Справа № 400/235/19
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2019-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження в адміністративній справі

11 березня 2019 р. Справа № 400/235/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Малих О.В., за участю секретаря судового засідання Ткач Г.С., розглянувши в судовому засіданні заяву відповідача про закриття провадження у справі

за позовом:ОСОБА_1, АДРЕСА_1
до відповідача:Миколаївської міської ради, вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001
третя особа:ОСОБА_2, АДРЕСА_2
про:визнання протиправним та скасування рішення від 19.10.2018 року № 42/383,
За участю:

представника позивача: ОСОБА_3,

представника відповідача: Супрун Т.О.,

третьої особи: ОСОБА_2,

представника третьої особи: ОСОБА_5,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування п.п. 1.2, 2.2, 3.1 рішення Миколаївської міської ради (далі - відповідач) від 19.10.2018 року № 42/383 «Про затвердження переліку земельних ділянок, право оренди яких виставляється на торги окремими лотами, про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок або технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для продажу прав на земельних торгах та про надання дозволу на виготовлення експертної оцінки земельної ділянки та про внесення змін до рішення міської ради».

Ухвалами від 30.01.2019 року суд відкрив провадження у справі, ухваливши розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, та залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, ОСОБА_2.

04.03.2019 року від відповідача надійшло клопотання про закриття провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України).

В обґрунтування свого клопотання відповідач зазначив, що з розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває або позбувається речового права на земельну ділянку, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб'єктного складу сторін.

Третя особа клопотання відповідача підтримала.

Позивач проти клопотання відповідача заперечувала та вважає, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки наявність існуючого речового прав позивача або інших осіб на земельну ділянку відсутня.

Заслухавши думку сторін, дослідивши клопотання відповідача, позовну заяву та наявні у матеріалах справи документи, суд встановив наступне:

За приписами ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження

За визначенням ст. 4 КАС України публічно-правовим спором є спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи;

Отже, до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб'єкта владних повноважень, що виникають у зв'язку зі здійсненням таким суб'єктом владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Як установлено матеріалами справи, ОСОБА_1 звернулося до адміністративного суду з позовом про скасування рішення Миколаївської міської ради, яким встановлено перелік земельних ділянок право оренди яких виставляється на торги окремими лотами, про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок або технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для продажу прав на земельних торгах та про надання дозволу на виготовлення експертної оцінки земельної ділянки та про внесення змін до рішення міської ради.

Виникнення спірних правовідносин обумовлено незгодою позивача з правомірністю розпорядження органом місцевого самоврядування цією земельною ділянкою, оскільки ОСОБА_1 вважає, що земельна ділянка, стосовно якої Миколаївська міська рада прийняла рішення, перебуває в її постійному користуванні та вона має право на приватизацію зазначеної земельної ділянки.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що частина земельної ділянки площею 50 кв. м, яка зазначена в оскаржуваному рішенні, огороджена позивачем, знаходиться в користуванні у позивача як самостійно зайнята ділянка та межує з двома земельними ділянками, одна з яких приватизована третьою особою - ОСОБА_2

Отже, у цій справі існує невирішений спір про право на земельну ділянку, що виключає можливість його розгляду за правилами адміністративного судочинства, адже адміністративний суд позбавлений правових (законодавчих) можливостей установлювати (визнавати) належність права власності (постійного користування) на земельну ділянку.

За правилами ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає в наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий або пов'язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів характер, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (наприклад, рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України») суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм права в подібних правовідносинах міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 року у справі № 826/7431/16.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, враховуючи суть спірних правовідносин та суб'єктний склад, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі в зв'язку з тим, що вона не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 19, 238, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання Миколаївської міської ради задовольнити.

2. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платник податків НОМЕР_1) до Миколаївської міської ради (вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001, ) про визнання протиправним та скасування п.п. 1.2, 2.2, 3.1 рішення від 19.10.2018 року № 42/383 «Про затвердження переліку земельних ділянок, право оренди яких виставляється на торги окремими лотами, про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок або технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для продажу прав на земельних торгах та про надання дозволу на виготовлення експертної оцінки земельної ділянки та про внесення змін до рішення міської ради» - закрити.

Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею в порядку ст. 256 КАС України.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до П'ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення в порядку, визначеному ст. 295-297 з урахуванням п. 15.5 Перехідних положень КАС України.

Ухвала підписана суддею 11.03.2019 року.

Суддя О.В. Малих