Справа № 199/7360/17(2-а/199/252/17)
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2019-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

04 березня 2019 року

Київ

справа №199/7360/17(2-а/199/252/17)

адміністративне провадження №К/9901/33582/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Стрелець Т. Г.,

суддів - Білоуса О.В., Желтобрюх І.Л.

розглянувши у письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу №199/7360/17(2-а/199/252/17)

за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Дніпро Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними щодо складення протоколу, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2018 року (постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді Бишевської Н.А., суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.)

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст вимог заяви

1. У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо складення протоколу серії БР №196007 від 27 вересня 2017 року за порушення п.п. 1.3, 1.5, 10.5 Правил дорожнього руху та статті 124 КУпАП стосовно ОСОБА_1 та скасувати вказаний протокол серії БР №196007 від 27 вересня 2017 року.

2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 27 вересня 2017 року відповідачем складено протокол про адміністративне правопорушення щодо нього, в якому зазначено про те, що останній керуючи автомобілем, в м. Дніпрі на перехресті вул. Яхненківська та вул. Симиренківська, в порушення вимог п. 1.3; 1.5; 10.5 Правил дорожнього руху, виконуючи поворот ліворуч, при виїзді на перехрещення проїзних частин, опинився на смузі зустрічного руху, внаслідок чого відбулось зіткнення автомобіля позивача з іншим транспортним засобом, за що передбачена відповідальність статтею 124 КУпАП.

Позивач зазначає, що дії працівників ДПС щодо складення протоколу серії БР №196007 від 27 вересня 2017 року є незаконними, оскільки він не порушував п.10.5. Правил дорожнього руху. Вказує, що до і після зіткнення транспортних засобів, його автомобіль знаходився на своїй полосі руху та на смузі зустрічного руху не перебував. В підтвердження цього позивач надав постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2017 року про визнання винним ОСОБА_2 у порушенні Правил дорожнього руху під час дорожньо-транспортної пригоди 27 вересня 2017 року та притягнення його до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП

Короткий зміст рішення суду І інстанції

3. 22 листопада 2017 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Дніпро Департаменту патрульної поліції, про визнання дій відповідача щодо складення неправомірного протоколу - залишити без задоволення.

4. Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що повноваження працівників поліції визначені Законом «Про Національну поліцію», а отже вчинення працівниками управління патрульної поліції дій щодо складення процесуальних документів (протоколу) відносяться виключно до їхньої компетенції. У зв'язку з цим, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

5. 01 лютого 2018 року Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд вирішив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2017 року у справі №199/7360/17(2-а/199/252/17) - задовольнити частково.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2017 року у справі №199/7360/17(2-а/199/252/17) - скасувати.

Провадження в адміністративний справі №199/7360/17(2-а/199/252/17) - закрити.

6. Апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що розгляд та вирішення позовів про скасування протоколу про адміністративне правопорушення не належить до юрисдикції адміністративних судів, так як правильність їх складання зобов'язаний перевіряти орган, компетенції якого стосується розгляд справи про адміністративне правопорушення, в якій такий протокол про адміністративне правопорушення є доказом.

Протокол про адміністративне правопорушення встановлює лише виявлення порушення, однак, не породжує будь-яких правових наслідків для позивача, не встановлює його прав і обов'язків, а тому не може бути предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

7. 05 березня 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1.

У касаційній скарзі касатор просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2018 року та направити справу для розгляду до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська по суті позовних вимог.

8. Ухвалою Верховного Суду від 15 березня 2018 року відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2018 року.

9. Управління патрульної поліції у Дніпропетровський області Департаменту патрульної поліції надало відзив на касаційну скаргу, в якому заперечувало проти задоволення касаційної скарги.

II. АРГУМЕНТИ СТОРІН

10. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу (позивача у справі):

Касаційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду апеляційної інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

ОСОБА_1 зазначає, що працівниками патрульної поліції протиправно складено протокол щодо нього. З висновками патрульних та схемою ДТП він не погодився, про що власноруч написав в протоколі. 13 жовтня 2017 року позивач звертався до відповідача із скаргою на неправомірні дії патрульних поліцейських у тому числі і на предмет скасування протоколу. Однак відповідачем було повідомлено, що порушень з боку посадових осіб Управління патрульної поліції у м. Дніпро не було та рекомендовано звернутися до суду з приводу оскарження дій поліцейських. Зазначає, що суди попередніх інстанцій не розглядали даний позов, а вирішували питання про можливість оскарження дій поліції. Позивач звертає увагу на те, що він має конституційне право на судовий захист, на розгляд його позовних вимог. Однак судами наведеного зроблено не було.

11. Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу (відповідача у справі):

Управління патрульної поліції у Дніпропетровський області Департаменту патрульної поліції посилається на те, що протокол, як доказ по справі, не може бути скасований, а підлягає подальшому розгляду та оцінці судом, в тому числі і щодо його належності та допустимості, в сукупності з іншими матеріалами справи про адміністративне правопорушення. Після чого на підставі повного та об'єктивного дослідження обставин справи суд прийматиме рішення щодо наявності чи відсутності в діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності, складу інкримінованого адміністративного правопорушення, то відповідно щодо необхідності притягнення такої особи до адміністративної відповідальності.

IІI. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

12. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 27 вересня 2017 року інспектором третьої роти другого батальйону Управління патрульної поліції в м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції Божко Андрієм Валерійовичем складено протокол про адміністративне правопорушення щодо позивача.

13. У вказаному протоколі зазначено про те, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем, в м. Дніпрі на перехресті вул. Яхненківська та вул. Симиренківська, в порушення вимог п. 1.3; 1.5; 10.5 Правил дорожнього руху України виконуючи поворот ліворуч, при виїзді на перехрещення проїзних частин опинився на смузі зустрічного руху, внаслідок чого відбулось зіткнення автомобіля позивача з іншим транспортним засобом, за що передбачена відповідальність за статтею 124 КУпАП.

IV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

14. Конституція України.

14.1. Частина друга статті 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

15. Кодекс адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15.12.2017 року)

15.1. Частина друга статті 2. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

15.2. Частина третя статті 2. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

15.3. Пункт 1 частини другою статті 17. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

16. Кодекс України про адміністративні правопорушення, введений в дію з 1 червня 1985 року постановою Верховної Ради Українcької РСР від 7 грудня 1984 року №8074-X (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

16.1. Частини перша, друга статті 7. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

16.2. Стаття 245. Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

16.3. Стаття 251.Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

16.4. Стаття 254. Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

17. Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах внутрішніх справ України, затвердженої Наказом Міністерством внутрішніх справ №950 від 04.10.2013 "Про питання щодо застосування адміністративного законодавства України органами внутрішніх справ України" (чинної на момент виникнення спірних правовідносин).

17.1. Пункт 2.1. Складати протоколи про адміністративні правопорушення, протоколи про адміністративні затримання, протоколи вилучення речей і документів, протоколи огляду речей та особистого огляду, отримувати пояснення від осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків мають право працівники органів внутрішніх справ, які мають спеціальні звання.

17.2. Пункт 3.9. При складанні протоколу зазначаються: дата і місце його складення (число, місяць, рік, населений пункт, географічна точка); посада, спеціальне звання, прізвище, ім'я, по батькові посадової особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (зазначаються повністю (без скорочення) її прізвище, ім'я та по батькові; число, місяць і рік народження; місце народження; місце проживання; місце реєстрації; номер телефону; найменування підприємства, установи, організації, де працює (її посада) або навчається особа; документ, що посвідчує особу (серія, номер паспорта, дата видачі й назва ОВС, що його видав, або серія, номер іншого документа, що посвідчує особу, яка вчинила правопорушення (службове чи пенсійне посвідчення, студентський квиток), дата видачі й найменування підприємства, установи, організації, що його видали); відомості щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності впродовж року (за наявності)); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення (суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол); частина відповідної статті та стаття КУпАП, згідно з якою передбачена адміністративна відповідальність за таке правопорушення; прізвища, місця проживання свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

V.ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

18. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, згідно зі статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

19. Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв'язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб'єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

20. Вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов'язковими.

21. Таким чином, підставами для визнання протиправним дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов'язковою умовою для визнання таких дій/ бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

22. Разом з тим, як правильно зазначив суд апеляційної інстанції, складання протоколу - це процесуальні дії суб'єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

23. Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб'єкта владних повноважень, а тому позовні вимоги, спрямовані на фактичне визнання його незаконним, не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

24. Надаючи правову оцінку доводам касаційної скарги, що позовні вимоги спрямовані саме на визнання протиправними дій відповідача щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

25. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено право особи, права та свободи якої було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

26. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

27. Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушених прав та бути адекватним наявним обставинам.

28. Разом з тим, розгляд питання правомірності складання протоколу про адміністративне правопорушення в окремому позовному провадженні без аналізу матеріалів про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та рішення суб'єкта владних повноважень, винесеного за результатами їх розгляду, у сукупності з іншими доказами, не дозволить ефективно захистити та відновити порушене право позивача, не відповідає завданням адміністративного судочинства та у подальшому може призвести до виникнення нових судових спорів.

29. Враховуючи викладене, колегія суддів Верховного Суду зазначає, що доводи касаційної скарги не спростовують висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду апеляційної інстанції, а тому підстави для її задоволення відсутні.

30. Згідно зі статтею 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

31. З урахуванням викладеного, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що судом апеляційної інстанції винесене законне і обґрунтоване рішення, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

2. Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2018 року у справі №199/7360/17(2-а/199/252/17)- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Т. Г. Стрелець

Судді О. В. Білоус

І. Л. Желтобрюх