не має, відеофіксація події, фотоілюстраційні таблиці суду не надані та доводи позивача ОСОБА_1 відповідачем не спростовані, тому позовні вимоги підлягають задоволенню за наведеними вище підставами.

Будь-які належні та допустимі докази, передбачені приписами ст.251 КУпАП, які б встановлювали наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та вину ОСОБА_1 у його вчиненні, в матеріалах справи відсутні та відповідачем під час розгляду справи в суді не доведено. Таким чином, встановлені по справі обставини та досліджені судом матеріали справи у їх сукупності свідчать про необґрунтованість притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП. А отже, відповідач прийняв необґрунтоване рішення, без урахування та встановлення усіх обставин, що мають істотне значення для вирішення питання про наявність правових підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Зважаючи на викладене, повно та всебічно вивчивши матеріали адміністративної справи, а також надані докази, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги та враховуючи всі обставини по справі, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами адміністративної справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованими, та, відповідно, такими, що підлягають задоволенню за вищенаведеними підставами,та оскаржувану постанову серії ЕАВ № 770926 від 03.12.2018 слід скасувати.

Судові витрати по справі слід віднести на рахунок держави, оскільки відповідно до ч.5 ст.288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення звільняється від сплати судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.8,19 Конституції України, Правилами дорожнього руху України, затвердженими Постановою КМ України 10.10.2001 року №1306 зі змінами та доповненнями, На підставі вищевикладеного і керуючись, ст.ст.8,19,124 Конституції України, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України 07 листопада 2015 року №1395, ст.ст.2,5,9,77,241-246,286 КАС України, ст.9, ч.2 ст.ст.122,245,251,252,255,256,280,288 Кодексу про адміністративні правопорушення України, суд -

У Х В АЛ И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) до інспектора рядового 2-ої роти 3-го батальйону поліції Управління патрульної поліції в Запорізькій області ОСОБА_2 (місцезнаходження: вул.Перемоги буд.96 м.Запоріжжя), третя особа: Департамент патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Запорізькій області (місцезнаходження: вул.Перемоги буд.96 м.Запоріжжя, код ЄДРПОУ - 40108646), про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати дії інспектора рядового поліції 2-ої роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області ОСОБА_2 щодо складання постанови серії ЕАВ № 770926 від 03.12.2018 року відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП неправомірними.

Скасувати постанову серії ЕАВ № 770926 від 03.12.2018 року, винесену інспектором рядовим поліції 2-ої роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 (чотириста двадцять пять) гривень по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Василівський районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Згідно з п.15.5. розділу У11 Перехідних положень КАС України у редакції від 03.10.2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігається порядок подачі апеляційних скарг та надсилання їх до суду апеляційної інстанції, що діяв до набрання чинності цією редакцією Кодексу, тобто через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено і підписано 07 березня 2019 року.

Суддя

Василівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_3