Справа № 400/2791/18
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/2791/18
Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача - Шляхтицького О.І.,

суддів: Потапчука В.О., Семенюка Г.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Миколаївського міського голови про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом про визнання протиправною бездіяльність Миколаївського міського голови щодо повідомлення позивачу у термін встановлений ст. 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" правильної назви вулиці та зобов'язати відповідача повідомити позивачу правильну назву вулиці.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що 24.10.2018 звернувся з запитом до відповідача про надання інформації. В запиті, позивач просив повідомити правильну назву вулиці, Паркова чи А.Олійника, оскільки на його адресу приходять листи з зазначенням різних вулиць. Про те, відповідач не надав відповіді на зазначений запит, чим порушив термін передбачений статтею 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" та право позивача на одержання інформації.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року визнано протиправною бездіяльність Миколаївського міського голови (вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001) щодо ненадання відповіді на запит на інформацію від 24.10.2018.

Зобов'язання Миколаївського міського голову (вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001) надати відповідь на запит на інформацію від 24.10.2018.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права, у зв'язку з чим просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що 24.10.2018 на підставі того, що позивачу приходять листи в яких зазначається адреса с різними назвами вулиці (Паркова, А.Олійника), останній звернувся з запитом до відповідача про надання інформації стосовно визначення правильної назви вулиці, Паркова чи А.Олійника. Відповідач відповіді на запит не надав.

Вважаючи дії відповідача такими, що порушують положення статті 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" в ненаданні публічної інформації за запитом, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надана відповідь на запитувану інформацію в запиті від 24.10.2018, матеріали справи не містять доказів про повідомлення позивача про продовження строку розгляду запиту, відповідач не надав відзив на позов, не надав доказів на спростування доводів позивача.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, Закону України "Про доступ до публічної інформації", Закону України "Про інформацію".

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України "Про доступ до публічної інформації".

Преамбулою та статтею 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес. Публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

За змістом статті 5 Закону України "Про інформацію" передбачено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

На підставі статті 10 Закону України "Про інформацію" за змістом інформація поділяється на такі види: інформація про фізичну особу; інформація довідково-енциклопедичного характеру; інформація про стан довкілля (екологічна інформація); інформація про товар (роботу, послугу); науково-технічна інформація; податкова інформація; правова інформація; статистична інформація; соціологічна інформація; інші види інформації.

За правилами пункту 1 частини 1 статті 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

З матеріалів справи вбачається, що запит про надання інформації від 24.10.2018 відповідає вимогам, встановленим статтею 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Приписами частин 1 та 4 статті 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Отже, за загальним правилом відповідь на запит щодо отримання певної інформації надається розпорядником інформації не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання відповідного запиту.

Однак, в окремих випадках (наприклад, якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації) розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів та письмово повідомити про це запитувача такої інформації.

Таким чином, з огляду, що відповідачем не надана відповідь на запитувану інформацію в запиті від 24.10.2018, матеріали справи не містять доказів про повідомлення позивача про продовження строку розгляду запиту, відповідач не надав відзив на позов, не надав доказів на спростування доводів позивача, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача, зокрема і визнання протиправною бездіяльності Миколаївського міського голови щодо ненадання відповіді на запит та зобов'язати останнього надати відповідь на запит від 24.10.2018.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи позивач частково довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апеляційної скарги.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції не застосував для вирішення справи статтю 2 КАС України спростовуються дослідженням оскаржуваного рішення, адже останній абзац його мотивувальної частини містить відповідне посилання на вищезазначену статтю процесуального закону.

Стосовно доводів апелянта, що суд першої інстанції не розглянув і не вирішив позовні вимоги щодо повідомлення, яка назва вулиці правильна Паркова чи А. Олійника, колегія суддів зазначає, що суд обирає такий спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Водночас апеляційний суд вважає обраний судом першої інстанції спосіб захисту таким, що не суперечить закону, забезпечує ефективний захист права позивача, адже зобов'язання Миколаївського міського голову надати відповідь на запит на інформацію від 24.10.2018. бути мати наслідком відповідь на питання "яка назва вулиці правильна Паркова чи А. Олійника".

Сумніви апелянта у наданні відповідачем належної відповіді на запит не можуть бути взяті до уваги, оскільки ґрунтуються на припущеннях про незмінність регулювання спірних правовідносин в подальшому.

Апеляційний суд вказує на те, що зазначені сумніви не відповідають змісту законодавства, оскільки судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання. Без встановлення такого порушення, а лише допускаючи можливість неправомірної поведінки суб'єкта оскарження, суд не може дійти висновку про можливість захисту прав у майбутньому.

Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб'єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні ОСОБА_2 є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року у справі № 400/2791/18 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: В.О. Потапчук

Суддя: Г.В. Семенюк