Справа № 2540/2840/18
Суддя: Шурко Олег Іванович
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2540/2840/18 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Заяць О.В., Суддя-доповідач Шурко О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Кузьменка В.В.,

при секретарі Коцюбі Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Центральної військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2018 року в справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Центральної військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України, третя особа: Комунальний медичний заклад «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Чернігівської обласної ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулась до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними дій Центральної військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України, щодо відмови у розгляду документів ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, для визначення причинного зв'язку смерті з захворюванням (пораненням, контузією, каліцтвом, травмою), які він отримав під час проходження військової служби в Державній прикордонній службі України за мобілізацією у період з 29.08.2014 по 18.08.2015; зобов'язання Центральну військово-лікарську комісію Державної прикордонної служби України розглянути документи ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, для визначення причинного зв'язку смерті з захворюванням (пораненням, контузією, каліцтвом, травмою), які він отримав під час проходження військової служби в Державній прикордонній службі України за мобілізацією у період з 29.08.2014 по 18.08.2015.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2018 року позов задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, чоловік ОСОБА_3 - ОСОБА_4, отримав захворювання під час проходження військової служби в Державній прикордонній службі України за мобілізацією у період з 29.08.2014 по 18.08.2015.

ОСОБА_4 мав статус учасника бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням серія НОМЕР_1, виданого Північним управлінням Держприкордонслужби України.

ОСОБА_4 після звільнення з військової служби було встановлено статус інваліда 2 групи по загальному захворюванню, 24.05.2016 року, Чернігівською обласною МСЕК № 1. 06 грудня 2016 року ОСОБА_4 помер.

07 травня 2018 року Чернігівським ОМВК в порядку визначеному наказом Міністра оброни України від 14.08.2008 №402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу у Збройних Силах України», направив на адресу Центральної військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України м. Київ копії документів на померлого колишнього військовослужбовця, учасника бойових дій, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, для визначення причинного зв'язку смерті з захворюванням (пораненням, контузією, каліцтвом, травмою), які він отримав під час проходження військової служби в Державній прикордонній службі України за мобілізацією у період з 29.08.2014 по 18.08.2015.

25.05.2018 на адресу Чернігівського ОМВК від Центральної військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України м. Київ було направлено листа, відповідно до якого повідомлено що згідно положень статті 7 Закону України «Про звернення громадян» документи ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, для визначення причинного зв'язку смерті з захворюванням (пораненням, контузіє каліцтвом, травмою), які він отримав під час проходження військової служби в Державній прикордонній службі України за мобілізацією у період 29.08.2014 по 18.08.2015 були надіслані за належністю на адресу Чернігівського обласного Центру медико-соціальної експертизи для прийняття рішення.

Також листом від 07 червня 2018 року за №61/207, військовому комісару Чернігівського ОМВК додатково було повідомлено, що положенням п. 3 ст. 2 розділу III Положення про проходження медичного огляду у Державній прикордонній службі України, затвердженого наказом Адміністрації прикордонної служби України від 06.05.2009 №333, передбачено, що причинний зв'язок захворювання встановлюється колишнім військовослужбовцям, які проходили службу в органах Держприкордонслужби. У ЦВЛК Держаної прикордонної служби України відсутні повноваження щодо встановлення причинного зв'язку смерті ОСОБА_4 з захворюваннями (пораненнями, контузією, каліцтвом, травмою), які він отримав під час проходження військової служби Державній прикордонній службі України за мобілізацією у період з 29.08.2014 по 18.08.2015.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв'язку з нормами законодавства, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до Положення про проходження медичного огляду у Державній прикордонній службі України, затвердженого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 06 травня 2009 року № 333 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України від 15 серпня 2016 року № 804) це Положення визначає порядок проведення військово-лікарськими комісіями Держприкордонслужби медичного огляду громадян призовного віку, військовозобов'язаних та жінок, які приймаються на військову службу за контрактом, кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах (далі - ВВНЗ), військовослужбовців Держприкордонслужби та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової служби), колишніх військовослужбовців Держприкордонслужби та військових частин прикордонних військ СРСР та їх органів управління, дислокованих на території України, працівників Держприкордонслужби, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I, II груп патогенності, працівників суден забезпечення плавскладу та працівників льотного складу Держприкордонслужби з метою визначення їх придатності за станом здоров'я до військової служби (роботи за фахом), установлення причинного зв'язку захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв та визначення необхідності і умов застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Відповідно до вказаного Положення, визначення причинного зв'язку захворювання, поранення, травми, контузії, каліцтва, що призвело до смерті військовослужбовця, колишнього військовослужбовця, проводиться ЦВЛК. При винесенні постанови про причинний зв'язок поранення, травми, контузії, каліцтва, що призвело до смерті військовослужбовця, які виникли до 10 травня 2006 року, при відсутності довідки про обставини травми можуть бути взяті до уваги достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення, контузії, каліцтва: матеріали службового розслідування, дізнання або досудового розслідування, матеріли судового, кримінального або адміністративного провадження та/або інші документи.

Тобто вказаним нормативним актом визначено обов'язок ЦВЛК Державної прикордонної служби України - визначення причинного зв'язку захворювання, поранення, травми, контузії, каліцтва, що призвело до смерті військовослужбовця, колишнього військовослужбовця.

Наведене свідчить про те, що відповідачем протиправно не розглянуто документи на померлого колишнього військовослужбовця, учасника бойових дій, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, для визначення причинного звязку смерті з захворюванням (пораненням, контузією, каліцтвом, травмою).

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні спірних правовідносин було повно встановлено обставини справи та правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9, 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Центральної військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Кузьменко В.В.

Повний текст постанови виготовлено 04.03.2019.