Справа № 824/998/16-а
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 березня 2019 року

Київ

справа №824/998/16-а

адміністративне провадження №К/9901/37265/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Гриціва М.І., судді Коваленко Н.В., розглянувши у письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Чернівецької міської ради, посадових осіб Чернівецької міської ради - Марян Тетяни Ярославівни, Карвацької Галини Федорівни за участю третьої особи: ОСОБА_5 про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії за касаційною скаргою ОСОБА_5 на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 травня 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2016 року ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Чернівецької міської ради, посадових осіб Чернівецької міської ради Марян Тетяни Ярославівни, Карвацької Галини Федорівни (далі - відповідачі), у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно відділу з державної реєстрації прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради Марян Т.Я. № 31374559 від 14 вересня 2016 року, яким скасовано запис про право власності/внесено запис про скасування державної реєстрації № 14344108 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об'єкт нерухомого майна з реєстраційним № 01 державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно відділу з державної реєстрації прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради Карвацької Г.Ф. № 31374559 від 29 вересня 2016 року, яким проведено державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 за суб'єктом: ОСОБА_5;

- зобов'язати Чернівецьку міську раду (в особі відділу з державної реєстрації прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради) внести запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування запису про право власності на об'єкт нерухомого майна з реєстраційним н№ 01 за суб'єктом: ОСОБА_5, форма власності: приватна на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 07 квітня 2016 року державний реєстратор прав на нерухоме майно приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Анохіна В.М., розглянувши заяву ОСОБА_7, провела державну реєстрацію права власності за формою власності - приватна на квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_2 за ОСОБА_7, про що винесено рішення № 29147337. Позивач вважає, що зазначена державна реєстрація здійснена з порушенням положень пункту 2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 12 грудня 2011 року № 3502/5 (далі - Порядок № 3502/5).

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 травня 2017 року, залишено без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2017 року, позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що державний реєстратор Мар'ян Т.В., розглядаючи заяву представника ОСОБА_5 та приймаючи рішення № 31374559 від 14 вересня 2016 року про скасування права власності ОСОБА_2 на об'єкт нерухомого майна, а саме квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, діяла всупереч вимогам пункту 2.6 Порядку № 3502/5.

Не погоджуючись з постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 травня 2017 року та ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2017 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ОСОБА_5 звернулася з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, у якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга подана 02 жовтня 2017 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі №824/998/16-а, витребувано адміністративну справу та запропоновано сторонам надати заперечення на касаційну скаргу, однак розгляд справи цим судом не був закінчений.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 березня 2018 року для розгляду цієї справи визначено новий склад колегії суддів, а саме: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Гриціва М.І. та Коваленко Н.В.

Ухвалою Верховного Суду від 20 лютого 2019 року прийнято до свого провадження справу за позовом ОСОБА_2 до Чернівецької міської ради, посадових осіб Чернівецької міської ради Марян Тетяни Ярославівни, Карвацької Галини Федорівни за участю третьої особи: ОСОБА_5 про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії за касаційною скаргою ОСОБА_5 на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 травня 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2017 року.

У касаційній скарзі скаржник вказує на те, що суди попередніх інстанцій не надали належної правової оцінки тому, що частиною першою статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV) передбачено вичерпний перелік підстав для відмови у державній реєстрації прав. З огляду на законодавчу заборону відмовляти в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав не передбачених Законом № 1952-IV, у державного реєстратора не було правових підстав для такої відмови.

Крім того, скаржником у касаційній скарзі зазначено, що даний спір має не публічний, а приватно-правовий характер, відтак його вирішення не належить до юрисдикції адміністративних судів, а тому суди помилково розглянули даний спір в порядку адміністративного судочинства.

Разом з касаційною скаргою ОСОБА_5 подала клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Відповідно до частини шостої статті 346 КАС України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду в усіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції.

Враховуючи, що учасник справи оскаржує рішення судів першої та апеляційної інстанцій, у тому числі з підстав порушення правил предметної юрисдикції, то за правилами частини шостої статті 346 КАС України є підстава для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що здійснення правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів, спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов'язків цивільного характеру. У цьому пункті закріплене «право на суд» разом із правом на доступ до суду складають єдине ціле (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» («Golder v. the United Kingdom») від 21 лютого 1975 року, заява № 4451/70, § 36). Проте ці права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутність вказаних прав (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Станєв проти Болгарії» («Stanev v. Bulgaria») від 17 січня 2012 року, заява № 36760/06, § 230).

Європейський суд з прав людини у пункті 44 Рішення від 25 лютого 1993 року у справі «Доббертен проти Франції» зазначив, що частина перша статті 6 Конвенції змушує держав-учасниць організувати їх судову систему в такий спосіб, щоб кожен з їх судів і трибуналів виконував функції, притаманні відповідній судовій установі (Dobbertin v. France № 88/1991/340/413).

Керуючись статтями 341, 345, 346, 347, 359 КАС України,

У Х В А Л И В:

Справу за позовом ОСОБА_2 до Чернівецької міської ради, посадових осіб Чернівецької міської ради: Марян Тетяни Ярославівни, Карвацької Галини Федорівни за участю третьої особи: ОСОБА_5 про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Я.О. Берназюк

Судді: М.І. Гриців

Н.В. Коваленко