Справа № 761/20343/18
Суддя: Мальцев Д. О.
Дата ухвалення: 2019-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/51/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Мальцева Д.О.

за участю секретаря Фецяк Р.А.

представник позивача ОСОБА_1

відповідач не з'явився

представник третьої особи Осипенко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві Майстренко Романа Володимировича, третя особа яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Департамент патрульної поліції Національної поліції України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до Інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Майстренко Романа Володимировича, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Департамент патрульної поліції Національної поліції України (далі по тексту - третя особа), відповідно до якого просив постанову серія НК № 750283 від 750283 від 05.05.2018 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, винесену відповідачем, - скасувати, провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача - закрити.

1.Стислий виклад позицій сторін

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваною постановою від 05.05.2018 НК №750283, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП, а також з посиланням на ст. 265-2 КУпАП, згідно акту огляду транспортного засобу евакуйовано автомобіль НОМЕР_1, оскільки автомобіль позивача стояв в зоні стоянці з табличкою 7.17, тобто дія знаку «зона стоянки» поширюється лише на транспортні засоби інвалідів. Вказану постанову позивач вважає незаконною, оскільки автомобіль позивача було припаркований відповідно до вимог ПДР, позивач не був присутній при евакуації його автомобіля, всі документи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності останній отримав в Управлінні патрульної поліції. При цьому, докази про вчинення позивачем зазначеного правопорушення відсутні, протокол працівником патрульної поліції не було складено, позивача фактично було позбавлено можливості скористатися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. При цьому, відповідач порушив порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановлений ст. 278, 279 КУпАП, виніс постанову без встановлення особи, що має нести відповідальність, відтак виніс постанову безпідставно, за відсутності порушення, та безпідставно затримав транспортний засіб позивача.

У зв'язку вище викладеним, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Від відповідача відзив не надходив.

Від третьої особи пояснення не надходили.

2.Процесуальні дії у справі. Заяви та клопотання

04.06.2018 ухвалою позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків.

04.07.2018 ухвалою суду відкрито провадження по справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку з викликом/повідомленням сторін, встановлено строки для надання заяв по суті справи.

21.08.2018 ухвалою суду залучено до участі у справі третю особу - Департамент патрульної поліції Національної поліції України.

04.10.2018 ухвалою суду задоволено заяву представника третьої особи про виклик свідка.

19.11.2018 від свідка ОСОБА_4 надійшла заява про неможливість явки в судове засідання.

19.11.2018 від представника третьої особи надійшла заява про відкладення розгляду справи.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належний чином.

Представник третьої особи в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував в повному обсязі, просив відмовити в задоволенні позову. Пояснив, що складена відповідачем оскаржувана постанова складена з дотриманням норм чинного законодавства, а також визначеного КУпАП порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, доказів протилежного позивачем не надано.

3.Фактичні обставини справи, встановлені судом, які підтверджені наданими доказами по справі

Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідачем 05.05.2018 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія НК № 750283 (далі по тексту - постанова), відповідно до якої 05.05.2018 о 02 год.35 хв. в м. Києві по вул. Саксаганського, 43, водій ОСОБА_3, керував транспортним засобом AUDI A4 д.н.з. НОМЕР_2, здійснив зупинку в зоні дії знаку 5.38 «зона стоянки» з додатковою табличкою 7.17., згідно з якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020 грн.

Копію постанови позивачем отримано.

При цьому, 05.05.2018 о 02 год.35 хв. в м. Києві по вул. Саксаганського, 43, інспектором УПП ОСОБА_4 складено також Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, згідно з яким тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставлення для зберігання на спеціальний майданчик здійснено у зв'язку стоянкою в зоні дії знаку 5.38 «зона стоянки» з додатковою табличкою 7.17. В Акті також зроблено відмітку про те, що водій на місці відсутній.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4, який складав зазначений Акт та є інспектором УПП, пояснив, що під час патрулювання побачили автомобіль позивача, який був припаркований в неналежному місці з включеним габаритним світлом, протягом тривалого часу ніхто до автомобіля не підходив, після чого ним з відповідачем було складено акт про затримання та викликано евакуатор. При цьому, протокол про адміністративне правопорушення не складався, оскільки водія не було на місці.

4.Норми права застосовані під час розгляду справи. Оцінка доказів

Так, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують правила дорожнього руху, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до Правил дорожнього руху України, дорожній знак п. 5.38 "Місце для стоянки" - застосовується для позначення місць та майданчиків для стоянки транспортних засобів. Знак з літерою "Р" та символом даху застосовується для критих стоянок. Знак з літерою "Р" та символом автобуса застосовується для критих стоянок з можливістю пересадки на маршрутні транспортні засоби.

При цьому, дорожній знак 7.17 "Особи з інвалідністю" означає, що дія знака 5.38 поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак "Водій з інвалідністю" відповідно до вимог цих Правил.

Положеннями ч. 5 ст. 122 КУпАП встановлено, що зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю" тягнуть за собою накладення штрафу від шістдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, згідно ч. 1 ст. 265-2 КУпАп, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 121, частинами третьою, четвертою і п'ятою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, порушення правил зупинки чи стоянки на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю), статтями 122-5, 124, 126, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130, статтями 132-1, 206-1 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 5, 6 Розділу XII «Тимчасове затримання транспортних засобів» Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 (далі по тексту - Інструкція), у разі коли водій, що вчинив правопорушення, присутній під час тимчасового затримання транспортного засобу і порушення неможливо усунути на місці в максимально короткий строк, поліцейський оформляє протокол про адміністративне правопорушення, а у випадках, передбачених КУпАП, виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складення протоколу. У протоколі (постанові) робиться відповідний запис про тимчасове затримання транспортного засобу із зазначенням інформації про складення акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, що долучається до протоколу (постанови).

У разі відсутності водія, транспортний засіб якого доставляється на спеціальний майданчик чи стоянку або блокується, поліцейський залишає на місці, де був автомобіль, або під склоочисниками заблокованого автомобіля повідомлення про тимчасове затримання транспортного засобу та необхідність прибуття такого водія до територіального органу Національної поліції для оформлення протоколу про адміністративне правопорушення або винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно Розділу ІІІ «Розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» Інструкції, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п'ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятоюстатті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому, у відповідності до ч. 1 ст. 222 КУпАП, розгляд справ про правопорушення, передбачені частиною першою, другою, третьою та п'ятою статті 122 КУпАП, покладено на органи Національної поліції.

Згідно положень ч. 1, 3 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Частиною другою статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

При цьому, згідно ст. 251 КупАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, положеннями ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Принцип презумпції невинуватості, передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ч. 2 ст. 74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 76 КАС України).

Відповідно до ч.5 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

5.Висновки суду

З огляду на вище викладене, судом встановлено, що відповідач був уповноважений розглянути справу про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 122 КУпАП та прийняти оскаржувану постанову без складення протоколу. При цьому, оскаржувана постанова, складена відповідачем, за своєю формою і змістом відповідає нормам закону, розмір штрафу відповідає вимогам санкції ч. 5 ст.122 КУпАП.

В судовому засіданні встановлено, що позивач не визнав своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, однак при цьому не надав суду належних та допустимих доказів відсутності події адміністративного правопорушення, що спростовує твердження позивача щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні свідок підтвердив ту обставину, що автомобіль позивача був припаркований в недозволеному для цього місці.

Відтак, суд дійшов висновку, що відповідач, під час винесення оскаржуваної постанови, діяв в межах своєї компетенції та відповідно до вимог діючого законодавства, а постанова по справі про адміністративне правопорушення Серія НК № 750283 від 05.05.2018 винесена інспектором патрульної поліції на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені діючим законодавством України.

За таких обставин, враховуючи, що позивачем не надано доказів того, що ним не порушувалися Правила дорожнього руху України, суд не підстав для скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не вбачається, а тому позов є необґрунтованим, та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 9, 122, 251, 254, 258, 283-284 КУпАП, ст. 2, 5-10, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві Майстренко Романа Володимировича, третя особа яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Департамент патрульної поліції Національної поліції України, - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складений 26.02.2019.

Суддя: