Справа № 0640/4113/18
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 0640/4113/18

Головуючий у 1-й інстанції: Панкеєва В.А.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

05 березня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М. ,

за участю: секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

представника позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2018 року (повний текст виготовлено 13.11.2018) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Держпраці у Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови №ЖИ 110 ЖТ 2071/88/НП/АВ-ФС від 20.07.2018,

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2018 ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Управління Держпраці у Житомирській області, в якому просив скасувати постанову №ЖИ 110 ЖТ 2071/88/НП/АВ-ФС від 20.07.2018 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами в розмірі 372300 грн.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2018 року та прийняти нову постанову про задоволення позову.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що законодавець розмежовує відповідальність особи за недопущення до проведення перевірки в залежності від предмету перевірки, а саме: відповідальність, передбачена абз.6 ч.2 ст.265 КЗпП України за недопущення до перевірки з питань додержання законодавства про працю та відповідальність, передбачена абз.7-за недопущення до перевірки з питань виявлення порушень, зазначених в абзаці 2 цієї частини.

Зі змісту всіх наявних документів інспекційного відвідування, копії яких містяться в матеріалах справи, вбачається, що предметом інспекційного відвідування позивача є додержання законодавства про працю, а не виявлення порушень, зазначених в абзаці 2 частини 2 ст.265 КЗпП України, а тому притягнення останнього до відповідальності за абз.7 ч.2 ст.265 КЗпП України, безпідставне.

Таким чином, на думку позивача, в його діях відсутні ознаки порушення абз.7 ч.2 ст.265 КЗпП України.

Також в апеляційній скарзі наголошено на тому, що суд першої інстанції як на доказ по справі, послався на пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які грунтуються на припущеннях, оскільки останнім достовірно не було відомо, що ОСОБА_3 використовує найману працю. В той же час, позивачем надано довідку, згідно якої останній не використовує найману працю.

Крім того, апелянт звернув увагу, що його не було належним чином повідомлено про розгляд справи про накладення штрафу.

11.02.2019 від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, мотивований тим, що оскаржувана постанова прийнята у відповідності до Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Відповідач будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився.

05.03.2019 до початку судового засідання, на електронну пошту суду, надійшло клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, мотивоване тим, що останній бере участь в судовому засіданні в іншій справі №240/5/19. При цьому, до заяви не долучено доказів, які свідчать про участь представника відповідача у розгляді іншої справи.

Зважаючи на те, що доводи викладені в клопотанні про відкладення розгляду справи, не підтверджені належними доказами, а також на те, що відповідач, який отримав судову повістку про розгляд справи 19.02.2019, мав достатньо часу для вжиття заходів, спрямованих для забезпечення участі у справі призначеній на 05.03.2019 іншого представника, колегія суддів відмовила в задоволенні клопотання.

У відповідності до вимог ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, на підставі наказу начальника Управління Держпраці у Житомирській області від 11.07.2018 №1146 "Про проведення заходу державного контролю ФОП ОСОБА_3" та направлення на проведення заходу державного контролю від 11.07.2018, посадовою особою відповідача 11.07.2018 здійснено спробу проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_3 з питань додержання законодавства про працю щодо оформлення трудових відносин.

Однак, в зв'язку з ненаданням доступу до виробничих, службових, адміністративних приміщень об'єкта відвідування, розташованого за адресою Житомирська область Житомирський район с.Заможне вул. Шевченка,29д, перевірку не проведено, про що складено Акт № ЖТ2071/88/НП/АВ від 11.07.2018.

На підставі вказаного акта, 20.07.2018 начальником Управління Держпраці у Житомирській області винесено постанову № ЖИ110-ЖТ2071/88/НП/АВ, про накладення на ФОП ОСОБА_3 штрафу у розмірі 372 300 грн., за порушення останнім абз.7 ч.2 ст.265 КЗпП України.

Не погоджуючись з даною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що відсутні підстави для скасування постанови №ЖИ 110 ЖТ 2071/88/НП/АВ-ФС від 20.07.2018 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами в розмірі 372300 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та надаючи правову оцінку обставинам справи, виходить зі слідуючого.

Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року N 96 (далі - Положення N 96), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Пунктом 7 Положення N 96 встановлено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об'єкт відвідування), визначена в Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року N 295 "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"(далі - Порядок N 295).

У п.2 Порядку N 295 зазначено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці:

Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад).

Згідно п.4 Порядку N 295 форми службового посвідчення інспектора праці, акта, довідки, припису, вимоги, перелік питань, що підлягають інспектуванню, оприлюднюються на офіційному веб-сайті Держпраці.

Відповідно до п.п.3 п.5 Порядку N 295 інспекційні відвідування проводяться, зокрема, за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 - 7 цього пункту.

Пунктом 11 Порядку N 295 визначено, що інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право: 1) під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об'єкта відвідування, в яких використовується наймана праця; 2) ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію / відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об'єктом відвідування їх копії або витяги; 3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об'єкта відвідування запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення; 4) за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів; 5) на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування; 6) фіксувати проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо-, фото- та відеотехніки; 7) отримувати від державних органів інформацію, необхідну для проведення інспекційного відвідування, невиїзного інспектування.

Так, згідно п.14 Порядку N 295 під час проведення інспекційного відвідування об'єкт відвідування має право, зокрема не допускати до проведення інспекційного відвідування у разі: відсутності службового посвідчення; якщо на офіційному веб-сайті Держпраці відсутні рішення Мінсоцполітики про форми службового посвідчення інспектора праці, акта, довідки, припису, вимоги, перелік питань, що підлягають інспектуванню; якщо строк проведення інспекційного відвідування перевищує строки, визначені пунктом 10 цього Порядку.

При цьому, відповідно до пунктів 16, 17 Порядку № 295 у разі створення об'єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці (відмова у допуску до проведення відвідування (ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування; перешкода в реалізації інших прав, передбачених пунктом 11 цього Порядку), відсутності об'єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування), відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування із зазначенням відповідних причин, який за можливості підписується керівником об'єкта відвідування або іншою уповноваженою особою. Копія акта, зазначеного у пункті 16 цього Порядку, надсилається органам, яким підпорядкований об'єкт відвідування (за наявності), для вжиття заходів з усунення перешкод і забезпечення присутності об'єкта відвідування за своїм місцезнаходженням.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 509 затверджено Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (далі Порядок № 509), який визначає механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою-сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення».

Відповідно до пункту 2 зазначеного вище Порядку штрафи можуть бути накладені на підставі: рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації; акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об'єднаної територіальної громади; акта документальної виїзної перевірки ДФС, її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Як слідує з матеріалів справи, 01.07.2018 начальником Управління Держпраці у Житомирській області прийнято наказ №1146 "Про проведення заходу державного контролю ФОП ОСОБА_3" з питань додержання законодавства про працю щодо оформлення трудових відносин.

Підставою для прийняття вказаного наказу слугував лист Житомирської РДА від 09.07.2018 №18-4/1009, в якому зазначено, що робочою групою з питань детінізації доходів та відносин у сфері зайнятості населення райдержадміністрації проводилось обстеження стану дотримання вимог трудового законодавства суб'єктами господарювання, зокрема ФОП ОСОБА_3 Однак, встановити факт наявності чи відсутності працівників з якими укладено трудові відносини неможливо, оскільки ОСОБА_3 на територію підприємства пройти не дозволив. В зв'язку з наведеним, запропоновано Управлінню Держпраці у Житомирській області здійснити перевірку суб'єктів господарювання щодо дотримання законодавства про працю та іншого законодавства України.

На підставі наказу №1146 "Про проведення заходу контролю ФОП ОСОБА_3" начальником управління Держпраці у Житомирській області 11.07.2018 видано направлення на проведення заходів державного контролю №1076, підставою якого зазначено: за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством та джерел, зазначених у підпунктах 1,2,4-7 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295 (лист Житомирської РДА від 09.07.2018 № 18-4/1009).

Однак, в зв'язку з ненаданням доступу до виробничих, службових, адміністративних приміщень об'єкта відвідування, розташованого за адресою Житомирська область, Житомирський район, с.Заможне, вул. Шевченка,29д, перевірка не проведена, про що складено Акт № ЖТ2071/88/НП/АВ від 11.07.2018, на підставі якого винесено спірну постанову, на підставі абз.7 ч.2 ст.265 КЗпП України.

Разом з тим, позивач вважає, що його дії повинні бути кваліфіковані, як порушення передбачене абз.6 ч.2 ст.265 КЗпП України, оскільки з Акту перевірки вбачається, що метою проведення перевірки було додержання вимог законодавства про працю, оскільки в ньому відсутнє конкретне посилання на те, що перевірка проводиться з метою виявлення порушень зазначених в абзаці 2 ч.2 ст.265 КЗпП України.

Так, відповідно до ч.3 ст.24 КЗпП України, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

згідно абз.7 ч.2 ст.265 КЗпП України вчинення дій, передбачених абзацом шостим цієї частини, при проведенні перевірки з питань виявлення порушень, зазначених в абзаці другому цієї частини,-у стократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Відповідно до абз.6 ч.2 ст.265 КЗпП України юридичні та фізичні особи- підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Абзацом 2 ч.2 ст. 265 КЗпП України передбачено відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Згідно наведеної норми, склад правопорушення передбачає наступні обов'язкові складові, такі, як:

-фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту),

-оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві,

-виплата заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків.

Як встановлено зі змісту листа Житомирської РДА, наказу та направлення на проведення перевірки, метою проведення перевірки у суб'єкта господарювання-ФОП ОСОБА_3 було виявлення фактів неоформлення трудових відносин з найманими працівниками, наявність яких є підставою для притягнення до відповідальності відповідно до абз. 2 ч.2 ст. 265 КЗпП України, а недопущення до проведення перевірки з питань виявлення вказаного правопорушення-притягнення до відповідальності відповідно до абз.7 ч.2 ст. 265 КЗпП України.

А отже, колегія суддів вважає помилковими посилання апелянта на те, що останнього безпідставно притягнуто до відповідальності за абз. 7 ч.2 ст. 265 КЗпП України, оскільки в його діях відсутній склад зазначеного правопорушення.

Стосовно доводів скаржника щодо неналежного повідомлення його про розгляд справи про накладення штрафу, колегія суддів вказує на таке.

Відповідно до пунктів 3-7 Порядку № 509 уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа).

Справа розглядається у пятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд.

У разі надходження від субєкта господарювання або роботодавця, щодо якого порушено справу, обґрунтованого клопотання про відкладення її розгляду, строк розгляду справи може бути продовжений уповноваженою посадовою особою, але не більше ніж на 10 днів.

Про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють субєктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за пять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Справа розглядається за участю представника субєкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.07.2018 відповідачем оформлено повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю, стосовно ФОП ОСОБА_3 о 10 год. 00 хв. 20 липня 2018, яке згідно фіскального чека, в той же день рекомендованим листом направлено на адресу позивача.

Частиною 2 Розділу ІІ Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958 визначено, що нормативний строк пересилання рекомендованої місцевої письмової кореспонденції операторами поштового звязку- до трьох днів.

Таким чином, відповідач направляючи повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу, врахував строк пересилання поштового відправлення та мав об'єктивні підстави вважати, що позивачем повідомлення буде отримано за п'ять днів до розгляду справи. Однак, як слідує з відомостей "Укрпошти", поштове відправлення, яке надійшло до відділення поштового зв'язку 13.07.2018 ОСОБА_3І не вручено, відмітка "інші причини". Відправлення вручене особисто-20.07.2018.

Отже, враховуючи те, що контролюючим органом вжито всіх необхідних заходів для завчасного повідомлення позивача про розгляд справи, однак поштова кореспонденція, не була вручена ОСОБА_3 з незалежних від відповідача причин, колегія суддів вважає, що позивач належним чином повідомлений про її розгляд.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 205, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 11 березня 2019 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_6 ОСОБА_7