Справа № 360/302/19
Суддя: К.Ю. Широка
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справi

14 березня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/302/19

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Широка К. Ю., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

21 січня 2019 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивачка) до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (далі відповідач, УПФУ в м. Сєвєродонецьку), з такими вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у невиплаті в повному обсязі недоотриманої пенсії ОСОБА_2 спадкоємцю ОСОБА_1;

- зобовязати відповідача сплатити залишок недоотриманої пенсії ОСОБА_2 позивачу - ОСОБА_1, як спадкоємцю, в сумі 20761,51 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що мати позивачки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 мешкала за адресою: АДРЕСА_1 та отримувала пенсію за віком. До початку бойових дій на території Луганської області, які розпочалися у 2014 році, вона перебувала на обліку в УПФУ в Словяносербському районі Луганської області. 18.03.2018 ОСОБА_2 померла. З метою отримання грошових кощтів на поховання матері, позивачка як внутрішньо переміщена особа, зареєструвалась у м. Сєвєродонецьку звернулась до УПФУ в м. Сєвєродонецьку, у звязку з чим ОСОБА_2 21.06.2018 поставлено на облік та сплачено позивачці допомогу на поховання у розмірі двомісячної пенсії матері. 22.10.2018 приватним нотаріусом позивачці видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Спадщина складається з недоотриманої пенсії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 у сумі 69623,35 грн. Сума недоотриманої пенсії, яка належить ОСОБА_2, у свідоцтві зазначена згідно листа УПФУ в м. Сєвєродонецьку від 02.10.2018 №16128/03-21. З метою отримання недоотриманої пенсії ОСОБА_2 у якості спадщини, позивачка у встановленому порядку 23.10.2018 звернулась до УПФУ в м. Сєвєродонецьку, надавши необхідні документи та їх копії. 16.11.2018 через поштове відділення позивачка отримала частину грошових коштів в сумі 48861,84 грн. Решта грошових коштів, з недоотриманої пенсії ОСОБА_2 в сумі 20761,51 грн позивачці не сплачено. У відповіді УПФУ в м. Сєвєродонецьку на заяву позивачки від 07.12.2018 №652/П-4 відповідач пояснив, що частина недоотриманої пенсії ОСОБА_2 несплачена, оскільки ст. 46 Закону України №1058ЛУ, від 09.07.2003 передбачено, шо нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримував своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Позивачка вважає, що позиція УПФУ в м. Сєвєродонецьку щодо розміру виплати недоотриманої пенсії ОСОБА_2 не узгоджується із положеннями чинного законодавства України, а тому звернулась до суду зі вказаним позовом.

Відповідач адміністративний позов не визнав, про що подав відзив на позовну заяву (а. с. 40-41). В обґрунтування своєї позиції зазначив, що ОСОБА_1 УПФУ в м. Сєвєродонецьку була виплачена недоотримана пенсії її матері в сумі 48861,84 грн., тому як згідно частини першої статті 46 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058) нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. ОСОБА_2 померла 18.03.2018. Пенсія ОСОБА_2 не була затребувана протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини членами її сімї та увійшла до складу спадщини. Згідно п. 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, днем звернення за виплатою недоотриманої пенсії у звязку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами. З даною заявою позивач звернулась у жовтні 2018 року. Враховуючи, що ОСОБА_2 не перебувала на обліку в УПФУ в м. Сєвєродонецьку, а тому виплата пенсії їй була припинена не з вини відповідача та пенсія за життя з 01.07.2014 ОСОБА_2 відповідачем нарахована не була, то з 01.07.2014 пенсія була не отримана з вини пенсіонера. Враховуючи викладене, розрахунок розміру недоотриманої пенсії для виплати позивачу проведено відповідно до вказаних норм Закону № 1058, які є спеціальними по відношенню до порядку нарахування та виплати пенсії, відтак вони мають застосовуватись при визначенні розміру пенсії, яка має бути виплачена спадкоємцю.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 25 січня 2019 року позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачці у визначений строк усунути недоліки позовної заяви (а. с. 21).

Ухвалою суду від 18 лютого 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а. с. 1-2).

Позивачка в судове засідання не прибула, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялась належним належним чином (а. с. 36).

На адресу суду повернувся конверт з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» (а. с. 38-39). Разом з тим, процесуальні документи направлялися позивачу за адресою, зазначеною у позовній заяві.

Згідно із частиною одинадцятою статті 126 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 37).

Відповідно до частини дев'ятої статті 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Судом встановлені такі обставини справи.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.10.2018, спадкова справа № 92/2018, ОСОБА_1 є спадкоємицею ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спадщина складається з недоотриманої пенсії у сумі 69623,35 грн. Сума недоотриманої пенсії, яка належить ОСОБА_2, у свідоцтві зазначена згідно листа УПФУ в м. Сєвєродонецьку від 02.10.2018 №16128/03-21.

З інформації, зазначеній у відзиві на адміністративному позові, наданої відповідачем на виконання ухвали Луганського окружного адміністративного суду від 18.02.2019 року вбачається, що ОСОБА_2 за життя на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області не перебувала. Розмір недоотриманої пенсії ОСОБА_2 69623,35 грн. ОСОБА_1 отримала недоотриману пенсію ОСОБА_2 у розмірі 48861,84 грн.

Позивач відповідно до статті 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері - ОСОБА_2, після смерті якого відкрилась спадщина на майно.

Вирішуючи питання щодо належності даного спору до адміністративної юрисдикції, суд керується такими вимогами чинного законодавства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статі 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи;

Суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Аналіз вищезазначених норм закону свідчить про те, що до юрисдикції адміністративних судів віднесено розгляд тільки тих справ, де предметом спору є порушення прав, свобод чи інтересів конкретної особи з боку суб'єкта владних повноважень саме у сфері публічно-правових відносин. При цьому владні повноваження повинні здійснюватися відповідним суб'єктом саме в сфері публічно-правових відносин і стосуватися безпосередньо конкретної особи. Спори з приводу владних управлінських рішень, дій чи бездіяльності, що вчинені у межах приватних правовідносин, до адміністративної юрисдикції не відносяться.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини першої статті 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Відповідно до статті 52 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім'ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім'ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім'ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім'ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім'ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст частини третьої статті 52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України "Про пенсійне забезпечення", де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв'язку з його смертю, передаються членам його сім'ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Відповідно до статті 1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Згідно статті 52 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім'ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім'ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що оскільки грошові кошти недоотриманих соціальних виплат увійшли до спадкового майна, їх отримання регулюється спадковим законодавством.

Згідно з частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Виходячи з наведеного, суд зазначає, що не є публічно-правовим спір за участю суб'єкта владних повноважень публічного права, з одного боку, та суб'єкта приватного права - фізичної особи, коли управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на створення, зміну або припинення її цивільних прав. В даному випадку існує спір про право, хоча однією зі сторін у ньому виступає особа публічного права, а спірні правовідносини врегульовані нормами цивільного законодавства. У спірних правовідносинах у цьому випадку реалізується не публічний, а приватний інтерес.

З огляду на викладене, судом встановлено, що даний спір є цивільним, що не пов'язаний з діями суб'єктів владних повноважень при здійсненні ними владних управлінських функцій, отже не є публічно-правовим спором, а справа не відноситься до адміністративної юрисдикції та повинна розглядатися у порядку цивільного судочинства на підставі вимог частиною першою статті 19 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з частиною першою статті 239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Відповідно до частини другої статті 109 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Оскільки між позивачем та відповідачем виник спір, який випливає із цивільних правовідносин, а отже спір повинен розглядатись місцевим судом.

Керуючись статтями 2, 4, 19, пунктом 1 частиною першою статті 238, частиною першою статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити певні дії.

Розяснити позивачці право на звернення з даним позовом до місцевого суду в порядку цивільного судочинства.

Повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про закриття провадження у справі, не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя ОСОБА_3