Справа № 802/1634/17-а
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1634/17-а

Головуючий у 1-й інстанції: Вохмінова О.С.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

05 березня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Франчук А.О.,

позивача: ОСОБА_1 ;

представника позивача: Болтака М.М.;

представників відповідача: Кудрик Я.О., Дмитрук Ю.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, ліквідаційної комісії УМВС України у Вінницькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
в вересні 2017 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, ліквідаційної комісії УМВС України у Вінницькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04.12.2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали вимоги апеляційної скарги та просили суд її задовольнити.

Представники відповідача заперечили проти доводів апеляційної скарги, у зв`язку з чим просили залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзивів на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, що позивач - ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Вінницькій області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Згідно витягу з наказу командира в/ч 3028 ВВ МВС України (по стройовій частині) від 31.01.2011 року № 19 підполковника ОСОБА_1 , начальника зв`язку, звільненого відповідно до п. "Б" ч. 7 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з військової служби в запас за станом здоров`я наказом командувача ВВ МВС України від 21.01.2011 року № 5о/с, з правом носіння військової форми одягу, виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 31.01.2011 року. В наказі зазначено, що "виплати надбавки за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби та премії за січень місяць пропорційно прослуженому часу заслуговує". Вислуга років на військовій службі станом на 31.01.2011 року календарно складає 22 роки 6 місяців.

Із поданням про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років УМВС України у Вінницькій області звернулось 05.04.2011 року № 80/14772, надавши, крім іншого, виписаний військовою частиною № НОМЕР_1 грошовий атестат № 8 та видану 31.01.2011 року військовою частиною № НОМЕР_1 довідку до грошового атестату № 8.

Грошовий атестат не містить відомостей про встановлення позивачу 15% надбавки за особливі умови служби, пов`язані з ризиком для життя.

З інформації, наданої Західним територіальним управлінням Національної гвардії України від 10.07.2017 року вбачається, що на момент проходження ОСОБА_1 служби діяв наказ МВС України від 15.09.2010 року № 436 "Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям внутрішніх військ МВС України", який передбачав включення надбавки за виконання особливо важливих завдань (п. 3.2, 3.2.1, 3.2.5, 3.2.7, 3.2.8). Надбавка за особливі умови служби, пов`язані з підвищеним ризиком для життя (п. 3.10), на яку посилався ОСОБА_1 при зверненні, виплачувалась особам офіцерського складу та особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходили військову службу за контрактом на посадах у нижче перечислених підрозділах внутрішніх військ, надбавка за особливі умови служби, пов`язані з підвищеним ризиком для життя виплачувалась в розмірі 15 % посадового окладу: - в екіпажах бойових машин; - на посадах наземних авіаційних спеціалістів, які забезпечують безпеку польотів літаків і вертольотів. Інформації про отримання вищевказаної надбавки підполковником ОСОБА_1 немає, оскільки він був начальником зв`язку та особовому складу в/ч НОМЕР_1 .

Позивач звернувся до ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо недонарахування до встановленого розміру пенсії надбавки до посадового окладу в розмірі 15% за особливі умови служби в підрозділах спеціального призначення МВС України.

10.08.2017 року ОСОБА_1 було повідомлено про відмову у включення в розрахунок пенсії надбавки, оскільки розмір грошового забезпечення, з якого обчислена пенсія ОСОБА_1 , був отриманий пенсійним фондом з грошового атестату № 8, який виданий в/ч НОМЕР_1 та з довідки до грошового атестату № 8 про додаткові види грошового забезпечення в 2009-2011 роках. Грошове забезпечення ОСОБА_1 становило 3 145,37 грн. і складалось з: посадового окладу 1050,00 грн.; окладу за військове звання 130,00 грн.; процентної надбавки за вислугу років (40%) 472,00 грн.; середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення за 24 міс. (у т.ч. надбавка за умови режимних обмежень допуск Ф.3 (20%), шифрувальні роботи: стаж від 3 до 6 років 15%, надбавки за виконання особливо важливих завдань (50%), премії (65%) - 1493,27 грн.

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для нарахування позивачу підвищення посадового окладу за особливі умови служби, пов`язані з підвищеним ризиком для життя.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи із такого.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 10 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" обов`язок нарахування та виплати пенсій покладено на органи Пенсійного фонду.

Частиною першою статті 15 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Статтею 63 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що призначені військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей пенсії перераховуються з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Частинами 2-4 ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ (далі - Закону №2262-ХІІ) в редакції, чинній на час проходження служби позивачем та на час його звільнення передбачалось, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 07.11.2007 року № 1294, яка втратила чинність відповідно до постанови КМУ №704 від 30.08.2017 року, проте на яку посилається позивач при обґрунтуванні позовних вимог, установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Додатком № 26 до Постанови КМУ від 07.11.2007 року № 1294 було передбачено для осіб підрозділів спеціального і особливого призначення органів внутрішніх справ щомісячне 15% підвищення посадового окладу за особливі умови служби, пов`язані з підвищеним ризиком для життя.

Судом першої інстанції встановлено, що на момент проходження військової служби позивачем і на момент звільнення, Постанова КМУ від 07.11.2007 року і додаток № 26 до Постанови діяли в редакції від 05.03.2010 року. Додатком № 26 було передбачене щомісячне 15% підвищення посадового окладу за особливі умови служби, пов`язані з підвищеним ризиком для життя особам підрозділів спеціального та особливого призначення, проте таке підвищення позивачу під час служби не виплачувалось і до грошового атестату включене не було.

Відповідно до наказу № 436 від 15.09.2010 року "Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України" (який втратив чинність на підставі наказу МВС № 638 від 04.07.2014 року), надбавка за особливі умови служби, пов`язані з підвищеним ризиком для життя, виплачувалась відповідно до умов, визначених п. 3.10. Зокрема, особам офіцерського складу та особам рядового сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом на посадах у підрозділах внутрішніх військ, надбавка за особливі умови служби, пов`язані з підвищеним ризиком для життя, виплачується в розмірі 15 % посадового окладу: в екіпажах бойових машин; на посадах наземних авіаційних спеціалістів, які забезпечують безпеку польотів літаків і вертольотів (3.10.2).

Відповідно до п. 3.10.5 Інструкції конкретний розмір надбавки кожному військовослужбовцю встановлюється наказом командира військової частини у відсотках у межах фонду грошового забезпечення, затвердженого в кошторисі військової частини.

Разом з тим, наказів командира військової частини про встановлення конкретного розміру надбавки ОСОБА_1 немає, а тому, і підстав для включення такого підвищення посадового окладу до грошового атестату не було.

Колегія суддів зазначає, що головне управління як територіальний орган Пенсійного фонду України здійснює перерахунок та виплату пенсій військовослужбовцям виключно на підставі документів, які надані уповноваженими структурними підрозділами де особа проходила службу та не наділена повноваженнями щодо визначення складових грошового забезпечення, які мають бути включені як складові в довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги про визнання дій ГУ МВС України у Вінницькій області, ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо не включення в обчислення з 01.02.2011 року розміру підвищення посадового окладу ОСОБА_1 на 15% за особливі умови служби, пов`язані з ризиком для життя і зобов`язання ГУ ПФУ у Вінницькій області включити в розмір грошового забезпечення, з якого обчислена пенсія, підвищення посадового окладу та зобов`язання Ліквідаційної комісії УМВС оформити та подати довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 із врахуванням розміру підвищення посадового окладу на 15 % за особливі умови служби, пов`язані з ризиком для життя, є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи позивач не довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 грудня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі 12 березня 2019 року.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Курко О. П. Совгира Д. І.