Справа № 524/4476/17
Суддя: Кривич Ж. О.
Дата ухвалення: 2019-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/4476/17
Провадження №2-а/524/5/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2019 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:
головуючого судді Кривич Ж.О.,
секретаря судового засідання - Коваль Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Кременчука справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про стягнення середнього заробітку,
У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд до виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука і просив суд стягнути на його користь середній заробіток за час затримки виплати розрахунку при звільненні за період з 1 березня 2016 року по 27 квітня 2017 року в сумі 49 859,81 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач працював у виконкомі Автозаводської районної ради з 1 липня 1998 року до 31 січня 2011 року на посаді головного спеціаліста штабу цивільної оборони та надзвичайних ситуацій. Після звільнення він зясував, що відповідач розрахувався з ним не в повному обсязі. Так, постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 8 липня 2014 року у справі № 524/4265/14-а було встановлено, що виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2010 році мала бути виплачена позивачу у розмірі середньомісячної заробітної плати, а не посадового окладу.
23 грудня 2014 року постановою Харківського апеляційного адміністративного суду у справі № 524/6694/14-а встановлені факти незаконного утримання із заробітної плати позивача профспілкових внесків. Відповідача було зобовязано виплатити йому грошові кошти, безпідставно утримані в якості профспілкових внесків, за період з 1 липня 1998 року по 31 січня 2011 року в сумі 1928,62 грн. Відповідач виконав рішення суду 27 квітня 2017 року.
На думку позивача, судові рішення встановили факти невиплати йому всіх сум заробітної плати, належних йому на час звільнення. Раніше ухваленими рішеннями суду від 27 листопада 2014 року у справі № 524/8527/14-а та від 12 травня 2016 року у справі № 524/1725/16-а з виконкому Автозаводської районної ради м. Кременчука на користь позивача було стягнуто середній заробіток за період з 31 січня 2011 року по 12 вересня 2014 року та за період з 13.09.2014 року по 29.02.2016 року відповідно. Отже, вважав позивач, посилаючись на статті 116, 117 КЗпП України, з відповідача на його користь слід стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 1 березня 2016 року по день проведення остаточного розрахунку 27 квітня 2017 року.
Представник відповідача виконкому Кременчуцької міської ради ОСОБА_2 позов не визнала. Зазначала, що у спорі відсутні передумови для настання відповідальності роботодавця за статтями 116, 117 КЗпП України. Так, на момент звільнення ОСОБА_1 не було належних йому сум, які б не були виплачені. Вина роботодавця відсутня, оскільки роботодавець не міг знати про те, що не визначалось нормативними актами, а було визначено судом на підставі юридичного аналізу обставин справи, яка розглядалась через значний час після звільнення працівника.
Провадження у справі було відкрито ухвалою судді від 21 червня 2017 (а.с. 21). За заявою позивача від 18 січня 2018 року (а.с. 55-57) суд своєю ухвалою від 19 лютого 2018 року (а.с. 61) замінив відповідача виконком Автозаводської районної ради м. Кременчука - на його правонаступника виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2018 року ( а.с. 107-111) апеляційна скарга виконкому Кременчуцької міської ради на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука від 19 лютого 2018 року була залишена без задоволення, а ухвала місцевого суду без змін.
Вивчивши докази, надані сторонами, суд встановив такі фактичні обставини справи:
ОСОБА_1 працював у відповідача головним спеціалістом штабу цивільної оборони та надзвичайних ситуацій виконкому з 01 липня 1998 року по 31 січня 2011 року. У 2010 році позивач отримав допомогу на вирішення соціально-побутових питань у розмірі посадового окладу відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 268 від 9 березня 2006 року. У період з 1 липня 1998 року по 31 січня 2011 року із заробітної плати ОСОБА_1 утримувались профспілкові внески. Під час звільнення ОСОБА_1 спору між ним та роботодавцем щодо сум, які підлягають йому до виплати як розрахункові, не було.
Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 8 липня 2014 року, яка набрала законної сили, зокрема зобовязано виконавчий комітет Кременчуцької міської ради обчислити та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань в розмірі середньомісячної заробітної плати за 2010 рік з урахуванням раніше виплаченої суми матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2010 рік.
Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2014 року у справі № 524/6694/14-а визнано неправомірними дії виконкому Автозаводської районної ради м. Кременчука в частині утримання за період з 1 липня 1998 року по 31 січня 2011 року із заробітної плати ОСОБА_1 профспілкових внесків та зобовязано відповідача виплатити позивачу зазначені кошти. Відповідач виконав рішення суду 27 квітня 2017 року.
Позивач раніше двічі звертався до суду з позовами про стягнення на його користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні: за період з 31.01.2011 року 12.09.2014 року та за період з 13 вересня 2014 року по 29 лютого 2016 року.
Постановами Автозаводського районного суду м. Кременчука від 27 квітня 2014 року у справі № 524/8527/14-а та від 12 травня 2016 року у справі № 524/1725/16-а, які набрали законної сили, позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені.

У цій справі позивач просить стягнути на його користь середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період, який не було охоплено у попередніх справах: з 1 березня 2016 року і по день проведення з ним остаточного розрахунку 27 квітня 2017 року. За розрахунками позивача середній заробіток за цей період складає 49 859,81 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з ст. 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

За приписами ст. 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальною є така обставина, як невиплата належних, тобто нарахованих, працівникові на час звільнення сум.

Судом встановлено, що під час звільнення позивача з посади головного спеціаліста штабу цивільної оборони та надзвичайних ситуацій виконкому Автозаводської районної ради м. Кременчука розрахункові йому були виплачені. Спору щодо їх розміру між позивачем та відповідачем не було. Спір виник через кілька років після звільнення позивача у 2014 році.

Отже, суми матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в розмірі середньомісячної заробітної плати, а також сума у повернення безпідставно утриманих профспілкових внесків на день звільнення позивачу нараховані не були, тому у той час йому не належали. Спір про розмір цих сум, а також спір щодо законності та обґрунтованості розпоряджень Голови Автозаводської районної ради м. Кременчука щодо визначення розміру матеріальної допомоги на 2010 рік між сторонами був відсутній. На підставі викладених обставин суд приходить до висновку, що відповідач не має обовязку виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідно до ст.ст. 244-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в період з 01.03.2016 року по 27.04.2017 року (день проведення остаточного розрахунку) в сумі 49 859 грн. 81 коп. залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука. Перебіг строку апеляційного оскарження починається з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного тексту рішення 01.03.2019 року.

Суддя