Справа № 815/497/18
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 березня 2019 р.м.ОдесаСправа № 815/497/18

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24 січня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, за участю третьої особи на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

06 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, за участю третьої особи на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 та виплати різниці в пенсії за минулий час,

- зобов`язати відповідача вчинити дії щодо перерахунку та підвищення пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 01.09.2017 року, виходячи з 391 027,07 грн. грошового забезпечення за 24 місяці підряд перед місяцем звільнення з військової служби,

- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області провести виплату ОСОБА_1 донарахованих сум пенсії після її перерахунку, в тому числі донарахованих сум за минулий час, починаючи з 01.09.2017 року, виходячи з 391 027,07 грн. грошового забезпечення за 24 місяці підряд перед місяцем звільнення з військової служби.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 03 липня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2018 року апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Одеській області повернено апелянту.

24 вересня 2018 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по справі 815/497/18.

20 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся вперше до Одеського окружного адміністративного суду з заявою про визнання бездіяльності протиправною в зв`язку із невиконанням судового рішення в порядку ст.383 КАС України.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року через невиконання вимог ч.3 ст. 383 КАС України у відповідності до абз. 2 ч.5 ст. 383 КАС України заяву повернено заявнику.

03 січня 2019 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з заявою про визнання бездіяльності протиправною в зв`язку із невиконанням судового рішення в порядку ст.383 КАС України.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року через невиконання вимог ч.4 ст. 383 КАС України у відповідності до абз. 2 ч.5 ст. 383 КАС України заяву повернено заявнику.

Не погодившись з вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить увалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області. Зокрема, апелянт зазначає, що невідповідність заяви вимогам ч. 4 ст. 383 КАС України не є підставою для застосування абз. 2 ч. 5 ст. 383 КАС України та повернення заяви, оскільки дана норма вимог до відповідної заяви не містить. Крім того, бездіяльність відповідача є триваючою та поновлюється кожного дня протягом всього строку невиконання судового рішення. Також оскаржувана ухвала порушує конституційні принципи безперешкодного доступу до правосуддя та обов`язковості судового рішення. Надмірний формалізм під час вирішення питання про прийняття заяви до розгляду суперечить принципу верховенства права, завданням адміністративного судочинства та порушує гарантоване п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на доступ до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи заяву ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що заявником пропущено строк звернення з відповідною заявою визначений ч. 4 ст. 383 КАС України.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Статтею 383 КАС України визначений порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Частиною 1 цієї статті визначено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Вимоги до заяви визначені ч.2 цієї статті.

Частинами 4-5 цієї статті встановлено, що заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

Виходячи з аналізу частини 4 ст. 383 КАС України особа-позивач має право подати до суду заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання постанови суду протягом десяти днів з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав.

Момент, з якого починається перебіг десятиденного строку на подання заяви є той момент, коли особа-позивач дізнався чи повинен був дізнатись про порушення його прав у зв`язку з невиконанням постанови суду.

Пенсійні виплати є періодичними платежами, які виплачуються щомісячно, а отже, особа, отримуючи їх, є обізнаною щодо їх розміру кожного місяця і вразі незгоди має можливість оскаржити рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта влади, які на його думку, стали підставою для заниження розміру отримуваної ним пенсії.

Права позивача у зв`язку з невиконанням ГУ ПФУ в Одеській області рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 липня 2018 року у справі № 815/497/18 порушуються після отриманням ним довідки про перерахунок пенсії у розмірі, меншому ніж встановлено постановою суду першої інстанції, а не з часу отримання листа від 30 листопада 2018 року № НА-8755564 на який, крім іншого, посилається апелянт.

Крім того, судова колегія звертає увагу, що твердження позивача про отримання довідки про перерахунок пенсії від 19.09.2018 саме 20 грудня 2018 року спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що дану довідку позивач надавав до суду разом з заявою про роз`яснення судового рішення від 26.11.2018 року (а.с. 201).

Аналіз вищенаведеного дає можливість дійти висновку, що позивач мав знати про неналежне виконання рішення суду першої інстанції відповідачем ще 26.11.2018 року, а отже строк звернення в порядку ст.383 КАС України сплинув 06.12.2018 року, тобто до першого звернення позивача з заявою в порядку ст. 383 КАС України.

Враховуючи, що про порушення свого права позивач мав дізнатися після отримання довідки ГУ ПФУ в Одеській області про перерахунок пенсії від 19 вересня 2018 року та отримання пенсії за жовтень-листопад 2018 року, а із заявою в порядку ст. 383 КАС України, він звернувся лише 03 січня 2019 року, тобто з пропуском десятиденного строку, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, повернувши заяву.

Статтею 44 КАС України закріплено обов`язок осіб, які беруть участь у справі (учасників справи), добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Судова колегія вважає, що будь-які об`єктивні чи суб`єктивні обставини не позбавляли ОСОБА_1 можливості звернутися до суду у визначені законом строки з відповідною заявою, якщо він вважав, що рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача порушуються його права та законні інтереси.

Посилання апелянта, що строк звернення до суду не є встановленою кодексом вимогою до заяви, а тому в розумінні ч. 5 ст. 383 КАС України не може бути підставою для її повернення, суд вважає хибними, оскільки даною нормою визначено, що заява має відповідати усім вимогам передбаченим ст.383 КАС України.

Також судова колегія не вважає, що при прийнятті рішення суд першої інстанції, проявив надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства з огляду на наступне.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому законодавець визнав строк у десять днів достатнім для того, щоб у справах цієї категорії особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з відповідною заявою.

Таким чином, виконання обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно строків подачі апеляційної скарги, покладається на особу, яка має намір її подати, а тому остання повинна вчиняти усі необхідні для своєчасного звернення з належним чином оформленою заявою.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд враховує позицію Європейського Суду з прав людини, згідно з якою право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 36 рішення у справі "Golder v. the United Kingdom" від 21 лютого 1975 року № 4451/70, пункт 57 рішення у справі "Ashingdane v. the United Kingdom" від 28 травня 1985 року № 8225/78, пункт 37 рішення у справі "Guerin v. France" від 29 липня 1998 року № 25201/94, пункт 96 рішення у справі "Krombach v. France" від 13 лютого 2001 року № 29731/96, пункти 53, 55 рішення у справі "Воловік проти України" від 06 грудня 2007 року № 15123/03, пункт 27 рішення у справі "Пелевін проти України" від 20 травня 2010 року № 24402/02, пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21 грудня 2010 року № 45783/05, ухвала щодо прийнятності заяви № 32671/02 у справі "Скорик проти України"); такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, що може змінюватися відповідно до потреб і ресурсів суспільства; держава вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі (рішення у справах "Osman v. The United Kingdom" від 28 жовтня 1998 року № 23452/94 та "Kreuz v. Poland" від 19 червня 2001 року № 28249/95);

Слід зауважити, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 року у справі "Компанія "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А." проти Іспанії").

Таким чином, при належному добросовісному відношенні позивач не був позбавлений можливості подати заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень в межах визначеного строку звернення до суду першої інстанції, проте таким правом не скористався.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для повернення заяви про визнання протиправною бездіяльності ГУ ПФУ в Одеській області, у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для скасування чи зміни ухвали суду 1-ї інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.308,311,312,315,316,321,322,325,328 КАС України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко