Справа № 160/108/19
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2019-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2019 року Справа № 160/108/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
при секретарі Скупейко І.М.
представника позивача Комишана А.В.
представника відповідача Прохорова С.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного підприємства «Нігма» до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
04.01.2019 року Приватне підприємство «Нігма» (далі - позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якому просить:
Позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначено, що підприємство не здійснювало реалізацію продукції за цінами, нижчими собівартості, тому висновок податкового органу про порушення позивачем вимог чинного законодавства є помилковим. Дані, зазначені в акті перевірки, щодо визначення грошових зобов'язань та нарахування штрафних санкцій не відповідають дійсності. Акт містить розбіжності щодо сум податкових зобов'язань. З огляду на викладене, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.01.2019 р. відкрито провадження у адміністративній справі та призначено її до розгляду в судовому засіданніза правилами загального позовного провадження.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов в повному обсязі. В обґрунтування позовних вимог надав пояснення, аналогічні викладеним в адміністративному позові та письмових поясненнях.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, просив в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї позиції зазначив про факти, вказані у відзиві на позов.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Перевіркою встановлені наступні порушення, допущені Приватним підприємством «Нігма»:
- п. 188.1 ст.188, п.п. 198.1, 198.2, 198.3, пп. «г» п. 198.5, п. 198.6 ст. 198 ПКУ в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, з урахуванням наявності від'ємного значення, а саме, при здійсненні реалізації готової продукції за цінами, що є нижчими за собівартість її виготовлення, ПП «Нігма» занижено суму податкових зобов'язань всього у розмірі 2 165 561 грн., у тому числі: за жовтень 2016 року на суму ПДВ 5 718,00 грн., за листопад 2016 року на суму ПДВ 95 314,00 грн., за грудень 2016 року на суму ПДВ 58 545,00 грн., за січень 2017 року на суму ПДВ 44 206,00 грн., за лютий 2017 року на суму ПДВ181 489,00 грн., за березень 2017 року на суму ПДВ 132 320,00 грн., за квітень 2017 року на суму ПДВ 68 875,00 грн., за червень 2017 року на суму ПДВ 53 054,00 грн., за липень 2017 року на суму ПДВ 120 288,00 грн., за серпень 2017 року на суму ПДВ 199 561,00 грн., за вересень 2017 року на суму ПДВ 241 150 грн., за жовтень 2017 року на суму ПДВ 281 559,00 грн., за листопад 2017 року на суму ПДВ 84 456,00 грн., за грудень 2017 року на суму ПДВ 60 087,00 грн., за січень 2018 року на суму ПДВ 493,00 грн., за лютий 2018 року на суму ПДВ 8 533,00 грн., за березень 2018 року на суму ПДВ 106 034,00 грн., за квітень 2018 року на суму ПДВ 21 435,00 грн., за червень 2018 року на суму ПДВ 402 444,00 грн. та завищено від'ємне значення за червень 2018 р. у сумі 5 785,00 грн.;
- п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України підприємством порушено терміни реєстрації розрахунків коригувань до податкових накладних, що складені на отримувача - платника податку, в яких зменшено суму компенсації вартості товару їх постачальнику, в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму ПДВ за РК «-»2 735,40 грн.;
- п.п.2.2, п. 2.6 гл. 2 Положення «Про проведення касових операцій в національній валюті в Україні із змінами та доповненнями, затвердженими постановою Правління Національного банку України від 637 (із змінами та доповненнями), а саме, не оприбуткування (неповне, несвоєчасне) готівки в касі підприємства у сумі 449,46грн. Відповідальність за дане порушення передбачена ст. 1 Указу Президента України від 12.06.95 р. № 436 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» (із змінами та доповненнями);
- п. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49, п. 51.1 ст. 51, пп. "б" п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, із змінами і доповненнями, та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 року № 4 в частині надання податкового розрахунку за ф. 1ДФ за І, ІІ, ІІІ, IV квартал 2017року без відомостей про суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку фізичної особи.
Не погодившись із зазначеними рішеннями податкового органу позивач звернувся до суду.
Перевіряючи обґрунтованість висновків податкового органу, та як наслідок, правомірність винесення оскаржуваних податкових повідомлень - рішень про збільшення підприємству суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість, зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість а також застосування штрафних санкцій за відсутність реєстрації підприємством протягом граничного строку, передбаченого ст. 201 ПК України, податкових накладних, суд дійшов висновку про наступне.
Згідно пп. 4.1.156 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Пунктом 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Згідно з п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Відповідно до п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів). При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче їх собівартості, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни).
Відповідно до п. 189.1 ст. 189 Податкового кодексу України, у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.
Згідно п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися: а) в операціях, що не є об'єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу); б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.
Згідно п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Представник позивача в судовому засіданні надав пояснення, в яких заперечив факт реалізації готової продукції за цінами, що є нижчими за її собівартість та надав розрахунок на підставі первинної документації підприємства, відповідно до якого, на думку підприємства, за спірними угодами було отримано прибуток.
При цьому, різниця згідно первинної документації, яка обліковується позивачем як прибуток, складає суму ПДВ за кожним фактом реалізації товару. Вказане підтверджується видатковими накладними, що були долучені позивачем до матеріалів справи.
Отже, обґрунтовуючи свою позиції щодо отримання прибутку у спірних операціях, позивач до складу отриманого прибутку включає суми ПДВ, що нараховані за кожною операцією.
Суд не може погодитись із такою позицією позивача, оскільки прибутком є частина виручки, що залишається після відшкодування всіх витрат на виробничу і комерційну діяльність підприємства. Тобто, прибуток, як економічна категорія, відбиває дохід, який створений в процесі підприємницької діяльності.
Таким чином, ПДВ, нарахований за господарськими операціями з реалізації товарів, робіт, послуг, не може бути складовою частиною прибутку.
З огляду на викладене, суд погоджується з позицією відповідача, що Приватне підприємство «Нігма» здійснювало реалізацію готової продукції за цінами, що є нижчими за її собівартість.
У податковій накладній (в тому числі зведеній), яка складена на суму такого перевищення, робиться позначка відповідно до пункту 8 цього Порядку (15 - Складена на суму перевищення бази оподаткування, визначеної відповідно до статей 188 і 189 Податкового кодексу України, над фактичною ціною постачання). Така податкова накладна отримувачу (покупцю) не надається. При цьому у рядках такої податкової накладної, відведених для зазначення даних покупця, постачальник (продавець) зазначає власні дані.
Проте, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується позивачем, ПП «Нігма» передбачені п. 15 Порядком № 1307 податкові накладні не подавались.
Крім того, під час проведення перевірки контролюючим органом встановлено, що станом на 14.07.2017 року по рахунку 3711 «Розрахунки по виданим авансам» ПП «Нігма» рахується прострочена (протермінована) дебіторська заборгованість на загальну суму 208 462,47 грн., в т.ч. ПДВ 34 743,67 грн., яка виникла за договором між ПП «Нігма» та ТОВ «АГ Сталь». Дата виникнення такої заборгованості 14.07.2014 року. За результатами аналізу даних ІС «Податковий блок», відповідачем було встановлено, що ПП «Нігма» в періоді перерахування попередньої (авансової) оплати в адресу ТОВ «АГ Сталь» за товари, роботи, послуги був сформований податковий кредит.
Відповідно до п.п. 14.1.11 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України заборгованість за зобов'язаннями, щодо яких минув строк позовної давності є безнадійною заборгованістю.
Приписами ст.257, ст.261 ЦК України встановлено, що строк позовної давності становить 3 роки з того моменту, коли дізналися про порушення своїх прав.
Відповідно до ст.253, ст.261 ЦК України, перебіг строку позовної давності починається: з наступного дня після настання строку виконання зобов'язань за договором.
Оскільки товари, за які була здійснена передплата, так і не були отримані, їх неможливо було використати в господарській діяльності підприємства ПП «Нігма».
Тому, згідно з п.п.«г» п.198.5 ст.198 ПКУ платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.
З метою застосування п.198.5 ст.198 ПКУ податкові зобов'язання і податковий кредит визначаються на дату початку фактичного використання товарів/послуг, необоротних активів, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".
Відповідно до пп. 14.1.36 п.14.1 ст.14 господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами
Враховуючи зазначене, якщо покупцем на дату перерахування попередньої (авансової) оплати за товари/послуги був сформований податковий кредит, але протягом терміну позовної давності такі товари/послуги від постачальника так і не отримані, то такий покупець у зв'язку з невикористанням товарів/послуг в межах господарської діяльності втрачає право на нарахування податкового кредиту та повинен на дату списання дебіторської заборгованості збільшити податкові зобов'язання, де база оподаткування визначається виходячи із вартості придбання таких товарів/послуг.
Під час проведення перевірки контролюючим органом встановлено, що ПП «Нігма» відповідно до п.198.5 ст.198 ПКУ не збільшено податкові зобов'язання у зв'язку неможливістю використання товарів/послуг в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності.
Позивачем не надано доказів, які б спростовували наведені висновки відповідача.
Проведеною перевіркою відображеного показника за перевіряємий період в сумі«-» 173 557 грн. на підставі таких документів: декларації з податку на додану вартість, головні книги за період з 01.10.2016 р. по 30.06.2018 р., журнали-ордери та відомості по бухгалтерських рахунках, податкові накладні, розрахунки коригувань, реєстри отриманих податкових накладних та інші первинні документи, встановлено заниження задекларованих суб'єктом господарювання показників у рядку 16/12 Декларацій «Коригування податкового кредиту» в сумі на 2 735,40 грн., в т.ч. за березень 2018 року на суму 1326,10 грн. та за травень 2018 року на суму 1409,30 грн.
В порушення п. 198.6 ст. 198 ПК України ПП «Нігма» не включено до податкового кредиту наступні розрахунки коригувань до податкових накладних:
-РК №8 від 19.02.2018 р. (зареєстрована 19.03.2018 р.) до ПН від 04.12.2017 р. №4486 на суму (-)1326, 10 грн.;
- РК №646 від 04.04.2018 р. (зареєстрована 04.05.2018 р.) до ПН від 10.01.2018 р. №9 на суму (-)398,75 грн.;
- РК №647 від 04.04.2018 р. (зареєстрована 04.05.2018 р.) до ПН від 02.02.2018 р. №97 на суму (-)263,54 грн.;
- РК №648 від 04.04.2018 р. (зареєстрована 04.05.2018 р.) до ПН від 27.02.2018 р. №264 на суму (-)664,10 грн.;
- РК №600 від 04.04.2018 р. (зареєстрована 04.05.2018 р.) до ПН від 16.11.2017 р. №2506 на суму (-)82,91 грн.
Відповідно до пп.16.1.3 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.
Згідно з п.120-1.1 ст.120-1 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов'язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі 40 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації на 61 і більше календарних днів.
Відповідно до п.201.10 ст.201 ПК України, реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.
Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.
Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно до п.201.1 ст.201 та/або п.192.1 ст.192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.
Крім того, перевіркою повноти визначення податку на прибуток за період з 01.10.2016 року по 30.06.2018 року встановлено заниження податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 32 896,00 грн., в тому числі за І квартал 2018 року - заниження на суму 65 196,00 грн., за ІІ квартал 2018 року - завищення на суму 32 301,00 грн.
Під час проведення перевірки бухгалтером ПП «Нігма» було надано пояснення, що різниця утворилась за рахунок невірного відображення доходу від операційної курсової різниці, що буде виправлено в звітності за 9 місяців 2018 року. (а.с.241 т.1).
Під час судового розгляду справи, представником позивача будь-які пояснення або докази, які б спростовували висновки податкового органу, не надавались. В адміністративному позові такі пояснення або докази також відсутні.
Згідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно до ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Суд вважає, що позивачем не надано достатніх доказів, які б дозволили зробити висновок, що відповідач при винесенні оскаржуваних рішень діяв протиправно.
Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги Приватного підприємства «Нігма»не обґрунтованими та такими, які не підлягають задоволенню.
Згідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України в разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.
Керуючись ст. ст. 244, 245, 255, 295 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства «Нігма» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 04 березня 2019 року.

Суддя О.С. Рябчук