Справа № 0440/6006/18
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2019-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 лютого 2019 року м. Дніпросправа № 0440/6006/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Чабаненко С.В.,

суддів: Чумака С.Ю., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.09.2018 р. в адміністративній справі №0440/6006/18 за позовом ОСОБА_1 до Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила:

- визнати незаконною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області в частині нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії за період з 01.01.2016р. по 02.02.2018р.;

- зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області нарахувати ОСОБА_1 пенсію за період з 01.01.2016р. по 02.02.2018р. та виплатити її одноразово за період з 01.01.2016р. по 31.12.2016р., а решту - рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2018 року адміністративний позов задоволено. Визнано незаконною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області в частині нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії за період з 01.01.2016р. по 02.02.2018р. Зобовязано Головне управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області нарахувати та виплатити у повному обсязі ОСОБА_1 пенсію за період з 01.01.2016р. по 02.02.2018р.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та прийняти нове про відмову у задоволені позову.

Справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, ОСОБА_1 з 31.05.2010р. перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду та отримує пенсію відповідно до Закону України від 09.07.2003р. № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Закону України від 28.02.1991р. № 796-ХІІ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи».

На підставі Витягу з протоколу від 28.08.2015р. № 180 засідання Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 році при Київській обласній державній адміністрації (далі-Комісія) про відмову у визначенні статусу особи, евакуйованої із зони відчуження з 01.01.2016 р. виплату пенсії за віком ОСОБА_1 призупинено.

Листом від 28.12.2015р. № 6301/04.25 управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська, повідомило ОСОБА_1 про припинення виплати пенсії з 01.01.2016р., оскільки, призначення та виплата пенсії повязана із статусом позивачки.

За результатами оскарження у судовому порядку рішення Комісії, прийнятого відповідно до протоколу від 28.08.2015р. № 180 про відмову у визначенні статусу особи, евакуйованої із зони відчуження, 17.11.2016р. Комісія повторно роз глянула питання щодо визначення статусу потерпілої позивачу, у результаті чого відмовила позивачу у визначені статусу особи, евакуйованої у 1986 році із зони відчуження.

Не погоджуючись з прийнятим Комісією рішенням від 17.11.2016р. позивач звернулась із адміністративним позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду. Так, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.05.2017р. по справі № 804/2458/17, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково: визнано незаконним та скасовано рішення комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 році Київської обласної державної адміністрації, прийнятого відповідно до протоколу № 188 від 17.11.2016р. в частині відмови ОСОБА_1 у визначенні статусу осіб потерпілих від Чорнобильської катастрофи другої групи (евакуйованих із зони відчуження).

На виконання вищезазначеного рішення суду на засіданні 15.11.2017р. Комісією було повторно розглянуто питання стосовно статусу позивача та відповідно до протоколу № 192 було скасоване рішення Комісії від 17.11.2016р. та визначено (поновлено) статус особи, яка постраждала в наслідок Чорнобильської катастрофи другої категорії, на підставі чого, 09.01.2018р. Дніпропетровською обласною державною адміністрацією позивачу було видане посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи серії Б №306696 с.

У звязку із поновленням статусу позивач звернулась до відповідача з листом від 02.02.2018р. з проханням поновити виплати пенсії, а також нарахувати та виплатити пенсію за період з моменту неправомірного припинення виплати пенсії, тобто з 01.01.2016р. Повторні звернення були здійснені позивачем 05.04.2018р. та 10.05.2018р.

Листами від 04.05.2018р. та від 21.05.2018р. позивача було повідомлено, що їй поновлено виплату пенсії з 02.02.2018р. Щодо нарахування та виплати пенсії за період з 01.01.2016р. по 02.02.2018р. жодної відповіді позивачу надано не було.

Вирішуючи спір суд першої інстанції дійшов висновку, що бездіяльність відповідача стосовно невиплати пенсії є протиправною, а порушені права позивача підлягають захисту шляхом зобов'язання відповідача поновити нарахування та виплату позивачу пенсії з дня припинення її виплати.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 8 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі- Закон № 1058-ІV) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Статтею 4 Закону № 1058-ІV визначено, що складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Згідно з ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.05.2017р. по справі № 804/2458/17, рішення Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження у 1986 році від 17.11.2017р., яке оформлене протоколом №188, в частині відмови ОСОБА_1 у визначенні статусу осіб потерпілих від Чорнобильської катастрофи другої групи (евакуйованих із зони відчуження), визнано протиправним та скасовано.

Отже, враховуючи те, що 15.11.2017р. Комісією було поновлено ОСОБА_1 статус особи, яка постраждала в наслідок Чорнобильської катастрофи другої категорії та 09.01.2018р. Дніпропетровською обласною державною адміністрацією позивачу було видане посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи серії Б №306696 с, суд доходить висновку про наявність у відповідача обов'язку поновити позивачеві виплату пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно з частиною 2 статті 49 Закону № 1058-ІV, передбачено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 46 Закону № 1058-ІV, нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Колегія суддів, враховуючи вищевикладене, доходить висновку, що суми пенсії позивачем не отримано з вини органу, що визначає статус осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 році, а тому колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області нарахувати та виплатити у повному обсязі ОСОБА_1 пенсію за період з 01.01.2016р. по 02.02.2018р.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що рішення суду першої інстанцій у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки судом, всебічно перевірено обставини справи, вирішено спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в судовому рішеннях повно і всебічно зясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки справа відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України є справою незначної складності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись ст. 311, 316, 315, 321,322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.09.2018 р. в адміністративній справі №0440/6006/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак

суддя І.В. Юрко