Справа № 540/444/19
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
УХВАЛА

12 березня 2019 р. м. ХерсонСправа № 540/444/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Пекного А.С., розглянувши заяву позивача про забезпечення адміністративного позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Манікіна Дмитра Сергійовича про оскарження дій приватного виконавця із передачі майна на примусову реалізацію,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач, боржник) 11.03.2019р. звернувся до суду із позовом до приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Манікіна Дмитра Сергійовича (далі - відповідач, виконавець), у якому просить визнати незаконними дії відповідача щодо передачі на примусову реалізацію належного на праві приватної власності позивачу автомобіля TOYOTA PRIUS HYBRID, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі НОМЕР_2. Позовні вимоги мотивовані порушенням виконавцем Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016р. № 2831/5 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.09.2016р. за №1301/29431, а саме тим, що відповідач передав на примусову реалізацію майно до отримання відомостей щодо повідомлення сторін виконавчого провадження про визначення вартості майна та спрямував до ДП «СЕТАМ» не належно оформлений пакет документів.

Разом із позовною заявою ОСОБА_1 подано також заяву про забезпечення позову шляхом зупинення примусової реалізації здійснюваного ДП «СЕТАМ» за лотом №333500 автомобіля TOYOTA PRIUS HYBRID, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі НОМЕР_2, який належить позивачу. Заява мотивована тим, що передача відповідачем вказаного майна для примусової реалізації відбувалась з грубими порушеннями Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016р. № 2831/5, внаслідок чого позивач може втратити належне йому коштовне майно та враховуючи існування обґрунтованого припущення про реальну та дійсну загрозу невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Вирішуючи заяву позивача, суд виходить з наступного.

Частинами 1, 2 ст.150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Таким чином, вказаною правовою нормою установлено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Статтею 151 КАС України визначений перелік видів забезпечення позову, до якого відноситься: 1) зупинення дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2)заборона відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановлення обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) заборона іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупинення стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

За змістом ч.1 ст. 152 КАС України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна, зокрема, містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006р. №9 та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ» від 06.03.2008р. №2, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Подібні положення щодо однієї з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі шляхом забезпечення позову містяться й у Главі 10 КАС України (в редакції, яка діє з 15 грудня 2017 року).

Наведені у ст.150 КАС України підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Крім того, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов'язані з відновленням прав будуть значними.

Тобто, обов'язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

З викладеного слідує, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених КАС України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Заявник обов'язково повинен обґрунтувати своє клопотання і з цією метою подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов'язує застосування певного заходу забезпечення позову. Доказами у даному випадку вважатимуться будь-які відомості, що вказують на ймовірне порушення чиїхось прав (свобод, інтересів) під час провадження у справі. При цьому тягар доказування при розгляді клопотання покладається виключно на заявника.

Як видно з матеріалів позовної заяви, оскаржувані дії вчинені відповідачем у ході виконання зведеного виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь фізичних та юридичних осіб грошових коштів в розмірі 83 695,50 грн. та 484 710,36 грн., звернення стягнення на майно в рахунок забезпечення зобов'язань за кредитним договором в сумі 560 325,27 грн.

В межах цього виконавчого провадження виконавцем описано й арештовано майно - автомобіля TOYOTA PRIUS HYBRID, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі НОМЕР_2, призначено суб'єкта оціночної діяльності для надання звіту про незалежну оцінку цього майна, визначено за звітом вартість майна - 131 020,27 грн. і передано його на реалізацію, про що свідчить витяг з Системи інформаційного повідомлення про електронні торги від 19.02.2019р. Датою проведення торгів визначено 11.03.2019р.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, позивач фактично відтворює обґрунтування, які викладені ним у позовній заяві та вказує на те, що у разі невжиття заходів забезпечення позову він втратить належне йому коштовне майно, а також посилається на існування обґрунтованих припущень про реальну та дійсну загрозу невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду.

При цьому він просить забезпечити позов шляхом зупинення примусової реалізації автомобіля, яке здійснюється не відповідачем, а як повідомив позивач - Державним підприємством «СЕТАМ».

У зв'язку з цим суд зауважує, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову не передбачений Кодексом адміністративного судочинства України, який у ст.151 наводить вичерпний перелік заходів забезпечення позову, які може застосувати адміністративний суд.

Посилання позивача на п.5 ч.1 ст.151 КАС України (зупинення стягнення на підставі виконавчого документа) не приймаються судом, оскільки за змістом цієї правової норми такий вид забезпечення позову, як зупинення стягнення, стосується тих випадків, коли виконавчий документ передбачає безспірне списання коштів.

При цьому фактично єдиною підставою позовних вимог стосовно протиправності оскаржуваних дій відповідача є вчинення їх, на думку позивача, до повідомлення боржника про результати оцінки майна. Ті самі доводи покладені позивачем й на мотивування очевидної протиправності дій відповідача як підставу для забезпечення позову.

Суд враховує, що згідно ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Реалізація за фіксованою ціною не застосовується до нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден незалежно від вартості такого майна. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.

Згідно п.п.1, 3 Розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016р. № 2831/5, реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавець у строк не пізніше п'яти робочих днів після ознайомлення сторін із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу.

Згідно із ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Однак з урахуванням вищевикладених правових норм, змісту обґрунтувань позовних вимог та заяви про забезпечення позову не вбачається і ознак очевидної протиправності дій відповідача; в даному випадку таку оцінку може бути надано судом лише за результатами установлення конкретних обставин вчинення відповідачем дій та розгляду позовних вимог по суті спору, а не під час вирішення питання про забезпечення позову.

Виходячи зі змісту поданої заяви та доводів, наведених позивачем у її обґрунтування, суд приходить до висновку, що позивачем ставиться питання про вжиття такого виду забезпечення позову, який не передбачений КАС України і не може бути застосований адміністративним судом.

Натомість такий вид забезпечення позову, як зупинення продажу арештованого майна, передбачений п.5 ч.1 ст.150 Цивільного процесуального кодексу України. Отже, застосувати такий вид забезпечення позову може виключно місцевий загальний суд в порядку цивільного судочинства.

Крім того суд вважає, що позивачем не наведено обґрунтування того, що в разі невжиття заходів забезпечення позову буде істотно ускладнено чи унеможливлено виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

За таких обставин у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити, що не позбавляє позивача права повторно звернутись до суду із відповідною заявою, належним чином умотивованою.

Керуючись ст. ст. 150-157, 243, 248 КАС України,

ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня її проголошення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня складання повного судового рішення

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення.

У разі постановляння ухвали в порядку письмового провадження ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Пекний А.С.