Справа № 466/38/19
Суддя: Невойт П. С.
Дата ухвалення: 2019-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/38/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2019 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Невойта П.С.,

секретаря с/з ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до поліцейського взводу 1 роти 2 батальйону УНП у Львівській ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог Управління патрульної поліції у м.Львові ДПП про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

за участю позивача ОСОБА_2,

установив:

03.01.2019 року ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м.Львова з адміністративною позовною заявою до поліцейського взводу 1 роти 2 батальйону УНП у Львівській ОСОБА_3 та просить суд скасувати постанову від 25 грудня 2018 року серії НК №469282 у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що постановою серії НК №469282 від 25.12.2018 року в справі про адміністративне правопорушення його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 гривень за обставин, що він керуючи автомобілем рухався на заборонений сигнал світлофора на вул.Симоненка-В.Великого у м.Львові.

Вважає зазначену постанову про адміністративне правопорушення такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства України, оскільки прийнята з порушенням процесуальних норм законодавства України про адміністративні правопорушення та без належних на те правових підстав.

Ухвалою від 04.01.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі. Залучено Управління патрульної поліції у місті Львові Департаменту патрульної поліції /юридична адреса:м.Львів, вул.Перфецького,19 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

У судове засідання позивач ОСОБА_2 прибув та позовні вимоги підтримав, з підстав, викладених у поданому до суду позові. Пояснив, що він дійсно керував автомобілем та перевозив пасажирів, зупинившись на червоне світло і пропустив пішоходів, в подальшому рухався на дозволений сигнал світлофора. Проїхавши цілу вулицю, працівники поліції з увімкнутою сиреною зупинили автомобіль. На його вимогу надати докази відеофіксації порушення, йому відмовили та склали протокол. Просив позов задовольнити.

Відповідач поліцейський ОСОБА_3 та представник третьої особи Управління патрульної поліції у місті Львові Департаменту патрульної поліції до суду не прибули, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, що стверджується рекомендованим поштовим повідомленням яке надійшло на адресу суду та долучено до матеріалів справи /а.с.13,14/, відзиву на позовну заяву подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі представника відповідача, суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.

Дослідивши зібрані у справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 № 2).

Згідно ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

В судовому засіданні встановлено, що постановою серії НК №469282 від 25.12.2018 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 гривень за обставин що водій керуючи автомобілем рухався на заборонений сигнал світлофора на вул.ОСОБА_4Великого у м.Львові.

Згідно ст. 251 КпАП України, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показання технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У зв`язку з цим посадова особа зобов`язана розглянути всі сторони адміністративного правопорушення, оцінити його наслідки, переконатись, що внаслідок його вчинення не завдана значна шкода окремим громадянам або суспільству, дослідити обстановку, в якій вчинене порушення, особу порушника, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність та інше.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення зазначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно п.2 розділу ІІІ наказу №1395 від 07.11.2015року затвердженого в Міністерстві юстиції України 10.11.2015року за №1408/27853 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» - постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.122 КпАП України, виносяться на місці вчинення адміністративного правопорушення.

У відповідності до ст.251,252 КУпАП приймаючи рішення у справі про адміністративне правопорушення, посадова особа оцінює докази в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

До числа доказів, крім протоколу про адміністративне правопорушення, відносяться пояснення особи, яка вчинила правопорушення, пояснення потерпілих, свідків, висновки експерта, речові докази, показання технічних приладів, протоколи про вилучення речей і документів, інші документи.

Разом з тим, в матеріалах адміністративної справи про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ст.122 ч.2 КУпАП відсутні будь-які докази на підтвердження його вини у скоєному. Позивач будучи на місці заперечував щодо вчинення ним правопорушення та просив надати на підтвердження допустимі докази.

У судове засідання поліцейський ОСОБА_3 та представник третьої особи Управління патрульної поліції у місті Львові Департаменту патрульної поліції не зявилися, крім того не представили суду достатніх та належних доказів підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, не надали документів, які стали підставою для прийняття рішення про притягнення до відповідальності позивача, а тому суд приймає до уваги пояснення позивача про те, що у підтвердження зазначеного у постанові правопорушення, посадова особа не надала жодних доказів, як то запис події, чи/або інші письмові докази цього.

Згідно ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.

Зазначена постанова судом перевірялась на предмет дотримання субєктом владних повноважень принципів правомірної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо, добросовісно, розсудливо.

На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 241-246, 286 КАС України, суд, -

ухвалив :

позов ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати постанову від 25 грудня 2018 року серії НК №469282 у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, а провадження у справі закрити у звязку з відсутністю складу правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, а особою, яка не була у судовому засіданні - з моменту отримання копії рішення.

Повний текст рішення виготовлений 21.02.2019.

Суддя ОСОБА_5