Справа № 140/2793/18
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2019-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року ЛуцькСправа № 140/2793/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Волинській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДФС у Волинській області (далі - ГУ ДФС у Волинській області, позивач) звернулося в суд з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1, відповідач) про стягнення податкового боргу в сумі 544 524 грн 48 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконує вимоги податкового законодавства щодо своєчасності сплати податків в строки та у розмірах, встановлених Податковим кодексом України. За відповідачем обліковується податковий борг з податку на додану вартість в сумі 544 524 грн 48 коп. Позивачем в установлені законом строки вживались заходи щодо стягнення заборгованості шляхом надіслання податкової вимоги, однак дані заходи не призвели до повного погашення податкового боргу відповідачем. У зв'язку із наведеним позивач просить стягнути з ФОП ОСОБА_1 податковий борг в сумі 544 524 грн 48 коп.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 03 січня 2019 року прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Копію ухвали від 03 січня 2019 року про відкриття провадження в даній адміністративній справі відповідач отримав 10 січня 2019 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, проте, у встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав.

Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Крім того, від учасників справи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні не надходили.

Відтак, судовий розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 11 квітня 2001 року зареєстрований як фізична особа-підприємець, перебуває на обліку в ГУ ДФС у Волинській області з 03 листопада 2005 року.

За відповідачем рахується податковий борг з податку на додану вартість в сумі 544 524 грн 48 коп., який виник за рахунок несплати відповідачем суми грошового зобов'язання донарахованого ГУ ДФС у Волинській області згідно із податковими повідомленнями-рішеннями: № від 13 лютого 2014 року в сумі 437 406 грн 00 коп., № від 20 листопада 2018 року в сумі 48 грн 01 коп., № від 20 листопада 2018 року в сумі 54 грн 27 коп.; внаслідок несплати грошових зобов'язань, задекларованих у податковій декларації з податку на додану вартість: від 18 липня 2018 року № (з терміном сплати 30 липня 2018 року в сумі 267 грн 00 коп.), від 20 серпня 2018 року № (з терміном сплати 30 серпня 2018 року в сумі 205 грн 00 коп.), від 20 вересня 2018 року № (з терміном сплати 30 вересня 2018 року в сумі 325 грн 00 коп.), від 22 жовтня 2018 року № (з терміном сплати 30 жовтня 2018 року в сумі 267 грн 00 коп.), від 20 листопада 2018 року № з терміном сплати 30 листопада 2018 року в сумі 125 грн 00 коп.). Крім того, на підставі підпункту 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 Податкового Кодексу України, у зв'язку з виявленням заниження податкового зобов'язання на суму такого заниження за податковим повідомленням-рішенням № від 13 лютого 2014 року нараховано пеню в сумі 107 077 грн 80 коп., а також на підставі підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 податкового Кодексу України, у зв'язку з порушенням строків сплати грошових зобов'язань нараховано пеню в сумі 44 грн 38 коп.

Враховуючи часткову сплату в розмірі 1 294 грн 98 коп., сума боргу становить 544 524 грн 48 коп., в тому числі 437 402 грн 30 коп. недоїмки, 107 122 грн 18 коп. пені.

Податкове повідомлення-рішення № від 13 лютого 2014 року було оскаржено відповідачем в судовому порядку. Постановою Верховного Суду від 26 квітня 2018 року в справі №803/839/14 (К/9901/15740/18) в задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування вказаного податкового повідомлення-рішення відмовлено. Тому нарахована сума є узгодженою та набула статусу податкового боргу .

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16, пунктом 36.1 статті 36, пунктом 38.1 статті 38 Податкового кодексу України передбачено, що платники податків зобов'язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи; податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи; виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Підпунктами 14.1.39, 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності; податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

У разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків. Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків (пункт 59.1 статті 59 Податкового кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем відповідно до статті 59 Податкового кодексу України відповідачу була надіслана податкова вимога форми «Ю» від 23 липня 2018 року № 25338-17, яка залишилась без належного реагування.

Згідно із пунктом 87.11 статті 87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Таким чином, оскільки за відповідачем обліковується податковий борг, щодо наявності та розміру якого відповідачем не подано до суду відзиву проти позову, не надано доказів його сплати, вжиті контролюючим органом заходи не призвели до його погашення, тому позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом прийняття рішення про стягнення податкового боргу у вказаному вище розмірі.

Згідно із частиною другою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Відтак, судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору з відповідача стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління ДФС у Волинській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в дохід Державного бюджету України податковий борг з податку на додану вартість в розмірі 544 524 (п'ятсот сорок чотири тисячі п'ятсот двадцять чотири ) гривні 48 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Я. Ксензюк