Справа № 1440/2433/18
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2019 р. № 1440/2433/18
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мельника О.М. розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до відповідача:Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський", бульвар Тараса Шевченка, 35, м. Київ, 01032

про:зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі-позивач), звернулась з позовом до суду до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" (далі-відповідач) про зобов'язання уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтувала посиланням на ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яка гарантує кожному вкладнику банку - фізичній особі, відшкодування коштів за його вкладом за рахунок Фонду у сумі, що не перевищує 200000 гривень.

Відповідач надав відзив на позов, просив відмовити у задоволенні позову, оскільки договір позики між позивачем та ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" на суму 25000,00 грн., є двостороннім (без участі банку як повіреного), який по своїй правовій природі не є вкладом згідно Закону України "Про банки та банківську діяльність" та Закону України № 4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон 4452).

Відповідно до ч. 9 ст.205 КАС України, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідивши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, матеріали, що містяться у справі, суд встановив таке.

18.05.2016 між ОСОБА_1 та ПАТ "Банк Михайлівський" було укладено договір банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)" № 980-067-000001085, відповідно до якого Банк відкриває Клієнту на його ім'я поточний рахунок № НОМЕР_2 в гривні та здійснює його розрахунково-касове обслуговування. Того ж дня позивач на поточний рахунок внесла 25000,00 грн. через касу ПАТ «Банк Михайлівський», квитанція № 3915416 від 18.05.2016 року.

Таким чином, позивач набула прав вкладника з 18.05.2016 року.

Також 18.05.2016 року, між Позивачем (Сторона-1) та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" (Сторона-2) було укладено Договір № 980-067-000241523 (далі - Договір).

Згідно п. 1.1. Договору Позивач передає Стороні-2 у власність грошові кошти, в розмірі, порядку та на строк, передбачені цим Договором, а Сторона-2 зобов'язується повернути кошти Позивачу та виплатити проценти, в порядку та на умовах, встановлених цим Договором.

Умовами п.1.2. Договору визначено, що Сторона-2 приймає від Позивача у власність кошти на наступних умовах: сума коштів - 25000,00 гривень (двадцять п'ять тисяч гривень); строк користування коштами - не більше 182 днів; Сторона-2 повертає Позивачу кошти у безготівковій формі на рахунок Позивача № НОМЕР_2 в ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», код Банку 380935.

19 травня 2016 року ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» було повернуто на поточний рахунок ОСОБА_1 суму її вкладу в розмірі 25000,00 грн. по договору № 980-067-000241523 від 18.05.2016 року.

На підставі рішення Національного банку України від 23.05.2016 № 14/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23.05.2016 № 812 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» та рішення від 13.06.2016 року № 991 «Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський».

Згідно з даними рішеннями розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком з 23.05.2016 року по 22 липня 2016 року включно.

Уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» було призначено Ірклієнка Ю.П.

Рішенням Правління Національного банку України № 124-рш від 12.07.2016 року оголошено про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський».

На підставі Рішення НБУ № 124-рш виконавчою дирекцією Фонду гарантування винесено Рішення № 1213 від 12.07.2016 року, згідно з яким з 13.07.2016 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" та призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський" Ірклієнку Ю.П. строком на два роки з 13.07.2016 року по 12.07.2018 року.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1702 від 01.09.2016 року призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» Волкову О.Ю. з 05.09.2016 року.

Листом від 27.01.2017 року № 3Г1/7360 позивача повідомлено, що договір № 980-067-000241523 від 18.05.2016 року, укладений без участі ПАТ «Банк Михайлівський» як повіреного, тому відсутні підстави для включення позивача до Переліку вкладників , за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень.

Відповідно до рішення №27 від 21.08.2012 адміністративної ради Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про збільшення розміру відшкодування коштів за вкладами» розмір відшкодування коштів за вкладами, включаючи відсотки, за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб встановлено до 200000 гривень.

Суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача належить задовольнити з таких підстав.

Стаття 27 Закону зобов'язує уповноважену особу Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку сформувати два переліки: 1) вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; 2) вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до ч.4 ст.26 цього Закону.

З приводу постанови НБУ №217/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку" ПАТ «Банк Михайлівський», яка вводила ряд обмежень щодо діяльності ПАТ «Банк Михайлівський» то необхідно зазначити, що ця постанова адресована в першу чергу до керівників банківської установи, а не до його клієнтів. Обмеження, викладені у п.4 зазначеної постанови носять загальний та неконкретний характер, і неможливо встановити, яке саме з цих обмежень може стосуватись відкриття поточних рахунків та зарахування на них коштів клієнта.

У будь-якому разі, ст.75 Закону України «Про банки і банківську діяльність» жодних цивільно-правових наслідків для правочинів, укладених проблемними банками, не передбачає. Єдина заборона для проблемних банків, передбачена ст.75 Закону, стосується використання для розрахунків прямих кореспондентських рахунків в національній та іноземній валюті. Обмежень для клієнтів банка у використанні власних рахунків, законодавство не передбачає.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачені певні цивільно-правові наслідки лише щодо правочинів, укладених після введення тимчасової адміністрації та початку процедури виведення банку з ринку. В цьому випадку це з 23.05.2016.

Жодних обмежень та наслідків для правочинів, укладених банком під час дії постанови НБУ про віднесення його до категорії проблемних, Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не передбачає. Тому, станом на 19.05.2016 ніяких перешкод для здійснення банківських переказів не було.

Суд виходить з того, що ОСОБА_1, до визнання НБУ банку проблемним, розмістила на поточному рахунку банку - 25000,00 грн.

Станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку - 23.05.2016, зазначені кошти - 25000,00 грн. були на поточному рахунку ОСОБА_1

А за таких обставин, вона має право на відшкодування коштів за її вкладом за рахунок Фонду відповідно до ст.26 Закону.

Операції проведення ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» в травні 2016 року з перерахуванням коштів один одному на підставі договорів доручення та відступлення права вимоги не вплинули на баланс взаєморозрахунків ОСОБА_1 з банком.

На час виведення Фондом банку з ринку, на поточному рахунку ОСОБА_1 знаходилися ті самі 25000,00 грн., які нею особисто внесені до каси ПАТ «Банк Михайлівський» 18.05.2016 року.

Посилання відповідача, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ "Банк Михайлівський", про те, що кошти в сумі 25000,00 грн., внесені позивачем не є вкладом у розумінні ст. 2 Закону України № 4452, так як кошти позивача були залучені фінансовою компанією як позику з подальшим поверненням їх на рахунок позикодавця, тому правовідносини, що склалися між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський» не мають відношення до вкладу, судом до уваги не приймаються, оскільки 19.11.2016 року вступив в законну силу Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» від 15.11.2016 року №5390, яким передбачено, що до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом №5390, віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.

Тобто, вказаним законом розширено коло осіб, які з 19.11.2016 року набули права на отримання коштів за рахунок Фонду.

Згідно із абз. 2 п. 15 Перехідних положень Закону України від 15.11.2016 року №5390 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб зобов'язано ретельно вивчити документи щодо кожної фізичної особи, яку прирівняно до вкладника і кошти якої прирівняні до вкладу цим пунктом, і не пізніше 20 робочих днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" розпочати за рахунок коштів Фонду у межах суми відшкодування, визначеної частиною першою статті 26 цього Закону, виплату відшкодування коштів фізичним особам, які набули право на таке відшкодування у зв'язку з їх прирівнянням до вкладників.

Зазначена правова позиція відповідає правовим висновкам Вищого адміністративного суду, викладеним, зокрема, в ухвалі від 13.09.2017 року по справі №К/800/16649/17.

Таким чином, відповідач, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський», навіть з прийняттям змін до законодавства, не включив позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, що свідчить про його протиправну бездіяльність, тому позовні вимоги слід задовольнити.

За таких обставин, позов належить задовольнити.

У позовній заяві позивач зазначає, що звільняється від сплати судового збору на підставі Закону України "Про захист прав споживачів".

Розглянувши зазначене обґрунтування позивача щодо звільнення останнього від сплати судового збору за цим позовом, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач фізична особа, яка придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Згідно з частиною третьою статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Статтею 21 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено, що крім випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав'язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; ціну продукції визначено неналежним чином; документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Позивач вважає, що даний спір пов'язаний із захистом його прав як споживача банківських послуг, тому з цим пов'язує звільнення від сплати судового збору на підставі частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів".

Проте така позиція позивача не відповідає законодавству, оскільки у даному випадку спір не має на меті захист його прав як споживача послуг у відносинах з Банком у розумінні статті 21 Закону України "Про захист прав споживачів", адже позивач у судовому порядку має на меті захистити своє право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ "Банк Михайлівський" за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що регулюється Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Отже, дослідивши матеріали адміністративного позову, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів", тому позивач має сплатити судовий збір на загальних підставах, встановлених Законом України "Про судовий збір".

З огляду на викладене, позивач за подання позовної заяви повинен був сплатити судовий збір у розмірі 704,80 грн. (за ставкою на момент звернення позивача до суду).

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Таким чином, під час розгляду справи, враховуючи приписи ст.139 КАС України, з відповідача належить стягнути судовий збір у сумі 704,80 грн.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 194, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" (бульв. Тараса Шевченка, 35, м. Київ, 01032, ідентифікаційний код 21708016) задовольнити повністю.

2. Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" (б-р Тараса Шевченка, 35, м. Київ, 01032 ) внести до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" (бульв. Тараса Шевченка, 35, м. Київ, 01032, ідентифікаційний код 21708016) судовий збір у сумі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок) на користь держави (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача: 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); МФО: 899998; рахунок отримувача: 6001; код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П'ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суддя О.М. Мельник