Справа № 1740/2178/18
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2019-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/3153/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Носа С.П., Онишкевича Т.В.

за участю секретаря судового засідання Ігнатищ Л.М.,

за участю представника відповідача Воробйової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2018 року, прийняте суддею Комшелюк Т.О. у місті Рівному у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області, Державної фіскальної служби України про визнання відмови протиправною, зобов'язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області (надалі - ГУ ДФС у Рівненській області, відповідач 1), Державної фіскальної служби України (надалі - ДФС України, відповідач 2) про визнання протиправною відмову відповідача 1, викладену в листі від 26.07.2018 року №6072/10/17-00-04-115 щодо виплат позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку з втратою професійної працездатності в розмірі 30%, спричиненою захворюваннями, що пов'язані із проходженням служби; зобов'язання відповідача 1 скласти та подати до відповідача 2 висновок щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку з втратою професійної працездатності в розмірі 30%, спричиненою захворюваннями, що пов'язані із проходженням служби, в розмірі відповідно до підпункту 3 пункту 3 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівників міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850; зобов'язання відповідача 2 розглянути та прийняти рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку з втратою професійної працездатності в розмірі 30%, спричиненою захворюваннями, що пов'язані із проходженням служби, в розмірі відповідно до підпункту 3 пункту 3 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівників міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2018 року позов задоволено частково: визнано протиправною відмову ГУ ДФС у Рівненській області, викладену в листі від 26 липня 2018 року №6072/10/17-00-04-115, щодо виплат ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв'язку з втратою професійної працездатності в розмірі 30%, спричиненою захворюваннями, що пов'язані із проходженням служби; зобов'язано ГУ ДФС у Рівненській області скласти та подати до ДФС України висновок щодо виплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв'язку з втратою професійної працездатності в розмірі 30%, спричиненою захворюваннями, що пов'язані із проходженням служби, в розмірі відповідно до підпункту 3 пункту 3 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівників міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач набув право на зазначену допомогу у липні 2018 року (довідка медико - соціальної комісії), тобто після 12.03.2015 року, тому розмір допомоги має бути визначений у відповідності до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівників міліції (надалі - Порядок №850).

Відсутність в Порядку №850 вказівки на поширення його дії на працівників податкової поліції, не є підставою для позбавлення їх права на отримання подібної допомоги у розмірі, визначеному діючим на дату установлення ступеня втрати працездатності.

Отже, доводи відповідача про відсутність норми, яка б урегулювала виплату допомоги є необґрунтованими.

Позивач надав відповідачу 1 всі необхідні документи із заявою, як передбачено Порядком №850.

Разом з тим, керівник органу, де проходив позивач службу не надав у визначений строк висновок щодо виплати грошової допомоги, чим порушив ч.2 ст.19 Конституції України (діяв не у спосіб, що передбачений Конституцією і Законами України).

Не підлягає до задоволення вимога до відповідача 2 розглянути висновок відповідача 1 і прийняти рішення, позаяк суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси. А з матеріалів справи відповідач 1 не виготовив і не направляв до відповідача 2 висновок про виплату допомоги, а останній не приймав жодного рішення з приводу цього. Отже, вимога передчасна.

Не погодившись із судовим рішенням, ГУ ДФС у Рівненській області подало апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що судом не взято до уваги, що Закон України «Про міліцію», який регулював виплату зазначеної допомоги, втратив чинність 07.11.2015 року у зв'язку із набранням чинності Закону України «Про Національну поліцію». Отже, ні вказаний Закон, ні Порядок №850, на який покликається суд не поширюється на працівників податкової міліції, ким був позивач. Отже, подібне питання може бути розглянуто після внесення змін до нормативно - правових актів.

Суд безпідставно задовольнив вимогу про визнання протиправною відмову, викладену у листі, однак подібне не може відновити права позивача, так як його заява не розглядалась.

Також задоволена вимога скласти і подати висновок щодо виплати допомоги, однак відповідач 1 не розглядав надані позивачем документи, а їх повернув.

Суд перебрав на себе повноваження відповідача 1, що суперечить позиції Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі №813/3091/16.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, як мотиви, наведено зміст мотивувальної частини судового рішення. Покликається на судові рішення Верховного Суду від 11.10.2018 року, від 28.08.2018 року, від 07.03.2018 року, від 19.04.2018 року. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд не в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2 проходив службу в органах податкової міліції ГУ ДФС у Рівненській області.

Наказом ГУ ДФС у Рівненській області від 17.05.2018 року №14-о, відповідно до Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 року №114, пункту 7 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 року №236, підполковника податкової міліції ОСОБА_2, заступника начальника штаба оперативного управління Головного управління ДФС у Рівненській області звільнений з посади та органів податкової міліції за підпунктом «В» пункту 64 (через обмежений стан здоров'я).

Згідно з свідоцтвом №50 від 07.05.2018 року, військово-лікарська комісія ДУ «ТМО МВС України по Рівненській області» встановила причинний зв'язок захворювання позивача з проходженням військової служби.

Відповідно до довідки Рівненської міжрайонної спеціалізованої кардіологічної МСЕК серії АГ №0019866 від 12.07.2018 року, позивачу встановлений ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 30% одноразово.

13.07.2018 року позивач звернувся до відповідача 1 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги через втрату професійної працездатності в розмірі 30% у зв'язку з захворюваннями, що пов'язанні з проходженням служби.

Листом від 26.07.2018 року №6072/10/17-00-04-115 відповідач 1 повідомив позивачу та мотивував тим, що проведення розрахунку та виплати одноразової грошової допомоги колишнім працівникам податкової міліції, втрату працездатності яким встановлено після втрати чинності Законом України «Про міліцію», законодавчо не врегульовано. Також, зазначив, що розрахунок та виплата такої допомоги здійснюється на виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 356.1 статті 356 Податкового кодексу України держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990р. № 565-XII та Законом України від 24.03.1998р. №203/98-ВР «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Відповідності до частини 7 статті 23 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 №565-XII у разі отримання працівником міліції поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов'язків, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому розмір одноразової грошової допомоги не повинен бути меншим за 20-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб, та більшим за 100-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб.

Отже, статтею 23 Закону України «Про міліцію» передбачено, що право на одноразову грошову допомогу у працівника податкової міліції виникає, зокрема у разі часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, під час виконання ним службових обов'язків. 07.11.2015 року втратив чинність Закон України «Про міліцію» від 20.12.1990р. №565-ХІІ та набрав чинності Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015р. №580-VIІI.

Пунктом 15 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень нового Закону передбачено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

На виконання статті 23 Закону України «Про міліцію» постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015р. №850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Судом встановлено, що позивач проходив службу в органах податкової міліції на посаді заступника начальника штаба оперативного управління Головного управління ДФС у Рівненській області.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі, визначеному статтею 23 Закону України «Про міліцію», та в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015р. №850.

Правова позиція щодо застосування норм права у подібних правовідносинах висловлена у постанові Верховного Суду від 05.06.2018р. у справі №822/456/16; від 19.09.2018 року у справі №822/910/17 та від 31.10.2018 року у справі №757/9476/17-а.

Пунктом 7 Порядку № 850 передбачено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цього Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Матеріалами справи підтверджується, що до заяви про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з установленням ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності від 13.07.2018 року позивач надав відповідачу 1 всі документи, визначені пунктом 7 Порядку №850.

Згідно з пунктом 8 Порядку №850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цього Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім'ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Враховуючи те, що звернення позивача від 13.07.2018 року не розглядалось по суті та, відповідно, висновок до Державної фіскальної служби України не подавався, то апеляційний суд приходить до думки про те, що слід зобов'язати ГУ ДФС у Рівненській області розглянути звернення позивача та надіслати до Державної фіскальної служби України висновок щодо нарахування та виплати грошової допомоги у зв'язку із втратою професійної працездатності в розмірі 30 (тридцяти) відсотків, спричиненою захворюваннями, що пов'язані із проходженням служби в розмірі відповідно до підпункту 3 пункту 3 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850.

З приводу позовних вимог про зобов'язання відповідача 2 розглянути та прийняти рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку з втратою професійної працездатності в розмірі 30%, спричиненою захворюваннями, що пов'язані із проходженням служби, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Таким чином, суд захищає лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Враховуючи те, що звернення позивача не розглянуто і висновок щодо нарахування та виплати грошової допомоги не скеровувався до ДФС України, то підстав для прийняття рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги у ДФС України не було, відтак зазначена позовна вимога до задоволення не підлягає, оскільки є передчасною.

Судові витрати, виходячи із вимог ст. 139 КАС України, у даному випадку розподілу не підлягають.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги являються частково суттєвими і дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також наявна невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 308, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області задовольнити частково.

Скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2018 року у справі №1740/2178/18 та прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області, Державної фіскальної служби України про визнання відмови протиправною, зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати дії Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області щодо розгляду заяви ОСОБА_2 про виплату грошової допомоги протиправними.

Зобов'язати Головне управління Державної фіскальної служби у Рівненській області розглянути звернення позивача та надіслати до Державної фіскальної служби України висновок щодо нарахування та виплати грошової допомоги у зв'язку із втратою професійної працездатності в розмірі 30 (тридцяти) відсотків, спричиненою захворюваннями, що пов'язані із проходженням служби в розмірі відповідно до підпункту 3 пункту 3 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді С. П. Нос
Т. В. Онишкевич
Повний текст судового рішення виготовлено 05.03.2019 року.