Справа № 420/6483/18
Суддя: Гусев О. Г.
Дата ухвалення: 2019-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6483/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гусева О.Г., розглянувши у письмовому провадженні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНВЕНТПРОМ" до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, № від 25.09.2018 року,

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНВЕНТПРОМ" з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, за результатом якого просить суд:в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області № та № від 25.09.2018 року.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначає, що Головним управлінням ДФС у Львівській області на підставі наказу № 4677 від 14.08.2018р. було проведено документальну невиїзну перевірку ТОВ «ІНВЕНТПРОМ» () дотримання законодавства України з питань державної митної справи щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів відповідно до митної декларації від №500010/2017/001714 при ввезені товару «кондитерські вироби з цукру...» та правильності класифікації згідно УКТ ЗЕД товару «ремонтні частини кондиціонерів повітря: компресор спіральний...» за митними деклараціями від 27.04.2017 №UA500060/2017/004697 та від 15.05.2017 №UA500060/2017/005848.

За результатами перевірки Головним управлінням ДФС у Львівській області складено Акт №2100/13-01-14-11/40892767 від 30.08.2018р.

.На підставі висновків акту, Головним управлінням ДФС у Львівській області були прийняті податкові повідомлення-рішення та донараховані грошові зобов'язання платнику податків на загальну суму 48 631, 10 грн

Вказані податкові повідомлення-рішення № та № від 25.09.2018 року позивач - ТОВ «ІНВЕНТПРОМ» вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню в судовому порядку.

Відповідно до ухвали суду від 27.12.2019 про відкриття провадження розгляд справи здійснюється в порядку загального позовного провадження.

У встановлений судом строк відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому останній просив відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача до судового засідання не з'явився, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

05 лютого 2019 року Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду справи по суті на 19 лютого 2019 року. 19 лютого 2019 року Ухвалою суду вирішено продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 205 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

Головним управлінням ДФС у Львівській області на підставі наказу № 4677 від 14.08.2018р. було проведено документальну невиїзну перевірку ТОВ «ІНВЕНТПРОМ» () дотримання законодавства України з питань державної митної справи щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів відповідно до митної декларації від №500010/2017/001714 при ввезені товару «кондитерські вироби з цукру...» та правильності класифікації згідно УКТ ЗЕД товару «ремонтні частини кондиціонерів повітря: компресор спіральний...» за митними деклараціями від 27.04.2017 №UA500060/2017/004697 та від 15.05.2017 №UA500060/2017/005848.

За результатами перевірки Головним управлінням ДФС у Львівській області складено Акт №2100/13-01-14-11/40892767 від 30.08.2018р., в якому встановлені наступні порушення:

статті 49, частини 1 статті 51, статті 52, статті 53, частини 1 та пункту 5 частини 8 статті 257, статті 289 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року №4495-УІ (із змінами та доповненнями); правила №1 та №6 пояснень Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, затверджених додатком до Закону України від 19.09.2013 №584-УІІ «Про Митний тариф України», в результаті чого занижено податкове зобов'язання по сплаті ввізного мита на загальну суму 12 351,6 грн.;

пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України щодо заниження бази оподаткування податком на додану вартість в результаті чого занижено податкове зобов'язання з ПДВ на загальну суму 26 553,26 грн.

З акту перевірки вбачається, що Головним управлінням ДФС у Львівській області встановлено, що ТОВ «ІНВЕНТПРОМ» було занижено митну вартість товару «кондитерські вироби з цукру...» за МД від 05.04.2017 №500010/2017/001714, що призвело до недоплати митних платежів у загальній сумі 38 532,70 грн. (у т.ч. з ввізного мита - 12 041,47 грн., з ПДВ - 26 491,23 грн.). Вказаного висновку контролюючий орган дійшов на підставі документів, отриманих від митної адміністрації Турецької Республіки (лист №4.01.03-ІЇА-223744), про що контролюючий орган повідомила Одеська митниця ДФС листом від 12.04.2018 №438/12/15-70-19-01.

Також з Акту перевірки вбачається, що контролюючий орган дійшов висновку, що при декларуванні товару «компресор спіральний електричний до побутових кондиціонерів...» за МД від 27.04.2017 №ІІА500060/2017/004697 та від 15.05.2017 №ІЇА500060/2017/005848 декларантом було помилково задекларовано код товару 8414 80 80 00 (ставка ввізного мита 2%), який має класифікуватись за кодом 8414 30 81 90 (ставка ввізного мита - 5%), що призвело до заниження податкового зобов'язання за вказаними МД на суму 372,18 грн. (у т.ч. з ввізного мита - 310,15 грн., з ПДВ - 62,03 грн.).

На підставі висновків акту, Головним управлінням ДФС у Львівській області були прийняті податкові повідомлення-рішення та донараховані грошові зобов'язання платнику податків на загальну суму 48 631, 10 грн, а саме:

№ від 25.09.2018р. за платежем «мито на товари, що ввозяться суб'єктами підприємницької діяльності» на суму 15 439,53 грн (у т.ч. основний платіж - 12 351,62 грн, штрафні (фінансові) санкції - 3087,91 грн);

№ від 25.09.2018р. за платежем «податок на додану вартість із ввезених на територію України товарів» на суму 33 191,57 грн (у т.ч. основний платіж - 26 553,26 грн, штрафні (фінансові) санкції - 6 638,31 грн).

Не погоджуючись з даними діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 50 МК України, відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.

Частинами 1, 2 ст. 51 МК України, встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 ст. 53 МК України встановлено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-про форм а (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Отже, виходячи з положення ч. 2 ст. 53 МК України митна декларація країни відправлення не є основним документом, що підтверджує митну вартість товару.

Як встановлено судом, ТОВ «ІНВЕНТПРОМ» при здійсненні митного оформлення було дотримано вимоги Митного кодексу України щодо визначення митної вартості товару та були подані необхідні документи, які були перевірені митницею та не містили між собою розбіжностей, ознак підробки та містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.

Висновок контролюючого органу про заниження позивачем митної вартості товару за МД № ПА500010/2017/001714 ґрунтується на підставі документів, надісланих митними органами Туреччини листом №4.01.03-UА-223744. Додатком до вказаного листа є копія експортної митної декларації МД 17343100ЕХ064061 від 29.03.2017 р. на 1 аркуші, згідно якої вартість товару становить 31 716,00 дол.США. Інших документів з листом №4.01.03-UА-223744 митними органами Туреччини не надсилалось.

Як вбачається з графи 44 вказаної експортної декларації, митне оформлення експорту товарів здійснювалось на підставі фактури № 0002445 від 29.03.2017 р.

ТОВ «ІНВЕНТПРОМ» отримало від Компанії «VIР DІC.TIC.LTD.STI.» рахунок- фактуру (інвойс) №0002445 від 29.03.2017 р. на суму 24 976,35 дол.США, який було подано при митному оформленні імпорту товарів за МД № UА500010/2017/001714 та на його підставі декларантом було заявлено вартість імпортованого товару на рівні 24 926,35 дол.США.

Таким чином, твердження контролюючого органу щодо заниження митної вартості позивачем при імпорті товару на митну територію України є безпідставними.

Також відповідачем не встановлено і не доведено належними та допустимими доказами, що документи, які були подані до митного оформлення є підробленими або містять неправдиві дані.

Також судом встановлено, що в провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебувала справа №521/12720/18 про адміністративне правопорушення відносно колишнього директора ТОВ «ІНВЕНТПРОМ» ОСОБА_1 та судовим рішенням від 08 жовтня 2018 року закрито провадження по справі у звязку з відсутністю в діях директора складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 Митного кодексу України, зокрема щодо дій спрямованих на заниження митної вартості товару та про надання інформації, яка містить неправдиві дані.

За результатами розгляду справи № 521/12720/18 судом не встановлено, що керівником ТОВ «ІНВЕНТПРОМ» була надана недостовірна інформація чи неправдиві документи, з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів.

Отже, правомірність факту щодо переміщення товару, його вартісних та кількісних характеристик МД № UА500010/2017/001714 від 05.04.2017р. була перевірена в судовому порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позивачем не було занижено митної вартості товару.

Що стосується посилання контролюючого органу на невірну класифікацію товару, який було переміщено через митний кордон України за митними деклараціями від 27.04.2017 №UА500060/2017/004697 та від 15.05.2017 №UА500060/2017/005848, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.69 МК України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД. Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД. На вимогу посадової особи органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов'язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених

ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.

Згідно із ч.ч. 4, 7, 8 вказаної статті МК України у разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари.

За митними деклараціями від 27.04.2017 №UA500060/2017/004697 та від 15.05.2017 №UА500060/2017/005848 ТОВ «ІНВЕНТПРОМ» оформлено товар «ремонтні частини для

кондиціонерів повітря: компресор спіральний...» за кодом 8414 80 80 00 згідно з УКТЗЕД (ставка ввізного мита - 2%).

Вказаний товар після здійснення митного контролю та оформлення, у т.ч. перевірки правильності класифікації товару за УКТЗЕД, було випущено у вільний обіг.

Як вбачається з акту перевірки контролюючий орган дійшов до висновку, що товар «ремонтні частини кондиціонерів повітря: компресор спіральний...» підлягає класифікації у товарній пІдпозиції 841430 за кодом з УКТ ЗЕД 8414 ЗО 81 90 (ставка ввізного мита - 5%) як «компресори, які використовуються у холодильному обладнанні».

Контролюючий орган стверджує, що за своїми характеристиками та принципом дії кондиціонери відносяться до холодильного обладнання.

Згідно Закону України «Про митний тариф України» від 19.09.2013р. №584-УІІ товари «холодильне обладнання» та «кондиціонери» розмежовуються.

Так, холодильники, морозильники та інше холодильне обладнання класифікуються в товарній позиції 8418. Установки для кондиціювання повітря класифікуються в товарній позиції 8415.

Отже, компресор для кондиціонерів повітря не може класифікуватись у товарній ПІДПОЗИЦІЇ 8414 30, до якої входять компресори, які використовуються у холодильному обладнанні.

Ввезені на митну територію України за митними деклараціями від 27.04.2017 №ЕГА500060/2017/004697 та від 15.05.2017 №UA500060/2017/005848 компресори не використовуються в холодильному обладнанні.

Таким чином суд вважає, що позивачем вірно визначено класифікацію товарів за кодом УКТ ЗЕД, а визначений контролюючим органом код товару є необгрунтованим та помилковим.

З огляду на вищевикладене, висновок контролюючого органу щодо заниження позивачем митної вартості товару не підтверджений документально, а спірні податкові повідомлення- рішення від №, № від 25.09.2018 р. є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Також суд вважає необхідним зауважити, що під час здіснення митного оформлення за деклараціями, поданими декларантом - ТОВ "ІНВЕНТПРОМ", зауважень з боку органів митниці щодо заниження митної вартості товарів не було.

Крім того, суд зазначає, що частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства ("Stretch - United Kingdom" № 44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини"). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність ("Von Maltzan and Others v. Germany" № 71916/01, № 71917/01 та № 10260/02).

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем доведено правомірність пред'явленого позову, а відповідачем доводи позовної заяви не були спростовані, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Питання розподілу судових витрат підлягає вирішенню у відповідності до положень ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Задовольнити у повному обсязі позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНВЕНТПРОМ" до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, № від 25.09.2018 року.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області № та № від 25.09.2018 року.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНВЕНТПРОМ" (КОД ) судові витрати у сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст. 295 КАС України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя О.Г. Гусев

Повний текст Рішення складено та підписано суддею 07 березня 2019 року.

.