Справа № 160/9037/18
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 березня 2019 року м. Дніпросправа № 160/9037/18
(суддя Голобутовський Р.З. м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Панченко О.М., Суховарова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Яковенко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 січня 2019 року у справі №160/9037/18 за позовом ОСОБА_1 до Національного банку України, третя особа: акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК" про визнання протиправним та нечинним рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 30 листопада 2018 року звернувся до суду з позовом до Національного банку України, в якому просить суд визнати протиправним та нечинним рішення Комісії з питань визначення пов'язаних із банком осіб і перевірки операцій банків із такими особами Національного банку України (вул. Інститутська, 9, м. Київ, 01601, ) від 13.12.2016 року № 105 в частині визначення ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) пов'язаною з публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" () особою.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 січня 2019 року позов залишено без розгляду.

Ухвала суду мотивовано тим, що представником Національного банку України 22.03.2017 року долучалось до матеріалів справи №201/477/17 рішення Комісії з питань визначених пов'язаних із банком осіб і перевірки операцій банків із такими особами Національного банку України від 13.12.2016 року №105. У той же час, будь-яких доказів, на підтвердження поважності причини не ознайомлення з оскаржуваним рішенням протягом шестимісячного строку з моменту долучення представником Національного банку України до матеріалів справи №201/477/17 вказаного рішення, позивач суду не надав. Отже, позивач починаючи з 22.03.2017 повинен був бути обізнаний про існування оскаржуваного рішення.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції позивач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення не було направлене позивачу після його прийняття і у наступному при наданні до матеріалів справи №201/477/17 це рішення не направлялося позивачу. Зазначає про те, що позивач не знав про наявність оскаржуваного рішення і ще й з тих підстав, що воно не було виконано ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК".

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача які підтримали доводи апеляційної скарги, пояснення представника відповідача та третьої особи які заперечували щодо її задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Початок шестимісячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа:

1) дізналася або 2) повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зазвичай ці два моменти збігаються, але це не обов'язково. Тому при визначенні початку цього строку передусім до уваги береться момент, коли особа фактично дізналася про наявність відповідного порушення.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору у цій справі є рішення Комісії з питань визначення пов'язаних із банком осіб і перевірки операцій банків із такими особами Національного банку України від 13.12.2016 року № 105 в частині визначення позивача пов'язаною з ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" особою (а.с.72).

Відповідно до частини 3 статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин) Національний банк України при здійсненні банківського нагляду має право визначати пов'язаними з банком особами фізичних та юридичних осіб, зазначених у пунктах 1-9 частини першої цієї статті, за наявності ознак, визначених у нормативно-правових актах Національного банку України, з урахуванням характеру взаємовідносин, операцій та наявності інших зв'язків із банком.

Про таке рішення Національний банк України не пізніше наступного робочого дня повідомляє відповідний банк. У такому разі особа вважається пов'язаною з банком, якщо банк протягом 15 робочих днів із дня отримання повідомлення Національного банку України про визначення особи пов'язаною з банком не доведе протилежного.

Відповідно до статей 7, 15, 55, 56 Закону України "Про Національний банк України" статей 52, 66, 67 Закону України "Про банки і банківську діяльність", з метою підвищення стійкості банківської системи України та захисту інтересів кредиторів і вкладників постановою Національного банку України № 315 від 12.05.2015 р. затверджено Положення про визначення пов'язаних із банком осіб (далі - Положення).

У відповідності до глави ІІ цього Положення, Національний банк може визначати пов'язаною із банком особу відповідно до вимог статті 52 Закону із застосуванням зокрема ознак, зазначених у главі 3 цього розділу.

Національний банк може визначати пов'язаною з банком особу, використовуючи одну або декілька ознак одночасно.

Рішення про визначення юридичних або фізичних осіб пов'язаними з банком особами приймає Комітет з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайту) платіжних систем (далі - Комітет). Національний банк приймає рішення про визначення юридичної або фізичної особи пов'язаною з банком особою кожного разу, коли Національний банк виявляє підстави для цього. Визначення особи не пов'язаною з банком не перешкоджає наступному визначенню такої особи пов'язаною, якщо для цього виникають підстави.

Національний банк не пізніше наступного робочого дня після прийняття рішення про визначення особи (осіб) пов'язаними з банком засобами електронного зв'язку доводить його до відома банку або надсилає його в письмовій формі.

Банк має право протягом 15 робочих днів із дня отримання повідомлення Національного банку про визначення особи пов'язаною з банком подати до Національного банку клопотання про визначення відсутності ознак пов'язаності особи з банком з обґрунтуванням і підтвердними документами.

Банк має право подати до Національного банку клопотання про визначення відсутності ознак пов'язаності особи з банком з обґрунтуванням і підтвердними документами після завершення 15 робочих днів із дня отримання повідомлення Національного банку про визначення особи пов'язаною з банком у разі втрати цією особою ознак пов'язаності після такого визначення.

Комітет має право прийняти рішення про скасування/припинення дії/зміну або залишення без змін рішення про визначення особи пов'язаною з банком.

Національний банк не пізніше наступного робочого дня після прийняття Комітетом рішення, визначеного абзацом першим пункту 5 глави 2 розділу ІІ цього Положення, засобами електронного зв'язку доводить його до відома банку або надсилає в письмовій формі.

Банк зобов'язаний визначити особу пов'язаною не пізніше першого робочого дня після завершення строку, визначеного абзацом першим пункту 4 глави 2 розділу ІІ цього Положення, а в разі подання банком до Національного банку в строк, визначений абзацом першим пункту 4 глави 2 розділу ІІ цього Положення, клопотання про визначення відсутності ознак пов'язаності особи з банком з обґрунтуванням та підтвердними документами - не пізніше першого робочого дня після отримання повідомлення Національного банку, визначеного абзацом другим пункту 5 глави 2 розділу ІІ цього Положення, щодо залишення Комітетом без змін рішення про визначення особи пов'язаною з банком.

Тобто, Банк, після отримання повідомлення Національного банку про визначення особи пов'язаною з банком зобов'язаний не пізніше першого робочого дня після завершення встановленого визначеного абзацом першим пункту 4 глави 2 розділу ІІ цього Положення (15 робочих днів) строку, визначити особу пов'язаною, або визнати таку особу пов'язаною не пізніше першого робочого дня після отримання повідомлення Національного банку, визначеного абзацом другим пункту 5 глави 2 розділу ІІ цього Положення, щодо залишення Комітетом без змін рішення про визначення особи пов'язаною з банком, у разі якщо банком подавалося клопотання про визначення відсутності ознак пов'язаності особи з банком.

В свою чергу відповідно до абзацу другого пункту 1 глави 1 розділу ІІ цього Положення Банк не пізніше наступного робочого дня після визначення особи пов'язаною з банком і внесення інформації до переліку пов'язаних із банком осіб у письмовій формі повідомляє про це таку особу.

Тобто, після отримання повідомлення Національного банку про визначення позивача особою пов'язаною з банком, третя особа - ПАТ КБ «ПРИБАТБАНК» у разі визначення ОСОБА_1 особою пов'язаною з Банком зобов'язана була у письмовій формі повідомити про це позивача.

Відповідно до положень статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин) особа, визначена рішенням Національного банку України пов'язаною з банком особою, чи такий банк можуть оскаржити в установленому законом порядку рішення Національного банку України про визначення особи пов'язаною з банком особою, а в разі притягнення такої особи до передбаченої законом відповідальності - оспорити підстави рішення Національного банку України про її визначення пов'язаною з банком особою.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції вважає, що саме з дати повідомлення позивача третьою особою про віднесення його до списку осіб, пов'язаних з банком, позивач повинен був дізнатися про наявність та підстави прийняття оскаржуваного ним рішення та, як наслідок оскаржити це рішення у відповідності до положень статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Проте, матеріали справи не містять та судом першої інстанції не встановлено факту та дати повідомлення позивача відповідачем або третьою особою про прийняття рішення щодо визначення позивача особою пов'язаною з банком та направлення йому його копії.

Неотримання ОСОБА_1 такого рішення унеможливлює факт його оскарження, оскільки позивач не мав можливості дізнатися про підстави його прийняття.

Щодо висновку суду першої інстанції про те, що представником Національного банку України 22.03.2017 року долучалось до матеріалів справи №201/477/17 рішення Комісії з питань визначених пов'язаних із банком осіб і перевірки операцій банків із такими особами Національного банку України від 13.12.2016 року №105, а отже позивач починаючи з 22.03.2017 року повинен був бути обізнаний про існування оскаржуваного рішення, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Суд приймаючи рішення про залишення адміністративного позову без розгляду в зв'язку з пропущенням строку звернення до суду після відкриття провадження, повинен встановлювати обставини, які стосуються дотримання строку звернення до суду, до яких зокрема слід віднести: початок перебігу строку, момент завершення строку, та наявність (відсутність) обставин які б свідчили про поважність причин пропуску строку звернення до суду та «добросовісність» заявника.

Під останнім слід розуміти обставини, які свідчать про умисне ігнорування особою, яка звертається до суду правил щодо строків такого звернення в т.ч. і звернення із значним пропуском строку, звернення до суду з пропуском строку з метою отримання «незаконної вигоди», уникнення відповідальності, тощо.

Згідно з Рішення Європейського Суду з прав людини по справі «Іліан проти Туреччини» правило встановлення обмежень до суду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

У справі Delcourt v. Belgium Європейський Суд з прав людини зазначив, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення».

Водночас у справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Правила строку звернення до суду закріплені в нормах КАС України є свого роду «фільтром», який сприяє формуванню законного і справедливого правосуддя, унеможливлюючи зловживання правом на звернення та стабілізуючи суспільні відносини. Однак неправильно застосовувати його, як перешкоду в зверненні до суду для захисту порушених прав та інтересів особи, не дозволяється.

Як вбачається з тексту оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, судом не встановлено обставин «не добросовісності» позивача, в тому числі умисного ухилення від отримання копії оскаржуваного рішення, тобто обставин які б свідчили про те, що позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав проте свідомо затягував такий строк.

Факт долучення 22.03.2017 року представником Національного банку України оскаржуваного рішення до матеріалів справи №201/477/17 не породжував у представника позивача, який приймав участь у справі або у позивача обов'язок отримати таке рішення з матеріалів справи та ознайомитись з його текстом, оскільки позивач мав законне сподівання на отримання такого рішення від ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» або Національного банку України.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи не повно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення питання щодо наявності підстав для залишення позову без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої іншої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись: пунктом 1 частиною 1 статті 320, статтями 321, 328 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 січня 2019 року у справі №160/9037/18 - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 06 березня 2019 року.

Повне судове рішення складено 07 березня 2019 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя О.М. Панченко

суддя А.В. Суховаров