Справа № 619/244/19
Суддя: Якименко Л. О.
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа №619/244/19
провадження №2-а/619/11/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 лютого 2019 року Дергачівський районний суд Харківської області
у складі: головуючого судді Якименко Л.О.
за участю: секретаря
судового засідання ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дергачі справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора Дергачівського ВО в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, та про закриття провадження по справі.
ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора Дергачівського ВО в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_3, в якому просить скасувати постанову серії ДПО18 №448583 по справі про адміністративне правопорушення від 07 січня 2019 року (вказано в постанові 07.01.2018) про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень за адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122, ч. 5 ст. 121 КУпроАП; провадження по адміністративній справі у відношенні ОСОБА_2 - закрити.
В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначив, що 07 січня 2019 року інспектором Дергачівського ВО Харківської області підполковником поліції ОСОБА_3 була складена постанова серії ДПО18 №448583 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 та ч. 5 ст. 121 КУпроАП. Зазначена постанова являється незаконною, оскільки винесена з порушенням норм діючого законодавства та підлягає скасуванню з наступних підстав:
Зі змісту винесеної постанови вбачається, що водій автомобіля ОСОБА_2, нібито керуючи транспортним засобом «DAEWOO LANOS» р.н. НОМЕР_1, 07.01.2018 о 13 годині та рухаючись по вул. Академічна, 1б смт. Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області, не був пристебнутим та не увімкнув «аварійку», чим порушив п. 9.9.1 і 2.3 Правил дорожнього руху України.
Вказана в постанові інформація, не відповідає дійсності.
Дійсно 07.01.2019, а не 2018 року, приблизно о 13 годині, позивач керуючи саме автомобілем НОМЕР_2, рухався з боку покинутого млина в напрямку технічного двору Зооветеринарної академії по дорозі без назви, розташованої біля водонапірної вежі поблизу лісового масиву, розташованого на території учбового закладу. Попереду позивача рухався службовий автомобіль патрульної поліції марки «Mitsubishi Outlander», який зупинився і з нього швидко вийшов офіцер поліції і підняв руку в сторону позивача. Позивач зрозумів, що цей знак рукою означав позивачу зупинитися. Позивач зупинився, відстебнув ремінь безпеки, увімкнув аварійний сигнал зупинки і вийшов до співробітника поліції. Не представляючись, офіцер почав щось невиразно говорити на адресу позивача. Позивач попросив вказати причину зупинки, на що патрульний звинуватив позивача в тому, що позивач найрозумніший та сказав, що позивач керував транспортним засобом не пристебнутий і не увімкнув «аварійку».
Зі слів поліцейського позивачу стало відомо, що позивач не виконав вимоги п. 9.9.1 і 2.3 ПДР України.
Позивач не погодився із вказаним порушенням та намагався довести, що був пристебнутим і підстав для складання постанови про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху відносно позивача у працівника поліції не було, оскільки позивач не порушував вимоги ПДР України.
Позивачу було не зрозуміло, що поліцейський мав на увазі коли зазначив у вказаній постанові «був не пристебнутим». До чого або до кого позивач повинен бути пристебнутим. Крім того не увімкнув «аварійку». На думку позивача, такі порушення не відображаються в ПДР України. Мабуть підполковник поліції мав на увазі паски безпеки та сигнал аварійної зупинки.
Крім того, що постанова складена з помилками, ще і порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення.
При ухвалені постанови, позивачу, як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності інспектором, не були розяснені права та обовязки, внаслідок чого були грубо порушені права позивача, передбачені ст. 268 КУпроАП, а саме: особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має право зокрема: знайомитися з матеріалами справи; давати пояснення, подати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням.
Всіх наданих позивачу цим законом прав, позивач був позбавлений, що є порушенням процесу при розгляді справи про адміністративне правопорушення.
Якщо ж поліцейський встановив докази, які вказують на вчинення правопорушення та посилається на них, водій має право ознайомитися з цими доказами, навіть якщо це відеозапис нагрудної камери інспектора або відеозапис відеорегістратора, але до постанови ДПО18 №448583 від 07.01.2019 поліцейський ОСОБА_3 не надав жодного доказу на підтвердження того, що позивач дійсно рухаючись був не пристебнутий пасками безпеки та не увімкнув сигнал аварійної зупинки, чим порушив ПДР України.
Позивач вважає, що окремо необхідно зазначити про дані адреси, за якою виявлене правопорушення та складена постанова: смт. Мала Данилівка вул. Академічна 1б взагалі не існує. Тобто місце зупинки позивача правоохоронцем не відповідає даним вказаним в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності.
І взагалі позивачу не зрозуміло з чого виходив правоохоронець, коли визначив суму штрафу, в розмірі зазначеному у постанові.
Таким чином, при ухваленні оскаржуваної постанови, інспектором Трофименковим Я.М. були грубо порушені вимоги КУпроАП в звязку з цим, постанова підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги в повному обсязі і просив їх задовольнити.
Інспектор Дергачівського ВО в Харківській області підполковник поліції ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, відзив на позов не надавав, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином 01.02.2019, що підтверджується особистим підписом в розписці. Його неявка, як субєкта владних повноважень, не перешкоджає розгляду справи.
Судом встановлені обставини та дослідженні докази.
Статтею 289 КУпроАП передбачено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Суд вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням порядку, передбаченого Законами України «Про Поліцію», «Про дорожній рух», ПДР України, КУпроАП, наказу МВС «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» від 07.11.2015 № 1395, а тому підлягає скасуванню.
У постанові інспектором не зазначено, як було виявлене правопорушення, якими доказами підтверджується факт порушення позивачем ПДР України.
Згідно ч. 1 ст. 256 КУпроАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, імя, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Згідно постанови серії ДПО18№448583 від 07.01.2018 року у справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 07.01.2018 о 13 год. 00 хв. в с. Мала Данилівка по вул. Академічна, 15 керував транспортним засобом «DAEWOO LANOS» , реєстраційний номер НОМЕР_1 не будучи пристебнутим накидним паском ………….. зупинив транспортний засіб водій не ввімкнув аварійну ………………….., чим порушив п. 9.9 (Б), 23 В та ч. 2 ст. 122, ч. 5 ст. 121 КУпроАП. Даною постановою до ОСОБА_2 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.
Постанова має дату 07.01.2018 і містить текст який фактично не можливо прочитати.

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпроАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно пункту 9.9.б) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМ України №1306 від 10.10.2001 року, аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена: у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивачем було порушено пункт 9.9.б) Правил дорожнього руху України.

Відповідно до ч. 5 ст. 121 КУпроАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В постанові вказано п. 23 В, тобто пункт - буксирування та експлуатація транспортних составів, але даний пункт не має підпункту В, а необхідно п. 2.3 (в) ПДВ України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний; на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких заважають користуватися ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі.

Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази в сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних мотивів.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ч. 2 ст. 258 КУпроАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ч. 2 ст. 222 КУпроАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ст. 245 КУпроАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпроАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» №580-VIII від 02 липня 2015 року поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути обєктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв. Поліцейський зобовязаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Згідно ст. 251 КУпроАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.1, 3 ст. 7 КУпроАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, прокурорським наглядом, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. Згідно ч.2 ст. 33 КУпроАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 23 ЗУ «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених завдань:- здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; - регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережу.

Згідно Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпроАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 № 596-УІП статтю 258 було доповнено новою частиною такого змісту: «Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі».

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпроАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Крім того, відповідно до пункту 4 наказу МВС «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» від 07.11.2015 № 1395 встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 КУпроАП, без складання відповідного протоколу.

Частина 5 статті 258 КУпроАП визначає, що у разі складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративне правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.39 рішення «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 року (заява №16347/02), п.1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України від 30.10.2014 року (заява №17888/12), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпроАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що при складанні постанови про адміністративне правопорушення стосовно позивача суб'єктом владних повноважень - інспектором поліції - вчинено низку порушень, а сааме: в порушення вимог ст. 280 КУпроАП не з'ясовані всі обставини, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, не встановлено винність позивача у вчинені порушення, будь-які письмові докази на підтвердження порушення позивачем ПДР, яка не визнавала себе винною у скоєнні правопорушення відсутні, крім цього, письмові пояснення позивача, свідків при складанні протоколу про адміністративну відповідальність на окремому аркуші не відбиралися.

З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини та визначені відповідно до них правовідносини, приймаючи до уваги той факт, що будь-які відомості, які б спростовували зазначені позивачем обставини у суду відсутні, а відповідачем надані не були, суд приходить до висновку, що задоволення позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому вимоги позивача є обгрунтованими і підлягають задоволенню.

Згідно із п. 1 ст. 247 КУпроАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суб'єктом владних повноважень не доведено правомірності свого рішення, у звязку з цим постанова по справі про адміністративне правопорушення від 07 січня 2018 року підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

При прийнятті постанови суд керується наступними нормативно-правовими актами.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпроАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпроАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: скасовує постанову і закриває справу.

Згідно ч. 2 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 12, 77, 222, 241-246, 251, 255, 283, 286, 292, 293, 295 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Скасувати постанову серії ДПО18 №448583 по справі про адміністративне правопорушення від 07 січня 2019 року (вказано в постанові 07.01.2018) про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень за адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122, ч. 5 ст. 121 КУпроАП.

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 - закрити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення, а особою, яка приймала участь у справі, але не була присутня при оголошення рішення, у той же строк з моменту отримання копії рішення.

Суддя Л. О. Якименко