Справа № 160/499/19
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2019-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2019 року Справа №160/499/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Віхрової В.С., розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЛО» до Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області про визнання протиправною та скасування постанови, -
18.01.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЛО» (далі - позивач, ТОВ «АЛЛО») звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області (далі - відповідач), в якій позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області від 26.12.2018 року №29 про накладення штрафу на ТОВ «АЛЛО» у розмірі 38 710,00 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач вважає дії відповідача протиправними, оскільки споживачем було заявлено вимогу лише щодо передачі товару до сервісного центру, а відповідно до акту про повернення товару й видачу коштів від 25.11.2018 року, всі вимоги споживача задоволені повністю і претензій до позивача не має. Також зазначено, що за результатами висновку спеціалістів №057/19.12.2018 року від 21.12.2018 року товар мав механічні пошкодження, які сприяли проникненню води та призвели до відсутності у товарі недоліків, які могли виникнути з вини виробника. Отже, на думку позивача, всі вимоги споживача були задоволені, а тому постанова про накладення штрафу є протиправною та підлягає скасуванню.
За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Дніпропетровського окружного адміністративного суду справа №160/499/18 передана судді Віхровій В.С.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.01.2019 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЛО» прийнято до розгляду, відкрито спрощене провадження з викликом учасників справи та призначено судове засідання на 06.02.2019 року.
Згідно з ч.2 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України, відзив подається протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Частиною 1 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання.
06.02.2019 року судове засідання у зв'язку з неявкою представника відповідача відкладено до 27.02.2019 року.
22.02.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду подано відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначив, що рішення про відмову в проведені гарантійного обслуговування приймалося не співробітниками позивача, а інженерами СЦ «Робим гуд» на підставі умов виробника. Твердження відповідача про те, що грошові кошти повернуто лише після перевірки ґрунтується не на нормах чинного законодавства, оскільки маючи відмову сервісного центру у здійсненні гарантійного обслуговування, а потім висновок спеціаліста, ТОВ «АЛЛО» повернуло кошти за товар та отримало підтвердження того, що з боку споживача претензій до позивача не було. Таким чином, на думку позивача, дії відповідача є протиправними, а постанова про накладення штрафу прийнята з порушенням норм чинного законодавства.
У судове засіданні 27.02.2019 року уповноважені представники сторін не прибули. Від представників сторін надішли клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
На підставі статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі наявних у справі матеріалів.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено, що 11.10.2018 року до Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області надійшла заява громадянки ОСОБА_1, з проханням провести перевірку суб'єкта господарювання ТОВ «АЛЛО» та сприяти у відновленні порушених прав споживача.
За результатами проведення позапланового заходу державного нагляду щодо додержання суб'єктом господарювання вимог законодавства у сфері захисту прав споживачів складено акт №10-05.3/000147 від 09.11.2018 року.
З акту перевірки вбачається, що в ході проведення перевірки встановлено відмову споживачу в реалізації його прав, встановлених частиною першою статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», чим порушено вимоги пп.29, 31, 42 «Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами» та п.13 «Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів».
Так, приписом акту перевірки було зобов'язано позивача усунути недоліки, у тому числі виконати законні вимоги споживача ОСОБА_1 Вказаний акт було отримано 16.11.2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Листом вих.№33/МВ від 09.11.2018 року, позивач повідомив відповідача, що неможливо стверджувати, що ступінь вологозахисту ІР68 повністю унеможливлює потрапляння рідини у пристрій, а отже є всі підстави вважати, що висновок сервісного центру відображає об'єктивні обставини справи. Також зазначено, що ТОВ «АЛЛО» неодноразово зверталось з листами про проведення експертиз до різних установ, однак жодна установа не має можливості провести експертизу.
Листом вих.№37/МВ від 14.11.2018 року, позивачем повідомлено, що на виконання вимог припису та з метою організації проведення експертизи терміналу NOMI І5071 IR ON-X1 BL (imei НОМЕР_1), ТОВ «АЛЛО» звернулось до Одеського та Дніпропетровського науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України із запитами проведення експертизи, копії яких надано до матеріалів справи. Також зазначено, що не має жодного належного доказу щодо наявності істотного недоліку у терміналу NOMI І5071 IR ON-X1 BL (imei НОМЕР_1), проте, враховуючи спірність ситуації та політику лояльності до клієнтів компанії, було прийнято рішення про повернення грошових коштів ОСОБА_1
15.11.2018 року Головним управлінням було видано припис №25, згідно якого, позивачу приписано: організувати у триденний строк, з дня одержання від споживача письмової згоди, проведення експертизи товару; у разі встановлення відповідною експертизою наявності у товарі істотного недоліку виробничого характеру - задовольнити законні вимоги споживача щодо повернення сплаченої за товар грошової суми.
На виконання припису №25 від 15.11.2018 року, листом вих.№44/МВ від 23.11.2018 року позивачем повідомлено, що з метою організації проведення експертизи терміналу NOMI І5071 IR ON-X1 BL (imei НОМЕР_1), 19.11.2018 року ТОВ «АЛЛО» звернулось до ДП «Укрметртестстандарт» із запитом про проведення експертизи, копія якого міститься в матеріалах справи.
Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд дійшов наступних висновків.
Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» №877-V (далі- Закон №877-V), визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).
Згідно з положень статті 1 Закону №877-V, державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.
Відповідно до ч.1 ст.4 Закону №877-V, державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.
Згідно з ч.9 ст.4 Закону №877-V, невиконання приписів, розпоряджень та інших розпорядчих документів органу державного нагляду (контролю) тягне за собою застосування штрафних санкцій до суб'єкта господарювання згідно із законом.
Частиною 1 ст.6 Закону №877-V, підставами для здійснення позапланових заходів є, зокрема: звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров'ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.
Відповідно до ч.6 ст.7 Закону №877-V, за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім'я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.
Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб'єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.
В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб'єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом.
В позовній заяві позивач посилається на те, що спеціалісти не надали акт №10-05.3/000147 від 09.11.2018 року для ознайомлення та підпису.
У разі відмови суб'єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис.
З акту перевірки встановлено, що керуюча магазином в регіональному структурному підрозділі м.Біла Церква, довірена особа ОСОБА_2 від підпису відмовилась.
Так, згідно з ч.8 ст.7 Закону №877-V, припис - обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб'єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб'єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.
Положеннями статті 8 Закону №877-V передбачено, що орган державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, під час здійснення державного нагляду (контролю) має право, зокрема: вимагати від суб'єкта господарювання усунення виявлених порушень вимог законодавства; надавати (надсилати) суб'єктам господарювання обов'язкові для виконання приписи про усунення порушень і недоліків; застосовувати санкції до суб'єктів господарювання, їх посадових осіб та вживати інших заходів у межах та порядку, визначених законом.
Статтею 11 Закону №877-V встановлено, що суб'єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) зобов'язаний: виконувати вимоги органу державного нагляду (контролю) щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства; надавати документи, зразки продукції, пояснення в обсязі, який він вважає необхідним, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), відповідно до закону; одержувати примірник акта та/або припису органу державного нагляду (контролю) за результатами здійсненого планового чи позапланового заходу.
Відповідно до положень ст.12 Закону №877-V, невиконання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виявлених під час здійснення заходу державного нагляду (контролю), тягне за собою застосування до суб'єкта господарювання штрафних санкцій у порядку, встановленому законом.
У разі застосування санкцій за порушення вимог законодавства, зокрема, якщо законом передбачаються мінімальні та максимальні розміри санкцій, враховується принцип пропорційності порушення і покарання.
Судом встановлено, що підставою притягнення до адміністративно-господарської відповідальності позивача стали виявлені порушення за результатами розгляду заяви від 11.10.2018 року громадянки ОСОБА_1, яка придбала в магазині ТОВ «АЛЛО» 15.07.2018 року термінал NOMI model i5071 (Iron-X1 Black IMEI НОМЕР_1) загальною вартістю зі знижкою 3586,00 грн.
Зі змісту заяви встановлено, що через три дні після придбання смартфону, на вулиці споживач попав під дощ, після чого виявив, що у зв'язку з попаданням вологи в корпус смартфона дисплей на телефоні відклеївся, хоча повинен бути водозахищений.
Після чого, споживач звернувся до магазину з проханням замінити смартфон на аналогічний або повернути кошти. Працівниками магазину телефон було направлено до сервісного центру. Згідно заяви про передачу до сервісного центру для проведення діагностики та обслуговування від 22.07.2018 року, акту приймання товару для оцінки якості та обслуговування, споживачем було заявлено наступні недоліки: не працює сенсор, відклеївся дисплей.
Не погоджуючись з такими діями позивача, споживач звернувся з скаргою до відповідача.
Згідно з положеннями статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів»:
гарантійний строк - строк, протягом якого виробник (продавець, виконавець або будь-яка третя особа) бере на себе зобов'язання про здійснення безоплатного ремонту або заміни відповідної продукції у зв'язку з введенням її в обіг;
істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак:
а) він взагалі не може бути усунутий;
б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів;
в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором;
належна якість товару, роботи або послуги - властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах і нормативних документах, та умовам договору із споживачем;
недолік - будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред'являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем);
продавець - суб'єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації;
продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб;
реалізація - діяльність суб'єктів господарювання з продажу товарів (робіт, послуг);
споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника;
строк (термін) придатності - строк (термін), визначений нормативно-правовими актами, нормативними документами, умовами договору, протягом якого у разі додержання відповідних умов зберігання та/або експлуатації чи споживання продукції її якісні показники і показники безпеки повинні відповідати вимогам нормативно-правових актів, нормативних документів та умовам договору;
Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, зокрема на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону;
Відповідно до норм статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару.
У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.
Вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред'являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача.
Споживач має право пред'явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті.
Зазначені вимоги за місцезнаходженням споживача задовольняють також створені власником продавця торговельні підприємства та філії, що здійснюють продаж аналогічних придбаним споживачем товарів, або підприємства, на які ці функції покладено на підставі договору. Функції представників підприємств-виробників виконують їх представництва та філії, створені виробниками для цієї мети, або підприємства, які задовольняють зазначені вимоги на підставі договору з виробником.
Продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов'язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги.
Відповідно до частини 14 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню, якщо продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) доведуть, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання. Споживач має право брати участь у перевірці якості товару особисто або через свого представника.
Частиною 4 статті 17 вказаного Закону встановлено, що споживач має право на перевірку якості, безпеки, комплектності, міри, ваги та ціни продукції, що придбавається (замовляється), демонстрацію безпечного та правильного її використання. На вимогу споживача продавець (виконавець) зобов'язаний надати йому контрольно-вимірювальні прилади, документи про якість, безпеку, ціну продукції. У разі коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов'язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції. Експертиза проводиться за рахунок продавця (виконавця, виробника). Якщо у висновках експертизи буде доведено, що недоліки виникли після передачі продукції споживачеві внаслідок порушення ним встановлених правил використання, зберігання чи транспортування або дій третіх осіб, вимоги споживача не підлягають задоволенню, а споживач зобов'язаний відшкодувати продавцю (виконавцю, підприємству, яке виконує його функції) витрати на проведення експертизи. Споживач, продавець (виконавець, виробник) мають право на оскарження висновків експертизи у судовому порядку.
Таким чином, обов'язок по задоволенню вимог споживача, встановлених частиною першою статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», покладається на продавця за місцем купівлі товару, виробника або підприємство, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача, відповідно до того до кого саме з них ці вимоги пред'являються споживачем на його вибір. І вказані особи звільняються від обов'язку по задоволенню цих вимог споживача лише у разі доведення ними, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання. При цьому обов'язок по встановленню причин втрати якості продукції під час гарантійного строку також покладається на продавця (виконавця, виробника) і реалізується шляхом організації проведення відповідної експертизи за його рахунок.
Головне управління Держпродспоживслужби в Київській області є спеціально уповноваженим територіальним органом у сфері захисту прав споживачів.
Статтею 1 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» від 02.12.2010 року №2735-VI (далі - Закон №2735-VI) визначено:
Державний ринковий нагляд - діяльність органів ринкового нагляду з метою забезпечення відповідності продукції встановленим вимогам, а також забезпечення відсутності загроз суспільним інтересам.
Згідно з ч.1 ст.4 Закону №2735-VI, метою здійснення ринкового нагляду є вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів з відповідним інформуванням про це громадськості щодо продукції, яка при її використанні за призначенням або за обґрунтовано передбачуваних умов і при належному встановленні та технічному обслуговуванні становить загрозу суспільним інтересам чи яка в інший спосіб не відповідає встановленим вимогам.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що протиправна поведінка ТОВ «АЛЛО», яка полягала у відмові громадянці ОСОБА_1 в усуненні недоліків придбаного нею товару неналежної якості, призвело до порушення її прав та необхідності звернення до Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області за захистом. Повернення громадянці ОСОБА_1 грошових коштів за неякісний товар відбулось вже після проведення перевірки та складання за її наслідками акту, в якому зафіксовані зазначені вище порушення. Тобто, відновлення прав споживача було здійснено лише після втручання відповідача, а не з моменту звернення споживача, як це передбачено Законом України «Про захист прав споживача».
Відповідно до абз.1 пункту 4 Положення про порядок накладення та стягнення штрафів за порушення законодавства про захист прав споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1177 від 17.08.2002 року (далі - Положення №1177) рішення про накладення штрафів приймається на підставі відповідних актів перевірки суб'єкта господарської діяльності та інших матеріалів, пов'язаних з цією перевіркою, за наявності порушень, зазначених у пункті 2 цього Положення, і оформляється постановою за формою, що встановлюється Мінекономрозвитку.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 23 Закону України «Про захист прав споживачів» та згідно абз.2 пункту 2 Положення №1177 у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб'єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування, у тому числі ресторанного господарства, несуть відповідальність за відмову споживачу в реалізації його прав, установлених частиною першою статті 8, частиною першою статті 9 і частиною третьою статті 10 цього Закону, - у десятикратному розмірі вартості продукції виходячи з цін, що діяли на час придбання цієї продукції, але не менше п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Судом встановлено, що загальна вартість придбаного споживачем терміналу NOMI model i5071 (Iron-X1 Black IMEI НОМЕР_1) зі знижкою складає 3586,00 грн., що підтверджується наданим до матеріалів справи чеком №111247 від 15.07.2018 року.
Так, 26.12.2018 року Головним управлінням Держпродспоживслужби в Київській області винесено постанову №29 про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів», якою за відмову споживачу в реалізації його прав - у десятикратному розмірі вартості продукції виходячи з ціни, що діяла на час придбання продукції, до ТОВ «АЛЛО» застосовано штраф у розмірі 38 710,00 грн.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку про правомірність накладення на позивача штрафу, передбаченого статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів».
Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст.7 КАС України, є принцип законності, який відповідно до ст.9 КАС України, полягає в наступному: суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до положень ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Розглядаючи спір по суті, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та чинними законами України.
Виходячи з викладеного суд вважає, що позивачем не доведені обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, у зв'язку із чим вони є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Згідно з ч.ч.1, 3 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
При цьому судом враховується, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Зі змісту статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що Інспекція з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради довела правомірність своїх дій щодо проведення інспекційного відвідування та прийняття оскаржуваної постанови, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.
У зв'язку з тим, що у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено, керуючись приписами ст.139 КАС України судовий збір не повертається позивачу, та за відсутності понесених судових витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням експертизи, такі судові витрати не належать стягненню з позивача на користь суб'єкта владних повноважень.
Керуючись ст.ст.9, 77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЛО» до Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області про визнання протиправною та скасування постанови, - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) В.С. Віхрова

Рішення не набрало законної сили

станом на 27.02.2019 р.

Суддя В.С. Віхрова

З оригіналом згідно

Помічник судді Ю.Ю. Ковтун