Справа № 440/3782/18
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2019-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 р.Справа № 440/3782/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Кононенко З.О. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

представник відповідача Смородська М.С.

представник позивача Бехтер Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства юстиції України на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 22.11.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Є.Б. Супрун, м. Полтава, повний текст складено 23.11.18 року по справі № 440/3782/18

за позовом Приватного нотаріусу Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_3

до Міністерства юстиції України третя особа Державне підприємство "Національні інформаційні системи"

про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_3 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства юстиції України (надалі - відповідач, Мін'юст), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Державне підприємство "Національні інформаційні системи" (надалі - третя особа, ДП "НАІС") , в якому просив суд: визнати протиправним та скасувати наказ Мін'юсту від 19.10.2018 року №3272/5 "Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_3 до державного реєстру речових прав на нерухоме майно".

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 30.10.2018 відмовлено у задоволенні заяви приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_3 про забезпечення позову шляхом зупинення дії оскарженого наказу відповідача.

У судовому засіданні 22.11.2018 позивачем та його представником було заявлено клопотання про необхідність вжиття судом заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскарженого наказу.

В обґрунтування даної заяви представник позивача, вказав на очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, оскільки оскаржуваний наказ позбавляє його можливості заробляти на життя своєю працею, буде перешкоджати здійсненню професійної діяльності заявника або суттєво обмежить її здійснення та призведе не тільки до таких наслідків, як неможливість сплачувати податки, а й неможливість виплачувати заробітну плату найманим працівникам, оплачувати комунальні послуги в приміщенні, де він працює, в тому числі за послуги охорони, через що заявник буде змушений звільнити приміщення від всіх нотаріальних документів та архівів. Крім того, приватний нотаріус не матиме змоги закінчити роботу з уже прийнятими заявами про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, крім того не має змоги завершити нотаріальні дії у значній кількості спадкових справ.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 22.11.2018р. заяву адвоката Бехтер Лілії Валеріївни про забезпечення позову задоволено. Зупинено дію наказу Міністерства юстиції України від 19.10.2018 року № 3272/5 "Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_3 до державного реєстру речових прав на нерухоме майно" до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції Міністерством юстиції України подано апеляційну скаргу, в якій зазначено, що заявлений позивачем спосіб захисту забезпечення позову у вигляді зупинення дії оскарженого наказу фактично є вирішенням справи по суті. Так, посилаючись на безпідставність зазначеної заяви, просить суд оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовити.

Представник відповідача, в судовому засіданні підтримав доводи та вимоги, викладені в апеляційній скарзі.

Представник позивача в судовому засіданні, з викладених підстав, просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

За приписами ч. 3 ст. 313 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час, місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з необхідності забезпечити ефективний захист оспорюваних прав, враховуючи інтереси позивача та відповідача.

З даним висновком суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не погоджується, враховуючи наступне.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

У розумінні наведеної норми закону, суд при вирішенні питання про забезпечення позову повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, а також забезпечення збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Колегія суддів звертає увагу на те, що прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача.

Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" та Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України від 06.03.2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ", при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму ВАСУ № 2 від 06.03.2008 року застосування судом таких заходів забезпечення, які за змістом є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Забезпеченням позову у такий спосіб суди виходять за межі підстав забезпечення позову, що є неприпустимим.

З наведеного вбачається, що заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Колегія суддів вказує на те, що вказані заявником доводи можуть бути досліджені під час розгляду справи по суті позовних вимог та не є підставою для забезпечення адміністративного позову.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що заявником не доведено існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, а правова оцінка дій відповідача, підлягає встановленню під час судового розгляду.

При цьому, обраний позивачем захід забезпечення позову, фактично за своїм змістом є ухваленням рішення без розгляду справи по суті позовних вимог, водночас, зазначене не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Отже, суд першої інстанції, задовольнивши клопотання про забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного наказу, фактично вирішив спір по суті до винесення рішення у справі, що є неприпустимим з огляду на положення ст.151 КАС України.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції зробив висновок про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні клопотання.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 243, 250, 310, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України задовольнити.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 22.11.2018 року по справі № 440/3782/18 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)В.А. Калиновський
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 11.03.2019 року