Справа № 1.380.2019.000080
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.000080
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого-судді Мартинюка В.Я.

розглянувши у спрощеному провадженні без повідомлення (виклику) сторін у м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та Буського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та Буського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій щодо відмови у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію по віку згідно Закону України «Про державну службу» та зобовязання перевести з пенсії по інвалідності на пенсію по віку згідно Закону України «Про державну службу», починаючи з 17.07.2018 року.

Позовні вимоги позивач аргументує тим, що у відповідача не має законних підстав для відмови у переведені з пенсії по інвалідності на пенсію по віку згідно Закону України «Про державну службу», оскільки працюючи на посадах, віднесених до посад державних службовців, маючи більше 20 років державної служби ОСОБА_1 відповідає умовам для призначення пенсії державного службовця, а норми ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року застосовуються до позивача як до особи, яка на день набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року мала не менше 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, що передбачено п.12 розділу XI Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року.

Відповідач у відзиві на позов зазначає, що на момент звернення позивача із заявою про переведення її з пенсії по інвалідності на пенсію за віком у звязку із досягненням пенсійного віку, у відповідності до вимог ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року за №3723-ХІІ, стаж її державної служби становив 14 років 00 місяців 07 днів. Зокрема, продовжує відповідач, Ощадний банк СРСР існував з липня 1987 року до грудня 1991 року (лист Національного банку України від 17.02.1995 року за №30010/109), а тому саме цей період роботи на посадах керівних працівників і спеціалістів у структурах Ощадбанку СРСР зараховується до стажу державної служби. У період з 1963 року по 1987 рік існували Державні трудові ощадні каси СРСР, робота в яких не зараховується до стажу державної служби. Таким чином, ощадні каси не входили до Ощадбанку СРСР, а тому час роботи у державній ощадкасі до стажу державної служби для призначення пенсії державного службовця не зараховується. З огляду на викладене, на думку відповідача, позивач не має права призначення пенсії за віком згідно із Законом України «Про державну службу», оскільки у неї відсутній необхідний стаж державної служби.

Позивач у відповіді на відзив від 28.02.2019 року додатково зазначає, що, згідно із записів у трудовій книжці серії БТ-І №2948571, з 27.06.1990 року по 02.11.1993 року вона працювала в Ощадному банку №8003 на посаді бухгалтера 2 категорії, потім старшого бухгалтера. А тому, саме даний стаж позивач просить зарахувати до стажу державної служби, який дає право на призначення пенсії по віку згідно Закону України «Про державну службу».

Ухвалою від 25.01.2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, судом встановлено таке.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії за віком від 25.07.2018 року за №215/03.13.-32 ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно із Законом України «Про державну службу».

Підставою такої відмови стало те, що у ОСОБА_1 відсутній необхідний стаж державної служби.

Не погоджуючись із вищенаведеним рішенням, позивач звернувся з позовом до суду.

Спірні правовідносини виникли у звязку з відмовою у переведенні позивача з пенсії по інвалідності на пенсію по віку згідно Закону України «Про державну службу».

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Як передбачено ч. 1 ст.10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року за №1058-IV, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Для правильного вирішення цього спору потрібно встановити, чи поширюється визначене п.п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року за № 889-VIII право осіб на призначення пенсії на правовідносини, що виникають при переведенні пенсіонерів з одного виду пенсії на інший.

Відповідно до п.10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року за № 889-VIII, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року за №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року за №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з п.12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року за № 889-VIII, для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року за №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року за № 889-VIII в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Як передбачено ч.1 ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року за №3723-XII, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що обовязковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року за №3723-XII після 01.05.2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених ст.37 даного Закону і Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року за № 889-VIII, зокрема щодо наявності стажу державної служби.

При цьому, як убачається із змісту рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії за віком від 25.07.2018 року за №215/03.13.-32, право ОСОБА_1 на перехід з пенсії по інвалідності на пенсію державного службовця по віку органом Пенсійного фонду України не заперечується, а тому, у відповідності до ч.1 ст.78 КАС України, дані обставини не підлягають доказуванню.

Відповідно до абзацу 4 п.2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року за № 283 (чинного на момент набуття позивачем стажу державної служби), до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком, зокрема робота Ощадний банк СРСР, їх республіканські банки (контори), крайові, обласні (міські) управління, а також міські і районні відділення.

Як убачається з наявних в матеріалах справи трудової книжки серії БТ-І №2948571 та довідки Апеляційного суду Львівської області від 09.07.2018 року за №05.30/16/2018, стаж державної служби ОСОБА_1 на дату звільнення (29.05.2015 року) становить 20 років 5 місяців 3 дні.

З огляду на викладене, суд вважає, що у позивача наявне право на переведення з пенсії по інвалідності на пенсію по віку згідно Закону України «Про державну службу», оскільки вона має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до вимог п.3 ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

За таких обставин, суд вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії за віком від 25.07.2018 року за №215/03.13.-32 не може вважатись належним чином обґрунтованим, а тому дії по його прийняттю є протиправними.

Як наслідок, підлягає задоволенню також позовна вимога про зобовязання вчинити дії, оскільки така є похідною.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

При цьому, суд у відповідності до вимог ч.2 ст.9 та ч.2 ст.245 КАС України, вважає за необхідне у резолютивній частині рішення зазначити про протиправність та скасування акта індивідуальної дії субєкта владних повноважень, а не про визнання протиправними дій щодо його прийняття.

Що стосується судових витрат, то, у відповідності до вимог ст.139 КАС України, такі належить присудити на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії за віком від 25.07.2018 року за №215/03.13.-32.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію по віку згідно Закону України «Про державну службу», починаючи з 17.07.2018 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (), що знаходиться за адресою м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10, на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), що проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 1409 (одна тисяча чотириста девять) грн. 60 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 05 березня 2019 року.

Суддя В.Я.Мартинюк