Справа № 766/8640/17
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2019 р.м.ОдесаСправа № 766/8640/17

Категорія: 3.7.1 Головуючий в І інстанції: Майдан С.І.

Дата та місце ухвалення рішення: 21.08.2018 р. м. Херсон

П'ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача - Шеметенко Л.П.

судді - Стас Л.В.

судді - Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 21 серпня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Інспектора патрульної поліції 4-ї роти батальйону ІПЛ м. Херсон Клініна Андрія Олександровича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2017 року ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Інспектора патрульної поліції 4-ї роти батальйону ІПЛ м. Херсон Клініна Андрія Олександровича (далі - відповідач-1), Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі - відповідач-2), в якому позивач просив: скасувати постанову серії АР № 867678 від 11.05.2017 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 21 серпня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про задоволення позову, наголошуючи на неповному з'ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи та порушення норм матеріального права.

Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника в порядку письмового провадження.

Також, від відповідача-1 надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.

Крім того, представником відповідача-2 - Департаменту патрульної поліції Національної поліції України заявлено клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

На підставі наведеного, враховуючи вказані клопотання представників сторін про розгляд справи за їх відсутності та в порядку письмового провадження, колегія суддів, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України, прийшла до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження.

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до постанови серії АР № 867678 від 11.05.2017 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Як встановив суд першої інстанції, згідно зазначеної постанови, 11.05.2017 року о 22-00 годині за адресою: м. Херсон, сел. Комишани, вул. Білозерська, ОСОБА_2 керував транспортним засобом, в якого не працював лівий задній габарит, а також не пред'явив для перевірки поліс страхової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи справу та відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що інспектором патрульної поліції 4-ї роти батальйону ІПЛ м. Херсону Клініним А.О. було встановлено наявність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУАП, а тому ним правомірно винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, з дотриманням вимог передбачених ст.ст. 280, 283 КУпАП, стягнення накладено в межах санкції ч. 1 ст. 126 КУпАП України, з врахуванням вимог ст. 33 КУпАП, а саме відповідно до обставин та характеру вчиненого правопорушення, особи винного.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції з огляду на викладене.

Згідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353-XII (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Підпунктами «а», «б», «ґ» пункту 2.1 розділу 2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв'язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до частини 1 статті 126 КУпАП України (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За правилами ст. 280 КУпАП (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 283 КУпАП (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Зі змісту оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення вбачається, що підставою для прийняття вказаної постанови став встановлений відповідачем-1 факт керування позивачем транспортним засобом ВАЗ 2101, номерний знак НОМЕР_1, 11.05.2017 року о 22-00 годині за адресою: м. Херсон, сел. Комишани, вул. Білозерська, не маючи при собі поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим позивач порушив п. 2.1 (ґ) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду справи, позивачем не зазначено про наявність у останнього поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів чинного на момент притягнення його до адміністративної відповідальності за оскаржуваною постановою та не надано жодного доказу на підтвердження цих обставин.

Більш того, зі змісту наявного в матеріалах справи та дослідженого судом відеозапису вбачається, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо позивача останнім не заперечувався факт відсутності у нього чинного поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Навпаки, зі змісту вказаного відеозапису вбачається, що позивач підтвердив обставини щодо відсутності у нього чинного поліса обов'язкового страхування, зазначивши, при цьому, що вказані обставини зумовлені наявністю вихідних днів у травні місяці.

Проте, наведені позивачем обставини не дають підстав для звільнення його від відповідальності за правилами ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Крім того, представником відповідача надано до суду повідомлення, згідно якого відповідно до даних сайту МТСБУ щодо наявності полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних т/з шляхом здійснення запиту до Централізованої бази даних МТСБУ щодо перевірки т/з ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1, станом на 11.05.2017 року поліс на запитуваний транспортний засіб не знайдено.

Колегія суддів зазначає, що як в заявленому позові, так і поданій апеляційній скарзі, єдиною підставою для скасування оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності останнім визначено порушення з боку інспектора патрульної поліції процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме, на думку позивача, інспектором патрульної поліції помилково було розглянуто справу про адміністративне правопорушення відносно позивача безпосередньо на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Проте, колегія суддів вважає безпідставними такі доводи позивача з огляду на викладене.

Згідно ст. 222 КУпАП (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, частини перша, друга і четверта статті 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 274 КУпАП (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

В рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015, на яке посилається позивач, зазначено, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Приймаючи зазначене рішення Конституційний Суд України виходив з того, що в ч.ч. 1, 2 ст. 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

За Кодексом до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина третя статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (стаття 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (частина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134); безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Після прийнятті вказаного рішення Конституційного Суду України 14.07.2015 року на виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» до ст. 258 КУпАП внесено зміни.

Так, згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною 5 статті 258 КУпАП (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП.

Як встановлено матеріалами справи, постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складено інспектором патрульної поліції, який відповідно до вимог ст. 222 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП, безпосередньо на місці його вчинення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що приймаючи оскаржувану постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення, відповідач-1 діяв у межах повноважень, а тому підстави для скасування прийнятої ним постанови у справі про адміністративне правопорушення відсутні.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 21 серпня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судове рішення складено у повному обсязі 14.03.2019 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька