Справа № 560/76/19
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2019-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/76/19
РІШЕННЯ

іменем України

11 березня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П.

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про скасування вимоги від 12.11.2018 №Ф-43350-17 про сплату боргу (недоїмки) в сумі 8448 грн зі сплати єдиного внеску.

Ухвалою від 16.01.2019 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 11 листопада 2003 року зареєстрований як фізична особа - підприємець. З 02 лютого 2004 року взято на облік платника податків у ДПІ м. Хмельницького. 06 грудня 2018 року за №6007377 вчинено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, а відтак припинено підприємницьку діяльність. Вказує, що являється пенсіонером з 12.10.1996, як військовий пенсіонер, що підтверджується пенсійним посвідченням серії П №143263 від 10.12.1996. Вважає, що набув прав, що пов'язані з певним віком, в тому числі право на звільнення від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Позивач стверджує, що оспорюваною вимогою відповідач створює позивачу перепони в реалізації його конституційних прав, які полягають в надмірному покладанню на нього обов'язку всупереч законодавства щодо сплати єдиного внеску, чим нівелюється принцип верховенства права та є намаганням застосувати положення закону, яке значно обмежує його конституційні права громадянина України. За таких обставин, просить позов задовольнити повністю.

На адресу суду 11.02.2019 надійшов відзив відповідача на позовну заяву в якому зазначив, що фізичні особи-підприємці, яким призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", не є пенсіонерами за віком у розумінні Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" і зобов'язані нараховувати та сплачувати єдиний внесок на загальних підставах. Повідомив, що за 2017 рік згідно з даними інтегрованої картки платника податків позивача за ним рахується заборгованість на загальну суму 8448 грн. Вважає, що відповідачем обґрунтовано та правомірно виставлено позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.11.2018 за №Ф-43350-17. За таких обставин, просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Від позивача 13.02.2019 надійшла відповідь на відзив в якій зазначає, що станом на 2017 рік (за який нараховано заборгованість) досяг 60 - річного пенсійного віку, так як він є ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому заперечення на позов не являються правомірними. Просить скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-43350-17 від 12 листопада 2018 року на суму 8448 грн заборгованості зі сплати єдиного внеску, винесену відповідачем.

Розглянувши позовну заяву, відзив на позов та відповідь на відзив, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

З 12.10.1996 ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугу років, що підтверджується копією посвідчення серія П№143263 від 10.12.1996 та одночасно був фізичною особою-підприємцем, що перебував на спрощеній системі оподаткування.

Головним управлінням ДФС України у Хмельницькій області 12.11.2018 виставлено позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) за №Ф-43350-17 на загальну суму 8448 грн.

Не погодившись з правомірністю вказаної вимоги позивач оскаржив її в адміністративному порядку подавши скаргу до ГУ ДФС у Хмельницькій області, однак листом від 28.12.2018 за №35359/22-01-17-02-15 ГУ ДФС у Хмельницькій області надало відповідь в якій зазначено, що скарга на вимогу про сплату недоїмки по єдиному соціальному внеску розглядається ДФС України. Таким чином, в ГУ ДФС у Хмельницькій області відсутні підстави для розгляду скарги на вимогу про сплату боргу (недоїмки) 12.11.2018 №Ф-43350-17.

У зв'язку з цим, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати і повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" №2464-VI від 08.07.2010.

Відповідно до статті 1 цього Закону єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Платниками єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування є, зокрема, фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування (пункт четвертий частини першої статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування").

Згідно з положеннями частини 4 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" №2464-VI від 08.07.2010 особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Цією нормою передбачено вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати за себе єдиного внеску.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XI від 05.11.1991 трудові пенсії діляться на пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Також, згідно з частиною першою статті 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.07.2003 за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Право чоловіків на пенсію за віком, що передбачене частиною першою статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XI від 05.11.1991 та частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.07.2003 пов'язується, зокрема, з досягненням 60 років.

Пенсія за віком є одним із видів пенсійного страхування, яке здійснюється за рахунок коштів, що надходять від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до відповідних страхових фондів і не зараховуються до Державного бюджету України. Саме з цих фондів покриваються витрати на медичні профілактично-реабілітаційні заходи, допомогу на поховання пенсіонерів за віком тощо.

Пенсії за вислугу років відповідно до статті 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення"№1788-XI від 05.11.1991 встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Так, згідно зі статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-XII від 09.04.1992, особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до пункту "б" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-XII від 09.04.1992 право на пенсію за вислугу років мають особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, звільнені зі служби за вислугу років, за віком, за станом здоров'я, у зв'язку із скороченням штатів або організаційними заходами і які на день звільнення досягли 45-річного віку, а ті з них, що є інвалідами війни, - незалежно від віку, і мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ.

Частиною першою статті 8 цього Закону встановлено, що виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Таким чином, законодавцем визначено, що пенсія за віком та пенсія за вислугу років є різними державними пенсіями, відмінність яких зумовлена юридичними та фактичними підставами призначення цих видів пенсій та джерелами фінансування.

Системний аналіз вказаних норм дають підстави для висновку, що фізичні особи-підприємці, яким призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-XII від 09.04.1992 і які обрали спрощену систему оподаткування, не звільняються від сплати за себе єдиного внеску на підставі частини четвертої статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" №2464-VI від 08.07.2010, не зважаючи на можливе досягнення ними загального пенсійного віку, необхідного для пенсії за віком.

Тобто, від сплати за себе єдиного внеску звільняються лише ті фізичні особи-підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування і є пенсіонерами за віком.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2018 року № 826/28012/15, а також Верховним Судом України у постанові від 15 квітня 2014 року № 21-59а14 та постанові № 822/4655/14 від 23 лютого 2016 року.

При цьому, суд звертає увагу, що статтею 10 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.07.2003 передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугу років, яку на виконання положень статті 10 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.07.2003 обрав самостійно.

Отже, оскільки при досягненні пенсійного віку позивач не перейшов на пенсію за віком, то він не набув право на пільгу, передбачену частиною четвертою статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" №2464-VI від 08.07.2010.

А отже, відповідно до пункту першого частини другої статті 6 Закону "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" №2464-VI від 08.07.2010 платник єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (частина 12 статті 9 Закону).

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом, в тому числі обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, визнається недоїмкою.

Як свідчать матеріали справи та дані облікової картки платника єдиного внеску, станом на 31.10.2018 сума боргу позивача зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування становить 8448 грн.

В силу вимог частини четвертої статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" №2464-VI від 08.07.2010 орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Головне управління ДФС у Хмельницькій області, формуючи та надсилаючи позивачу вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12.11.2018 за №Ф-43350-17, діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Дана вимога в повній мірі відповідає встановленим у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям правомірності, обґрунтованості, неупередженості, добросовісності, розсудливості, пропорційності та своєчасності, а відтак до скасування не підлягає.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що Законом України від 03.10.2017 №2148 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії" внесено зміни до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", яким в тому числі внесено зміни частини четвертої статті четвертої цього Закону.

Так, з 01.01.2018 відповідно до частини четвертої статті четвертої Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Тобто, з 01.01.2018 фізичні особи-підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, досягли пенсійного віку та отримують пенсію (незалежно від її виду) звільняються від сплати за себе єдиного внеску. В даному випадку, позивачу нараховано єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період 2017 року, тобто до набрання чинності змін, внесених до цієї статті.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні даного спору, з огляду на встановлені обставини, дійшов висновку, що дії відповідача вчиненні в порядку та у спосіб, що визначені чинним законодавством, в межах наданих йому повноважень, обґрунтовано і правомірно. В той час як порушення прав позивача, про захист яких він просив в судовому порядку, не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду. А тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити повністю.

Правові підстави для застосування статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про скасування вимоги від 12.11.2018 №Ф-43350-17 про сплату боргу (недоїмки) в сумі 8448 грн зі сплати єдиного внеску.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,Хмельницький,Хмельницька область,29009 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1)
Відповідач:Головне управління ДФС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 39492190)

Головуючий суддя ОСОБА_2