Справа № 466/5647/18
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/630/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Глушка І.В., Пліша М.А,

за участі секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.

позивач: не з'явився

відповідач: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу поліцейського роти №2 капрала поліції Педосюк Ольги Володимирівни Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 11 вересня 2018 року у справі № 466/5647/18 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання дій протиправними та скасування постанови,-

суддя в 1-й інстанції - Баєва О.І.,

час ухвалення рішення - не зазначено,

місце ухвалення рішення - м. Львів,

дата складання повного тексту рішення - не зазначено,-

В С Т А Н О В И В:

18 липня 2018 року позивач - ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача - Управління патрульної поліції у Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та просив визнати протиправними дії поліцейського роти №2 БУПП у Хмельницькій області капрала поліції Педосюк Ольги Володимирівни щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього на місці зупинки транспортного засобу 06.07.2018 року на 213 км автодороги Стрий-Знам'янка та скасувати як незаконну постанову поліцейського роти №2 БУПП у Хмельницькій області капрала поліції Педосюк Ольги Володимирівни серії БР №185699 від 06 липня 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 06.07.2018 року поліцейським роти №2 БУПП у Хмельницькій області капралом поліції Педосюк О.В. було винесено постанову БР №185699 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.. З даною постановою позивач не погоджується, оскільки пояснює, що дійсно обганяв автомобіль, який рухався перед ним зі швидкістю 5 км/год, із увімкненим аварійним сигналом, оскільки був несправним. Крім того, ОСОБА_2 вважає, що патрульний поліції незаконного розглянув справу на місці знаходження автомобіля, позбавив позивача можливості скористатися у повному обсязі правами та обов'язками, передбаченими ст. 268 КУпАП, а також порушив процедуру розгляду справи.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 11 вересня 2018 року адміністративний позов задоволено частково. Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БР № 185699 від 06 липня 2018 року про застосування до ОСОБА_2 адміністративного стягнення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП України - скасовано. В решті позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, поліцейський роти №2 капрал поліції Педосюк Ольга Володимирівна Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 11 вересня 2018 року в частині скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БР № 185699 від 06 липня 2018 року про застосування до ОСОБА_2 адміністративного стягнення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП України та прийняти в цій частині нове рішення, яким позовну вимогу ОСОБА_2 про скасування постанови серії БР № 185699 від 06 липня 2018 року залишити без задоволення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суть скоєного правопорушення позивачем підтверджується відеофіксацією зізнавальних пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та пояснень свідка, який підтвердив суть скоєння ОСОБА_2 інкримінованого правопорушення, що відповідно є належними та допустимими доказами по справі, які узгоджуються між собою та достеменно свідчать про вчинення ОСОБА_2 правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Крім того, звертає увагу, що суб'єктом владних повноважень було здійснено провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, в ході якого було своєчасно, всебічно, повно та об'єктивно з'ясовано обставини справи, у тому числі, досліджено та оцінено наявні доказами по справі, зокрема і той факт, що позивач не заперечував та відповідно не спростував факту порушення ним ПДР України, а просив обмежитись усним попередженням. Також зазначає, що виходячи з додатків адміністративного позову ОСОБА_2 не вбачається доказів, які б могли свідчити про те, що обгін позивачем був здійснений транспортного засобу швидкість якого менша ніж 30 км/год., із увімкненим аварійним сигналом.

Від позивача відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексурозгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, матеріалами справи підтверджено, що поліцейським роти №2 Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції капрал поліції Педосюк Ольгою Володимирівною винесена постанова серії БР № 185699 від 06 липня 2018 року про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, 06 липня 2018 року о 16 год. 50хв. на автодорозі Стрий-Знам'янка на 213км+300м водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом BMW Х-3, номерний знак НОМЕР_1 перетнув суцільну горизонтальну лінію 1.1., яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив п.8.5.1 Правил дорожнього руху України, вчинивши тим самим адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП. Вказаною постановою на позивача накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн..

Вважаючи дії інспектора та постанову протиправними, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 надано суду докази того, що він перетнув суцільну горизонтальну лінію, оскільки перед ним рухався транспортний засіб зі швидкістю менше 30 км/год, із увімкненим аварійним сигналом, таким чином слід скасувати постанову про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 серії БР № 185699 від 06.07.2018 року.

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інcтанції, колегія суддів виходить з наступного.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі- КУпАП), Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Стаття 222 КУпАП передбачає, що органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3,5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1 - 126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч.3 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених ст.258 цього кодексу.

Згідно з ч.2 та ч.4 ст.258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених ч.1 та ч.2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 КУпАП.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення, в тому числі, і правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху.

Стаття 258 КУпАП містить вичерпний перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам закону, постанова складена на місці вчинення правопорушення, як це передбачено вимогами чинного законодавства у сфері правил дорожнього руху, і негайно вручена позивачу, про що свідчить його підпис у постанові про адміністративне правопорушення.

Щодо обставин порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Пунктом 8.1 ПДР України передбачено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Положення даного пункту визначає перелік засобів і осіб, які можуть регулювати дорожній рух. Вимоги даного пункту поряд з іншими мають першочергове значення для всіх учасників дорожнього руху, оскільки вони встановлюють порядок дорожнього руху і повинні постійно враховуватися і виконуватися.

Згідно з п.8.5 ПДР України дорожня розмітка поділяється на горизонтальну та вертикальну і використовується окремо або разом з дорожніми знаками, вимоги яких вона підкреслює або уточнює.

Відповідно до п.8.5.1 ПДР України горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з п.1 розділу 34 цих Правил.

Пункт 1.1 розділу 34 «Дорожня розмітка» передбачає, що горизонтальна розмітка (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей. Лінію перетинати забороняється. Якщо цією лінією позначено місце стоянки або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, то лінію перетинати дозволяється. Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати дану лінію для об'їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об'їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 9 ст.31 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція може застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засоби фото-, і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно дост.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як встановлено матеріалами справи, 06 липня 2018 року о 16год. 50хв. на автодорозі Стрий-Знам'янка на 213км+300м водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом BMW Х-3, номерний знак НОМЕР_1 перетнув суцільну горизонтальну лінію 1.1., яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив п.8.5.1 Правил дорожнього руху України, вчинивши тим самим адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

Колегія суддів оглянула відеозапис з камери нагрудного реєстратора поліцейського, що знаходиться на цифровому носії інформації Verbatim DVD+R та міститься в матеріалах справи (а.с.27), з якого видно, що поліцейським роти №2 Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції капрал поліції Педосюк Ольгою Володимирівною роз'яснено причину зупинки транспортного засобу, а саме перетин суцільної горизонтальної лінії 1.1., яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків. Разом з цим, ОСОБА_2 не заперечує факт вчинення правопорушення, а просить обмежитись усним попередженням, так як спішить і не має часу на складання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення. Також зазначає, що може оплатити суму штрафу без складання вищезазначеної постанови. На відео також видно, що свідок, який був зупинений за автомобілем, підтвердив факт перетину позивачем суцільної горизонтальної лінії.

Таким чином, покликання позивача на те, що при прийнятті оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення не враховані всі фактичні обставини справи є безпідставними, оскільки на місці вчинення адміністративного правопорушення позивач не заперечив факт порушення ним п.8.5.1 Правил дорожнього руху України, просив обмежитись усним попередженням та не зазначав, що здійснив обгін транспортного засобу, що рухався із швидкістю менше 30 км/год, що підтверджується вищезазначеним відеозаписом, який міститься в матеріалах справи.

Покликання ОСОБА_2 в позовній заяві на те, що він здійснив перетин суцільної горизонтальної лінії, оскільки перед ним рухався транспортний засіб зі швидкістю менше 30 км/год., із увімкненим аварійним світлом, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів щодо даної обставини, а судом таких не здобуто.

Отже, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

Відтак, колегія суддів вважає, що дії позивача слід розцінювати, як уникнення від відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Отже, аналізуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що в діях позивача є ознаки правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, оскільки позивач здійснив перетин суцільної горизонтальної лінії, порушивши вимоги п.8.5.1 Правил дорожнього руху України та не заперечував даний факт, а тому дії відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності є правомірними і ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права. Таким чином, позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності, дотримано процедуру складання та розгляду адміністративних матеріалів та накладено адміністративне стягнення інспектором патрульної поліції в межах санкції статті.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про те, що відповідач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Отже, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції винесене з істотним порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, тому таке підлягає скасуванню.

Керуючись, ст.229, ст. ст. 243, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу поліцейського роти №2 капрала поліції Педосюк Ольги Володимирівни Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 11 вересня 2018 року у справі № 466/5647/18 скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання дій протиправними та скасування постанови - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає. (стаття 272 КАС).

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді І. В. Глушко
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 12.03.2019 року.