Справа № 2240/3335/18
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2019-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2240/3335/18

Головуючий у 1-й інстанції: Гнап Д.Д.

Суддя-доповідач: Мельник-Томенко Ж. М.

11 березня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мельник-Томенко Ж. М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сторчака В. Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Хмельницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року (головуючий суддя Гнап Д.Д.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Хмельницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, Шепетівського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Хмельницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області та до Шепетівського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області в якому просив:

- визнати відмову Хмельницького міського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області у вигляді Висновку № 400 від 25.09.2018 року про внесення змін до актового запису цивільного стану протиправною та скасувати;

- зобов'язати Шепетівський міськрайонний відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області внести зміни до актового запису про шлюб позивача, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 № 240 від 21.08.1971 р., складеному Шепетівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, виправивши національність нареченого з "українець" на "поляк".

Підставою звернення позивача з даним позовом до суду слугувала відмова Хмельницького міського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, що міститься у висновку №400 від 25.09.2018 року, у внесенні змін до актового запису про шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 № 240 від 21.08.1971, складеного Шепетівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області. Зокрема, обгрунтовуючи власну позицію, позивач посилається на своє польське походження та польське походження його батька, національність якому встановлено рішенням суду, що набрало законної сили.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано протиправною та скасовано відмову Хмельницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області у вигляді висновку № 400 від 25.09.2018 про внесення змін до актового запису про шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 № 240 від 21.08.1971, складеного Шепетівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, виправивши національність нареченого з "українець" на "поляк".

Зобов'язано Шепетівський міськрайонний відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області внести зміни до актового запису про шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 № 240 від 21.08.1971, складеного Шепетівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, виправивши національність нареченого з "українець" на "поляк".

Частково не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем, Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи про порушення судом норм матеріального та процесуального права, апелянт просить скасувати рішення окружного суду в частині, яка стосується скасування висновку № 400 від 25.09.2018 року Хмельницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області.

Зокрема, вважаючи, що висновки суду першої інстанції з даного питання є помилковими, апелянт просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, які стосуються інтересів саме Хмельницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечив доводи відповідача та просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Обгрунтовуючи власні заперечення, позивач зазначив, що факт приналежності його батька - ОСОБА_4, до польської національності встановлений рішенням суду, яке набрало законної сили, та у відповідності до ч. 3 ст. 78 КАС України не потребує додаткового доведення. В даному випадку позивач посилається на обмеження відповідачами його права вільного вибору національності одного з батьків.

Відзив на апеляційну скаргу Хмельницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області від Шепетівського міськрайонного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області до суду апеляційної інстанції не надіслано.

Відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги з наступних підстав.

Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд застосовує положення ст. 308 КАС України, якими визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Тож в даному випадку оцінці підлягають висновки суду першої інстанції стосовно правомірності відмови Хмельницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, яка викладена у висновку № 400 від 25.09.2018, у внесенні змін до актового запису про шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 № 240 від 21.08.1971, складеного Шепетівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, шляхом виправлення національності нареченого з "українець" на "поляк".

Висновки суду першої інстанції стосовно зобов'язання Шепетівський міськрайонний відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області внести вказані зміни до актового запису не є предметом оскарження в даному судовому провадженні і тому лишаються поза увагою суду апеляційної інстанції.

Як встановлено з матеріалів справи та підтверджено наявними доказами, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, народився в смт. Мізоч Здолбунівського району Рівненської області. Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 14.03.2018, виданого повторно Здолбунівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, батьком позивача є - ОСОБА_4, а матір'ю - ОСОБА_6.

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України, національність ОСОБА_4 (батька позивача) - поляк, національність ОСОБА_6 (матері позивача) - українка.

Для внесення змін до актового запису про шлюб з ОСОБА_3 № 240 від 21.08.1971, складеного Шепетівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області щодо виправлення національності нареченого з "українець" на "поляк", позивач звернувся до Хмельницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області.

Висновком Хмельницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області № 400 від 25.09.2018 позивачу відмовлено у внесенні зазначених змін та пояснено, що жодних помилок, підчищень та перекручень в графі про національність нареченого допущено не було, а про факт відсутності неправдивих відомостей з вказаного питання свідчить підпис самого заявника.

Вважаючи, свої права порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки батько позивача - ОСОБА_4, за національністю є поляком, а тому і позивач, користуючись правом на вільний вибір та відновлення національності, також має право вважати себе поляком.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з урахуванням наступного.

Відповідно ч.4 Закону України "Про національні меншини в Україні" від 25.06.1992 №2494-XII, відносини, які виникають з приводу реалізації громадянами України прав і свобод, пов'язаних з їх належністю до національних меншин, регулюються Конституцією України, цим Законом, прийнятими на їх підставі іншими законодавчими актами, а також міжнародними договорами України.

Абзацом 1 ст.11 вказаного Закону передбачено право громадян України вільно обирати та відновлювати національність.

Згідно з приписами ч.2 ст. 300 Цивільного Кодексу України, фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Постановою Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 року "Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності запису в актах громадянського стану" передбачено, що при розгляді таких справ слід враховувати, що в актових записах про народження повинні міститись відомості про національність батьків, а якщо їх не було внесено чи неправильно зазначено то такий актовий запис має бути доповнено відповідно до рішення суду. Питання щодо національності батьків, суд вирішує на підставі письмових та інших доказів.

Отже, з урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про приналежність батька позивача - ОСОБА_4 до польської національності, оскільки вказаний факт, згідно із положеннями частини 3 статті 78 КАС України, не потребує додаткового доказування в даній справі, адже є встановленим судовим рішенням, яке набрало законної сили (рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.07.2018 (справа №822/1685/18).

Відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, регулюються Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", згідно зі статтею 2 якого актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків.

Державній реєстрації відповідно до вказаного вище Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Частиною першою статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" визначено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов'язковою. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру в обсязі, визначеному Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус".

Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до цього Закону, Цивільного та Сімейного кодексів України та інших актів законодавства органами державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно ч. 1 ст. 6 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять держави) реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Частиною 1 ст. 22 вищезазначеного Закону встановлено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за №55/18793 регулюється порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Пунктом 1.1. Правил визначено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Відповідно п.п. 1.7 та 1.16 Правил, зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. Відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

Положеннями п. 2.13.3 Правил передбачено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є висновок районного, районного у містах, міського (міст обласного значення), міськрайонного, міжрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції або дипломатичного представництва чи консульської установи України.

З огляду на встановлені обставини справи, судова колегія відхиляє доводи відповідача стосовно суперечливості інформації про народження та шлюб позивача, які на переконання апелянта містяться в повних витягах з державного реєстру актів цивільного стану громадян, оскільки в межах цієї справи суд не встановлює факт належності позивача до певної національності, а підтверджує наявність у нього підстав для реалізації права вільного вибору національності одного з батьків.

Статтею 3 Рамкової конвенції про захист національних меншин, яка ратифікована Законом України №703/97-ВР від 9 грудня 1997 року "Про ратифікацію Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин" визначено, що кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Особи, які належать до національних меншин, можуть здійснювати права і свободи, що випливають з принципів, проголошених в зазначеній Рамковій конвенції, одноосібно та разом з іншими. Частиною 1 статті 11 вказаної Конвенції визначено, що сторони зобов'язуються визнавати за кожною особою, яка належить до національної меншини, право використовувати своє прізвище (по батькові) та ім'я мовою меншини, а також право на їх офіційне визнання, відповідно до умов, передбачених у їх правових системах.

У статті 1 Угоди про принципи співробітництва між Україною та Республікою Польща по забезпеченню прав національних меншин визначено, що для досягнення цілей цієї Угоди під національними меншинами (надалі "меншини") маються на увазі відповідно: - групи громадян України, які є поляками за національністю, та які виявляють почуття національної самосвідомості, єдності зі своїм етносом, - групи громадян Республіки Польща, які є українцями за національністю та які виявляють почуття національної самосвідомості, єдності зі своїм етносом.

Відповідно до статті 3 згаданої Угоди, кожна із Сторін враховує у своїй політиці законні інтереси меншин, вживає законодавчі, адміністративні та інші необхідні заходи для зберігання, розвитку їх етнічної, мовної, культурної та релігійної самобутності, недопущення на своїй території будь-якої дискримінації осіб за ознакою їх приналежності до меншини, а також будь-яких спроб асиміляції меншин проти їх волі.

Статтею 3 Рамкової конвенції Ради Європи Про захист національних меншин (ратифікованої Законом України № 703/97-ВР від 09 грудня 1997 року) передбачено, що кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Отже, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено положення нормативних актів, що регулюють спірні питання, наслідком чого є вірний висновок про задоволення позовних вимог.

Доводи ж апелянта про відсутність підстав для внесення змін до актового запису про шлюб позивача, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 № 240 від 21.08.1971 р., оскільки на час його складання факту належності батька позивача до польської національності встановлено не було, судовою колегією до уваги не беруться. В даному випадку, суд звертає увагу апелянта, що станом на час звернення позивача до відповідача з відповідною заявою, що мало місце в 2018 році, батько позивача визнаний за національністю поляком і вказана обставина не є спростованою. При цьому, на переконання судової колегії, позивач обираючи національність одного з батьків та набуваючи нового статусу, за для уникнення в майбутньому суперечливих ситуацій щодо ідентифікації його особи, має повне право привести всі документи, що стосуються його безпосередньо та його родини, у відповідність до нововиниклих обставин.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Хмельницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 11 березня 2019 року.

Головуючий Мельник-Томенко Ж. М.

Судді Ватаманюк Р.В. Сторчак В. Ю.