Справа № 824/485/18-а
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2019-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/485/18-а

Головуючий у 1-й інстанції: Боднарюк О.В.

Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

27 лютого 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Загороднюка А.Г. Драчук Т. О. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Аніщенко А.О.,

позивача: ОСОБА_2,

представника позивача: ОСОБА_3,

представника відповідача: Олар В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу,

В С Т А Н О В И В :

в травні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12 березня 2018 року № Ф-17-53, яка видана Головним управлінням ДФС у Чернівецькій області.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 вересня 2018 року позов задоволено:

- визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїми) від 12 березня 2018 року № Ф-17-53, яка видана Головним управлінням Державної фіскальної служби у Чернівецькій області;

- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області на користь ОСОБА_2 судові витрати - судовий збір в сумі 704,80 грн.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Головне управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Зокрема, апелянт зазначає, що досягнення пенсійного віку - це умова за наявності якої позивач має право на призначення пенсії за віком, а не автоматичне набуття статусу пенсіонера, а тому позивач отримуючи пенсію за вислугою років не є пенсіонерами за віком і повинна нараховувати та сплачувати єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, з підстав викладених у ній.

Позивач та її представник просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно свідоцтва про державну реєстрацію серії НОМЕР_2, ОСОБА_2 є фізичною особою - підприємцем, зареєстрованим відповідно до законодавства України з 10.12.2007 року, номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців: 2 001769. (а.с. 25)

Відповідно до довідки про взяття на облік платників податків від 10.12.2007 року № 510, ОСОБА_2 взята на облік 10.12.2007 року за № 4177 у Сокирянській об'єднаній ДПІ та згідно довідки Сокирянської ОДПІ Головного управління ДФС у Чернівецькій області «Про систему оподаткування», позивач ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) перебуває на спрощеній системі оподаткування (ІІ група) з 01.02.2012 року по даний час.

Згідно довідки від 18.04.2018 року № 10689/09-09 Управління обслуговування громадян Сокирянського відділу обслуговування громадян Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку у відділі обслуговування громадян, як одержувач пенсії за вислугу років з 04.03.2002 року по 01.04.2018 року, а з 02.04.2018 року отримує пенсію за віком. (а.с.49)

12.03.2018 року ГУ ДФС у Чернівецькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску № Ф-17-53 в сумі 23829,99 грн. (а.с.12)

26.04.2018 року рішенням про результати розгляду скарги Державної фіскальної служби України № 6219/24/99-99-1-02-02-25, скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 від 03.04.2018 року № 01/01-2018 залишено без задоволення, а вимогу про сплату боргу (недоїмки ) від 12.03.2018 року № Ф-17-53 ГУ ДФС у Чернівецькій області - без змін. (а.с.13-15)

Не погоджуючись із вказаною вимогою, позивач звернулася із позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач звільняється від сплати єдиного внеску, оскільки загальновстановлений законодавством пенсійний вік, на рівні з іншими пенсіонерами за віком не може нести додатковий тягар по сплаті єдиного внеску, тільки тому, що обрала для себе інший прийнятний вид пенсії, у зв'язку з чим оскаржувана вимога про сплату боргу є протиправною та підлягає скасуванню.

Колегія суддів, за результатом апеляційного розгляду справи, погоджується з висновками суду першої інстанції та враховує наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" №2464-VІ (далі - Закон №2464) .

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону № 2464 єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону № 2464 визначено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з положеннями частини 4 статті 4 Закону № 2464, особи, зазначені у пункті 4 частини 1 цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року № 2148-VІІІ, внесено зміни до частини 4 статті 4 Закону №2464 зокрема, її доповнено наступним змістом: Особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу".

Виходячи із зазначених правових норм, право не сплачувати єдиний внесок поширюється на фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування та є пенсіонерами за віком або інвалідами, які отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Як встановлено судом, позивач є фізичної особою-підприємцем, яка з 04.03.2002 року отримує пенсію за вислугу років, відповідно до статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_1 року позивач досягла пенсійного віку визначеного статтею 26 Закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та з 02.04.2018 отримує пенсію за віком.

З наведеного вбачається, що маючи визначене законодавцем право на призначення і отримання пенсії по досягненню віку, позивач до 02.04.2018 продовжувала отримувати пенсію за вислугу років, як прийнятний для себе вид пенсії.

Колегія суддів зазначає, що статтею 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено види трудових пенсій: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Частиною 1 статті 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Аналіз вище зазначених норм пенсійного законодавства свідчить про те, що пенсія, призначена за віком, може бути призначена достроково, тобто до досягнення особою пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Згідно статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено загальні умови призначення пенсії за віком, відповідно до яких право на пенсію за віком мають окрім іншого, жінки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Умови призначення пенсії за віком визначені в нормах статті 26 "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а саме - особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що особи, яким пенсії призначені зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення", є пенсіонерами за віком, і це відповідає Прикінцевим положенням Закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Тому, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивач маючи загальновстановлений законодавством пенсійний вік, на рівні з іншими пенсіонерами за віком не може нести додатковий тягар по сплаті єдиного внеску, тільки тому, що обрала для себе інший прийнятний вид пенсії.

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що позивач, будучи фізичною особою-підприємцем, яка з 04.03.2002 отримує пенсію за вислугою років та з ІНФОРМАЦІЯ_1 досягла віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", обрала спрощену систему оподаткування звільняється від сплати за себе єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на підставі частини четвертої статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що сформована Головним управлінням ДФС у Чернівецькій області вимога про сплату боргу (недоїмки) від 12 березня 2018 року № Ф-17-53 є протиправною та, як наслідок, підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 вересня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 01 березня 2019 року.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Загороднюк А.Г. Драчук Т. О.