Справа № 640/3764/19
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2019-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у вжитті заходів забезпечення позову

11 березня 2019 року м. Київ № 640/3764/19

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючої судді Клочкової Н.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом

ОСОБА_1

до Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища Київської міської державної адміністрації,

інспектора першої категорії комунального підприємства «Київблагоустрій» Київської міської державної адміністрації

Кузьменко Р.С.

про визнання нечинним рішення, скасування доручення, визнання нечинним та скасування припису

В С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач, адреса: АДРЕСА_1) до Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища Київської міської державної адміністрації (надалі - відповідач 1), інспектора першої категорії комунального підприємства «Київблагоустрій» Київської міської державної адміністрації (надалі - відповідач 2), в якій позивач просить:

- визнати нечинним рішення Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища Київської міської державної адміністрації від 27 лютого 2019 року (номер рішення невідомий) про знесення гаражів у дворі у дворі будинку АДРЕСА_2 та скасувати доручення Департаменту від 27 лютого 2019 року №064-1036;

- визнати нечинним і скасувати припис, виданий інспектором 1-ї категорії комунального підприємства «Київблагоустрій» Кузьменко Р.С. за номером 1907340, датований 22 лютого 2019 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 березня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення заборони Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища Київської міської державної адміністрації комунального підприємства «Благоустрій», вчинення будь-яких дій щодо нерухомого майна - капітального гаража у дворі будинку по АДРЕСА_2 (вказаного у приписі і дорученні, як гараж розташований за адресою, АДРЕСА_2) зареєстрованому в Київському міському бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі - продажу від 24 січня 1997 року і записаного в реєстрову книгу БТІ за №55/18448 від 15 лютого 1997 року, до прийняття Окружним адміністративним судом міста Києва рішення за позовною заявою по цій справі.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову позивач посилається на аналогічні обставини, які викладені ним у позовній заяві, а також на те, що на теперішній час існує реальна небезпека знищення відповідачами гаража позивача, в результаті чого виконати рішення суду буде неможливо, а тому, за доводами позивача, існує об'єктивна необхідність у забезпеченні позову.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Суд зазначає, що підстави, з яких може бути вжито заходів забезпечення позову, є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Також, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов'язані з відновленням прав будуть значними.

Тобто, обов'язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Частиною 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України визначено види забезпечення позову, а саме позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд звертає увагу, що чинним законодавством не передбачено вжиття такого заходу забезпечення позову, як "накласти заборону вчинення будь-яких дій щодо нерухомого майна - капітального гаражу у дворі будинку...".

У відповідності до частини 2 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Так, обґрунтовуючи свою заяву про вжиття заходів забезпечення позову, позивач наголошує на тому, що гараж, який належить йому на праві власності, є капітальною спорудою, а не тимчасовою і просить фактично суд визнати цей факт забезпечуючи позов.

При цьому, обґрунтовуючи свої позовні вимоги у позовній заяві, позивач також посилається на те, що належний йому на праві власності гараж є капітальною спорудою, а не тимчасовою, як зазначають про це відповідачі. Крім цього, позивач просить накласти заборону на вчинення "будь-яких дій", тобто застосувати необмежену заборону, що в даному випадку є необґрунтованим.

Фактично, позивач сформулював вимоги заяви про забезпечення позову таким чином, що її задоволення означало б вирішення справи по суті шляхом задоволення вимог позивача, погодження суду з усіма доводами позивача, в т.ч. щодо статусу споруди (тимчасової або капітальної).

Проте, оцінка доводам позивача повинна бути надана судом саме під час вирішення справи по суті, на підставі доводів всіх сторін у справі, керуючись в т.ч. принципом змагальності.

Тобто, обставини, на які посилається позивач при обґрунтуванні заяви про забезпечення позову, не можуть вважатись підставою для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки вони підлягають оцінці під час судового розгляду справи по суті вимог.

Суд зазначає, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Водночас, позивач не навів безспірних доводів про те, що невжиття заходів забезпечення позову в подальшому може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

З урахуванням зазначеного, у суду на даній стадії відсутні достатні та беззаперечні підстави стверджувати про протиправність рішення суб'єкта владних повноважень та порушення прав, свобод або інтересів позивача дією такого рішення, а також про наявність підстав вважати, що невжиття судом заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів позивача, а тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 150, 151, 153-155, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею (суддями). Відповідно до частини 8 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала про відмову у забезпеченні адміністративного позову може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Клочкова