Справа № 520/38/19
Суддя: Лук'яненко М.О.
Дата ухвалення: 2019-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2019 р. № 520/38/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Лук'яненко М.О.,

за участю секретаря судового засідання - Югова С.А.,

представника позивача - Комарової О.М.,

представника відповідача - Кобилінської О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Акціонерного товариства "Харківобленерго" (вул. Плеханівська, буд. 149, м. Харків, 61037) до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України (вул. Дегтярівська, буд. 11Г, м. Київ, 04119) про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Акціонерне товариство "Харківобленерго" звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 15.11.2018 року №4.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що починаючи з 07.12.2018 з розрахункових рахунків Акціонерного товариства "Харківобленерго" у банках у примусовому порядку списуються кошти, зокрема 07.12.2018 списано 570579,50 грн., а за період з 07.12.2018 по 14.12.2018 списано 2292799,15 грн. Згідно з роздруківки книги обліку витрат списання проводиться на підставі рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 15.11.2018 року №4. Позивач вважає, що спірне рішення прийняте за відсутності на те законних підстав, а тому просить суд його скасувати.

Протокольною ухвалою суду від 25.02.2019 закінчено підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.

Представники позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача надав через канцелярію суду 30 січня 2019 року відзив на позов, в якому зазначив, що база відпочинку Тюзлер АТ "Харківобленерго" перебуває на податковому обліку в Харківському управлінні Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби з 01.04.2014. Згідно ІКП з попереднього місця обліку у платника обліковується переплата по податку на прибуток приватних підприємству сумі 112882,05 грн., яка виникла за підсумками декларування база відпочинку Тюзлер АТ "Харківобленерго" зобов'язань за 2012 рік. Дана декларація не є консолідованою. База відпочинку Тюзлер АТ "Харківобленерго" за КВЕД займається таким видом діяльності: 55.23.0 Надання інших місць для тимчасового проживання. Так, діяльність бази відпочинку за підсумками якої утримувався і сплачувався до бюджету податок на прибуток за 2012 рік не пов'язаний з основною діяльністю позивача. А тому прийняте рішення Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби від 15.11.2018 року №4 повністю відповідають вимогам діючого законодавства, а тому є законними.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити у його задоволенні.

Вислухавши представників сторін, оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступного висновку.

З матеріалів справи встановлено, що Акціонерна товариство "Харківобленерго", перебуває на податковому обліку у Харківському управлінні Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби.

Судом встановлено, що 07.12.2018 з розрахункових рахунків Акціонерного товариства "Харківобленерго" у банках у примусовому порядку списуються кошти, зокрема 07.12.2018 списано 570579,50 грн.

Згідно з роздруківки книги обліку витрат списання проводиться на підставі рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 15.11.2018 року №4.

Вказане рішення позивач не отримував та його зміст йому на час списання коштів не був відомий.

Листом від 12.12.2018 №06-14/8054 позивач звернувся до відповідача з проханням надати рішення Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС про стягнення коштів з рахунків Акціонерної товариства "Харківобленерго" у банках у рахунок погашення податкового боргу.

Відповідно до п. 95.5 ст. 95 Податкового кодексу України у разі якщо податковий борг виник у результаті несплати грошового зобов'язання та/або пені, визначених платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків такого платника, у банках здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, за умови якщо такий податковий борг перевищує 5 мільйонів гривень та не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, та відсутні зобов'язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов'язань.

У таких випадках: рішення про стягнення коштів з рахунків такого платника податків у банках є вимогою стягувана до боржника, що підлягає негайному та обов'язковому виконанню шляхом ініціювання переказу у платіжній системі за правилами відповідної платіжної системи; рішення про стягнення готівкових коштів вручається такому платнику податків і є підставою для стягнення.

Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України".

Вказана норма внесена до Податкового кодексу України Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" від 21.12.2016 № 1797-VIII та набрала чинності з 01.01.2017.

Зі змісту п. 95.5. ст. 95 Податкового кодексу України встановлено, що стягнення коштів з рахунків такого платника у банках можливе лише за одночасного виконання визначених ним обов'язкових умов: податковий борг має виникнути у результаті несплати грошового зобов'язання та/або пені, визначених платником податків самостійно у податковій декларації або уточнюючому розрахунку; податковий борг має перевищувати 5 мільйонів гривень; податковий борг має бути несплаченим протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати; мають бути відсутніми зобов'язання держави щодо повернення платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов'язань.

Таким чином, зазначена норма закону прямо встановлює право керівника контролюючого органу (його заступника або уповноваженої особи) прийняти рішення про стягнення коштів платника податків лише в сукупності перелічених вище умов, у тому числі і у разі відсутності зобов'язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань.

Поряд із тим, зміст п. 95.5 ст. 95 Податкового кодексу України вказує на необхідність відсутності зобов'язань саме держави щодо повернення платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов'язань, а не конкретного контролюючого органу та за необмеженим колом грошових зобов'язань, тому наявність зобов'язань держави в особі будь-якого державного (контролюючого) органу перед платником податків щодо повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань з будь-якого податку чи збору унеможливлює стягнення податкового боргу на підставі рішення контролюючого органу без звернення до суду.

Однак, на час прийняття оскаржуваного рішення, а саме: станом на 15.11.2018, згідно з даними інтегрованої картки електронного кабінету платника податку "Податок на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності" у структурного підрозділу Бази відпочинку "Тюзлер" АТ "Харківобленерго" наявна переплата в розмірі 112882,05 грн. з податку на прибуток підприємств.

Враховуючи вимоги Податкового кодексу України така переплата структурного підрозділу може бути використана головним підприємством (позивачем) у рахунок погашення своїх поточних зобов'язань.

Такого змісту зокрема надано і роз'яснення Державної фіскальної служби від 22.12.2016 № 40682/7/99-99-12-03-06-17.

Судовим розглядом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 06.12.2017 позивач звертався із листом №01-13/7093 до відповідача щодо зарахування суми переплати по платнику база відпочинку Тюзлер АК "Харківобленерго" у сумі 112882,05 грн. до інтегрованої картки платника АТ "Харківобленерго"

Також, 04.12.2018, 12.12.2018 позивач в порядку ст. 43 Податкового кодексу України, звертався із листами №06-14/7447, 02-14/8038 відповідно (вх. 51084/10/28-10-50-08-14, 52501/10/28-10-50-08-14) до відповідача щодо повернення переплати з земельного податку з юридичних осіб, з рентної плати за користування радіочастотними ресурсами України на поточний рахунок підприємства.

Однак, до теперішнього часу відповідач не здійснив перерахування вище вказаних переплат.

15 листопада 2018 року №4 заступником начальника управління прийнято рішення №4 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу.

Разом з тим, у позивача на момент прийнятті спірного рішення відповідачем, наявна переплата з податку на землю та орендної плати за землю на загальну суму 501102,98 грн., рентна плата за користування радіочастотним ресурсом України" в сумі 11058,25 грн.

Відповідно до п.п. 14.1.115 ст. 14 Податкового кодексу України надміру сплаченими грошовими зобов'язаннями є суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату, які і є облікованими у електронному кабінеті платника податку, якими і є вказані "Податок на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності" переплатою в розмірі 112882,05 грн. та "Податок на землю та орендна плата за землю" в загальній сумі 501102,98 грн., "Рентна плата за користування радіочастотним ресурсом України" в сумі 11058,25 грн.

Пунктом 56.21 статті 56 Податкового кодексу України, визначено, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

За таких обставин, на час прийняття оскаржуваного рішення у позивача відсутній податковий борг, що виник у результаті несплати грошового зобов'язання та/або пені, визначених платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, стягнення якого може бути проведено відповідно до п. 95.5 ст. 95 Податкового кодексу України за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, а відтак у відповідача не було підстав для прийняття оскаржуваного рішення та стягнення коштів позивача з рахунків у банках в рахунок погашення податкового боргу.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що рішення Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 15.11.2018 року №4 винесено з порушенням вимог чинного законодавства, є незаконним та таким, що порушує права та інтереси позивача.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що орган державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особі зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, ще передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірності прийнятого ним рішення від 15.11.2018 року №4.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про задоволення адміністративного позову Акціонерного товариства "Харківобленерго".

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Акціонерного товариства "Харківобленерго" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України про скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 15.11.2018 року №4.

Стягнути на користь Акціонерного товариства "Харківобленерго" (вул. Плеханівська, буд. 149, м. Харків, 61037) судові витрати у розмірі 1921.00 (одна тисяча дев'ятсот двадцять одна гривня 00 коп.) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України (вул. Дегтярівська, буд. 11Г, м. Київ, 04119).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 04 березня 2019 року.

Суддя М.О. Лук'яненко