Справа № 804/8766/17
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 лютого 2019 року м. Дніпросправа № 804/8766/17

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2018 року (головуючий суддя Єфанова О.В.)

у справі № 804/8766/17

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача форми «Ф» № 62-13 від 04.10.2017, яким визначено суму податкового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб за 2017 рік в сумі 10416,67 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу невідомо, на який транспортний засіб відповідачем нараховано транспортний податок з фізичних осіб за 2017 рік, оскільки у власності позивача не перебуває автотранспортний засіб, що може бути об'єктом оподаткування у відповідності до пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України та щодо якого відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення форми «Ф» №62-13 від 04.10.2017.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.02.2018 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідачем правомірно оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням визначено суму грошового зобов'язання з транспортного податку позивачу як власнику транспортного засобу, що є об'єктом оподаткування відповідно до ст. 267 Податкового кодексу України. Доводи позивача, що бюджетним періодом, в якому починає застосовуватись транспортний податок до власників транспортних засобів, є 2018 рік судом не прийняті, визнані безпідставними.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняте рішення яким позов задовольнити. Позивач зазначає, що суд не врахував, що податковим органом під час формування та надсилання спірного податкового повідомлення-рішення не дотримано всіх необхідних вимог чинного законодавства, оскільки застосування контролюючим органом положень Податкового кодексу України з урахуванням внесених Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» змін можливо не раніше наступного бюджетного періоду, тобто не раніше 2018 року. Також судом проігноровані доводи позивача про порушення відповідачем строків для складання та надсилання податкового повідомлення-рішення позивачу. Крім того, позивач наполягає на тому, що відповідачем не встановлено, чи перебуває у власності позивача транспортний засіб, що є об'єктом оподаткування.

Позивач (його представник), представник відповідача в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання сторони повідомлені судом належним чином.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню внаслідок наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 3, 4 ст.308 КАС країни суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивач - ОСОБА_1 станом на період спірних правовідносин була власником транспортного засобу марки Land Rover модель Range Rover Sport, об'єм двигуна 2993 куб.см., реєстраційний номер НОМЕР_1, який зареєстровано у встановленому законом порядку 09.08.2016, свідоцтво про реєстрацію № НОМЕР_2.

Листом від 21.09.2017 позивач повідомила ДПІ у Шевченківському районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області, що означений автомобіль знятий з обліку згідно договору купівлі-продажу від 31.05.2017, середньо ринкова вартість автомобіля складає 1759915,02 грн.

Копію означеного договору купівлі-продажу разом з листом позивача від 21.09.2017 подано суду відповідачем, долучено до матеріалів справи.

04.10.2017 Головним управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення-рішення форми «Ф» №62-13, яким позивачу визначену суму податкового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб за 2017 рік в розмірі 10416,67 грн.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про обґрунтованість винесеного податкового повідомлення-рішення відповідача форми «Ф» № 62-13 від 04.10.2017.

Відповідно до пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» від 20.12.2016 № 1791-VIII внесені зміни до об'єкта оподаткування транспортним податком.

Згідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об'єму циліндрів двигуна, типу пального.

Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об'єм циліндрів двигуна, тип пального.

Відповідно до п. 267.4 ст. 267 Податкового кодексу України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

При цьому за правилами пп. 267.6.6 п.267.6 ст.267 ПК України за об'єкти оподаткування, придбані протягом року, податок сплачується пропорційно кількості місяців, які залишилися до кінця року, починаючи з місяця, в якому проведено реєстрацію транспортного засобу.

Пунктом 4 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» наведеного вище Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» від 20.12.2016 № 1791-VIII установлено, що в 2017 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів, які прийняті на виконання цього Закону, не застосовуються вимоги підпункту 4.1.9 пункту 4.1 та пункту 4.5 статті 4, підпункту 12.3.4 пункту 12.3, підпункту 12.4.3 пункту 12.4 та пункту 12.5 статті 12 Податкового кодексу України та Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

З урахуванням викладеного, оскільки Законом України № 1791-VIII не встановлювався новий транспортний податок, а також не змінювалась його ставка, з 01.01.2017 платниками транспортного податку є власники легкових автомобілів не старше п'яти років, середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати.

Виходячи з системного аналізу вказаних норм права, законодавець на 2017 рік не передбачив залежності нарахування транспортного податку від факту прийняття рішення про встановлення місцевих податків.

З огляду на наведені вище правові норми, приймаючи до уваги, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено у 2017 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 3200,00 гривень, об'єктом оподаткування у 2017 році є легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1 200 000 грн. і з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно).

Нараховуючи фізичній особі транспортний податок та надсилаючи податкове повідомлення-рішення, контролюючий орган має встановити, що належний цій фізичній особі транспортний засіб є об'єктом оподаткування у розумінні п.267.2.1 ст.267 ПК України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року № 66 затверджено Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, відповідно до положень пункту 3 якої джерелом інформації для визначення ціни нового автомобіля є офіційні прайс-листи виробників (дилерів).

Відповідно до п.13 цієї Методики в редакції, що діяла до 24.06.2017, Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (пункт 13 Методики).

Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об'єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг (пункт 14 Методики).

Відповідно до п.п.13, 14 Методики в редакції із змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 428 від 21.06.2017, Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого податкового (звітного) року розміщує на своєму офіційному веб-сайті перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо зазначених автомобілів: марка, модель, рік випуску, об'єм циліндрів двигуна, тип пального.

У разі відсутності на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про марку, модель легкового автомобіля, що має ознаки об'єкта оподаткування транспортним податком, Мінекономрозвитку за зверненням ДФС та/або власника зазначеного легкового автомобіля визначає його середньоринкову вартість, доповнює перелік, зазначений в абзаці першому цього пункту, такою інформацією та розміщує її на своєму офіційному веб-сайті.

Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, об'єм циліндрів двигуна та тип пального.

Зі змісту підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України та вказаної Методики вбачається, що повноваження та обов'язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку.

Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі отриманої від Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Відтак, підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення є отримана від Мінекономрозвитку інформація.

Перелік легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2017 році, розміщений на офіційному веб-сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, в якому міститься і автомобіль марки Lande Rover, модель Range Rover, 2016 року випуску.

Відповідно до відомостей з офіційного веб-сайту Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, застосованих відповідачем при визначенні об'єкта оподаткування транспортним податком у 1017 році, середньо ринкова вартість транспортного засобу позивача є більше ніж 1 200 000 грн. (а.с.27).

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції, що транспортний засіб, який на період спірних відносин належав позивачу, є об'єктом оподаткування в розумінні пп. 267.2.1 п. 267.2 ст.267 Податкового кодексу України в 2017 році. Грошове зобов'язання оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням відповідачем визначено вірно, виходячи з встановленої ставки податку та періоду та періоду, коли вказаний вище автомобіль перебував у власності позивача.

Стосовно доводів позивача про порушення контролюючим орканом встановленого пп.267.6.2 п.267.6 ст.267 ПК України строку апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказана обставина не є підставою для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відповідача форми «Ф» № 62-13 від 04.10.2017.

Допущені контролюючим органом процедурні порушення при складанні, надісланні (врученні) податкового повідомлення-рішення, які не впливають на правильність визначення податкового зобов'язання, не є виключною підставою для визнання протиправним такого рішення.

Отже, обставини направлення позивачу оскаржуваного податкового повідомлення-рішення після встановленого пп.267.6.2 п.267.6 ст.267 ПК України строку не є такими, що звільняють платника податку від обов'язку його сплати.

Крім того, відповідно до абз.2 пп.267.6.2 п.267.6 ст.267 ПК України щодо об'єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об'єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

За правилами п.54.5 ст.54 ПК України якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

З огляду на викладене, правові підстави для задоволення позову відсутні.

Наведені в апеляційній скарзі доводи, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 804/8766/17 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 Кодексу адміністративного судочинства України, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко