Справа № 165/1895/18
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/2675/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Іщук Л. П.,

суддів - Носа С. П., Обрізка І. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 06 лютого 2019 року у справі № 165/1895/18 (рішення ухвалено судом у складі головуючого судді Ференс-Піжук О. Р. о 17 год у м. Нововолинську) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про визнання протиправними дій та скасування постанови у справі про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

27 липня 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Львівської митниці ДФС, в якому просила визнати протиправними дії посадових осіб Львівської митниці ДФС щодо винесення постанови від 16 січня 2018 року у справі про порушення митних правил № 6368/20900/178 та скасувати вказану постанову.

Також позивачем заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду з покликанням на те, що про наявність оскаржуваної постанови дізналась лише 23 липня 2018 року, оскільки з 18 грудня 2017 року по 21 липня 2018 року перебувала на роботі в Словацькій республіці, що підтверджується копією паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 06 лютого 2019 року поновлено строк звернення до суду та відмовлено в задоволенні позову.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, у якій, з покликанням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове - про задоволення позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції безпідставно визнав доведеними обставини, які не підтверджені відповідачем належними доказами та в порушення вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України поклав на позивача тягар доказування своєї невинуватості. Зазначає, що вона не ввозила транспортний засіб на територію України, а тому її безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності оскаржуваною постановою.

Оскільки учасники справи в судове засідання не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, суд відповідно до пункту 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалив здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь головуючого судді, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 11 грудня 2017 року державним інспектором відділу митного оформлення № 2 митного поста «Краковець» Львівської митниці ДФС Коновалик Н. І. складено стосовно ОСОБА_1 протокол про порушення митних правил № 6368/20900/17 за ознаками порушення, передбаченого частиною третьою статті 470 Митного кодексу України.

Підставою для винесення постанови було те, що за результатами перевірки баз даних АСМО «Інспектор» з'ясовано, що ОСОБА_1 02 червня 2016 року через митний пост «Угринів» Львівської митниці ДФС ввезла на митну територію України автомобіль марки «DAIHATSU», модель «TERIOS», реєстраційний номер НОМЕР_1, VIN-код № НОМЕР_2, в режимі транзиту без письмового декларування та сплати всіх митних платежів, на строк, передбачений статтею 95 Митного кодексу України для автомобільного транспорту.

Станом на 11 грудня 2017 року у базах даних відсутня інформація про вивезення з митної території України цього автомобіля, отже, ОСОБА_1 перевищила встановлений частиною першою статті 95 Митного кодексу України строк транзитного перевезення вказаного автомобіля більше ніж на 10 діб.

16 січня 2018 року постановою заступника начальника Львівської митниці ДФС Скоромного Я. І. в справі про порушення митних правил № 6368/20900/17 позивача визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною третьою статті 470 Митного кодексу України, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції керувався тим, що відповідачем доведено факт ввезення позивачем автомобіля на митну територію України, що свідчить про правомірність притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення митних правил та накладення на неї адміністративного стягнення.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Частиною першою статті 95 Митного кодексу України встановлено строк транзитного перевезення для автомобільного транспорту 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності одного митного органу - 5 діб).

Згідно з частиною третьою статті 470 Митного кодексу України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною першою статті 257 Митного кодексу України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Згідно з пунктом 7 Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 17 листопада 2005 року № 1118, власник транспортного засобу або вповноважена особа, яка переміщує транспортний засіб через митний кордон України, пред'являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів, що підтверджують право власності на транспортний засіб або користування ним (у тому числі з правом розпорядження).

Відповідно до пункту 9 цих Правил не підлягає пропуску через митний кордон України транспортний засіб, увезення якого в Україну заборонено згідно із законодавством або на який відсутні документи, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження).

Крім того, пунктом 7 Типової технологічної схеми здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року № 451, передбачено, що митний контроль автомобільних транспортних засобів і товарів у пунктах пропуску здійснюється шляхом застосування таких форм митного контролю, зокрема, шляхом перевірки документів та відомостей, які відповідно до законодавства надаються митним органам під час переміщення автомобільних транспортних засобів і товарів через митний кордон України.

Як видно з наявного в матеріалах справи витягу з АСМО «Інспектор», 02 червня 2016 року було ввезено на митну територію України в режимі «транзит» автомобіль марки «DAIHATSU», модель «TERIOS», реєстраційний номер НОМЕР_1, VIN-код № НОМЕР_2, ОСОБА_1, паспорт НОМЕР_3, що проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином, як встановлено судом першої інстанції, при здійсненні митного оформлення в базі даних була допущена технічна помилка при зазначенні особи, яка здійснювала переміщення автомобіля, а саме, по батькові та адреси місця проживання. Такі відомості відсутні в паспорті громадянина України для виїзду за кордон, а тому посадова особи митного органу не мала можливості перевірити вказану інформацію, яка була отримана в усній формі від позивача.

Виходячи із викладеного, апеляційний суд вважає, що при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил відповідач з'ясував обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, що адміністративне правопорушення було вчинене, його вчинила саме ОСОБА_1, яка підлягає адміністративній відповідальності; обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність відсутні.

Посилання позивача на те, вона не ввозила автомобіль на митну територію України, такі дії вчинено обманним шляхом незнайомим їй чоловіком, з яким вона перетинала кордон, в підтвердження чого додано копію повідомлення про вчинення злочину, надісланого на адресу Нововолинського відділення поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області, є безпідставними, оскільки відомостей про початок досудового розслідування чи закінчення відповідного кримінального провадження позивачем суду не надано, що відповідно не підтверджує вчинення щодо неї шахрайських дій.

Крім цього, апеляційний суд зазначає, що відсутність посвідчення водія та навиків водіння, що, на думку позивача, є підставою для скасування постанови у справі про порушення митних правил, також не заслуговують на увагу, оскільки жодних доказів на підтвердження цієї обставини не надано ні відповідачу під час розгляду справи про порушення митних правил, ні суду.

Отже, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 допущено перевищення встановленого Митним кодексом України строку доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, терміном більше ніж десять діб, а тому в діях позивача є склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 470 Митного кодексу України, що свідчить про правомірність оскаржуваної постанови від 16 січня 2018 року у справі про порушення митних правил № 6368/20900/17 та свідчить про безпідставність позовних вимог.

За наведених обставин суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 286, 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 06 лютого 2019 року у справі № 165/1895/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_6
ОСОБА_7