Справа № 540/2095/18
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2019 р. Категорія 12.3м.ОдесаСправа № 540/2095/18 Головуючий у суді І інстанції: Гомельчук С.В. час і місце ухвалення: 10:30, м. Херсон

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюк Г.В.

суддів: Потапчук В.О. , Шляхтицький О.І.

при секретаріВишневській А.В.

за участю сторін:
ПозивачОСОБА_4 (паспорт)
Пред-к позивачаВуйко В.А. (адвокат, ордер)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні П'ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Управління патрульної поліції в м. Херсоні Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Управління патрульної поліції в м. Херсоні Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, мотивуючи його тим, що розслідування проведено неповно, а спірні накази не відповідають тяжкості вчиненого ним проступку, тому підлягають скасуванню.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2018 року в задоволені адміністративного позову ОСОБА_4 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Управління патрульної поліції в м. Херсоні Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу відмовлено повністю.

Не погодившись з Рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати Рішення суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції не врахував відсутність службової характеристики в матеріалах службового розслідування, відсутність у висновку відомостей про обставини, що пом'якшують чи обтяжують ступень відповідальності.

Департаментом патрульної поліції Національної поліції України було надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що доводи, викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2018 року винесено законно та обґрунтовано, а тому підстави для його скасування відсутні. Крім того, відповідач вказує, що в діях рядового поліції ОСОБА_4 вбачаються ознаки дисциплінарного проступку, що виразились в активній участі у конфлікті, в наслідок якого лейтенант поліції ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 23 серпня 2017 року №321о/с ОСОБА_4 призначено на посаду поліцейського роти №4 батальйону Управління ПП Департаменту ПП.

Наказом відповідача від 13 червня 2018 року №786 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" позивача притягнено до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції, а наказом від 20 червня 2018 року №614о/с "По особовому складу" - звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію".

Вважаючи видані накази протиправними позивач звернувся до суду.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову зазначив, що оскаржувані накази відповідача від 13 червня 2018 року №786 та від 20 червня 2018 року №614о/с є законними та обґрунтованими, а тому відсутні підстави для задоволення позову. Колегія суддів П'ятого апеляційного адміністративного суду погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.3 ст.6 КАС України, звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України встановлено Законом України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року № 580-VІІІ (далі Закон № 580-VІІІ).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону № 580-VІІІ поліцейський зобов'язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та ОСОБА_4 поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Аналогічні обов'язки закріплені в Присязі працівника поліції (ст.64 Закону № 580-VІІІ).

Крім того, згідно пункту 3 розділу ІV Правил етичної поведінки поліцейських за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов'язаний дотримуватися норм професійної етики.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону № 580-VІІІ поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Згідно пункту 4 Розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 580-VІІІ до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу, РНС) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначено Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22 лютого 2006 року № 3460-ІV (далі Дисциплінарний статут), який регулює спірні правовідносини.

За визначенням статей 1, 2 Дисциплінарного статуту службова дисципліна дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України. Дисциплінарний проступок невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Частиною 1 статті 5 Дисциплінарного статуту передбачено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно з положеннями статті 7 вказаного Статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників, дотримуватися норм професійної та службової етики, з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно вимог частин 1, 4, 5, 10 статті 14 Дисциплінарного статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Порядок проведення службового розслідування встановлюється Міністром внутрішніх справ України. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України при його проведенні, визначені Інструкцією про порядок службового розслідування в органах внутрішніх справ України, затвердженою наказом МВС України від 12 березня 2013 року № 230 (далі - Інструкція), яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин.

Підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, повязані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс (пункт 2.1)

Службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником, серед іншого, у разі отримання інформації про скоєння інших, не визначених підпунктами2.2.1 - 2.2.19 цього пункту, дисциплінарних проступків, які уповноважена на призначення службового розслідування особа вважатиме достатніми для його проведення (п.2.2.20).

Відповідно до пункту 3.2 розділу ІІІ Інструкції службове розслідування проводиться посадовою особою, якій воно доручено, чи декількома особами у складі комісії, одна з яких за необхідності призначається головою цієї комісії.

Проведення службового розслідування доручається працівникам підрозділів внутрішньої безпеки, інспекції з особового складу підрозділів кадрового забезпечення, а якщо такі підрозділи не передбачені штатним розписом, уповноважені на те начальники доручають проведення службових розслідувань найбільш досвідченим працівникам, здатним усебічно вивчити обставини, що стали підставою для призначення службового розслідування, та зробити об'єктивні висновки (пункт 3.3).

Відповідно до пунктів 8.1 та 8.3 Інструкції підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. В описовій частині висновку службового розслідування викладаються встановлені при проведенні службового розслідування відомості про: обставини, за яких особа (особи) РНС скоїла(и) дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв'язку з цим; посаду, звання, прізвище, ім'я та по батькові, персональні дані, характеристику особи (зокрема, про наявність або відсутність у неї діючих дисциплінарних стягнень), винної в учиненні дисциплінарного проступку, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли вказаним обставинам; наявність причинного зв'язку між неправомірними діяннями особи РНС та їх наслідками; умови, що передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього; вимоги законодавства або посадові обов'язки, які було порушено; наявність вини особи (осіб) РНС, обставини, що пом'якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного.

У резолютивній частині висновку службового розслідування виконавцем (комісією) зазначаються, зокрема, підтвердилися чи спростувалися відомості, які стали підставою для його призначення (п. 8.4 Інструкції).

Висновок службового розслідування підписується виконавцем (головою та членами комісії) та затверджується начальником, який призначив службове розслідування, або вищим прямим начальником (пункт 8.7 Інструкції).

Із аналізу наведених вище норм Дисциплінарного статуту та Інструкції слідує, що дисциплінарна відповідальність особи рядового або начальницького складу виникає у разі вчинення нею дисциплінарного проступку, який доведений матеріалами службового розслідування. У свою чергу, службове розслідування повинно проводитися уповноваженою на те особою (особами), а висновок за його результатами - містити повне та об'єктивне дослідження обставин скоєння дисциплінарного проступку та встановлення (або відсутність) вини порушника.

Наказом начальника Департаменту ПП від 08 травня 2018 року №2037 зі змінами від 21 травня 2018 року №2259, відповідно до ст.14 Дисциплінарного статуту, підпункту 2.2.20 Інструкції, призначено службове розслідування за фактом отримання тілесних ушкоджень інспектором роти №4 батальйону Управління ПП лейтенантом поліції ОСОБА_7, проведення якого доручено провести працівникам Управління ПП і Департаменту ПП.

В ході розслідування встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно графіку несення служби особовим складом Управління ПП за травень 2018 року, особовий склад підрозділу 03 травня 2018 року перебував на днях відпочинку перед заступанням на нічну зміну з 05 травня по 06 травня 2018 року. Частина особового складу роти №4 03 травня 2018 року о 12 год. зібралася на території спортивно-розважального комплексу «Панські розваги», розташованого в м.Херсоні по вул.Херсонській, 124-м, для святкування травневих свят. Серед осіб, що зібралися, були ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, безпосередній керівник позивача ОСОБА_12 та ін. (всього біля 20 осіб). Протягом дня, приблизно до 21 год., під час відпочинку компанія вживала алкогольні напої (коньяк, пиво). Внаслідок вживання великої кількості алкогольних напоїв серед колег стали виникати конфлікти, які супроводжувалися штовханиною, нецензурною лайкою та бійками. Так, за незначних приводів сталася сварка та бійка між ОСОБА_10, ОСОБА_8 та ОСОБА_11 Пізніше, на фоні сварки, між ОСОБА_10 та ОСОБА_4 відбулася бійка, в якій позивач наніс удар ОСОБА_10 в голову, від якого той упав. Коли колеги «відтягнули» позивача від ОСОБА_10, в бійку вступив ОСОБА_9, який також наніс удари останньому. Всі ці дії супроводжувалися нецензурною лайкою, образами та погрозами фізичної розправи. Внаслідок бійки ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, двостороннього перелому нижньої щелепи та ін. За допомогою адміністрації спортивно-розважального комплексу була викликана карета швидкої допомоги, потерпілого доставлено до Херсонської обласної клінічної лікарні та прооперовано. Дану подію зареєстровано в Дніпровському відділенні поліції м.Херсона (№7809), до лікарні виїжджала слідчо-оперативна група. За письмовою заявою матері ОСОБА_10 зареєстровано кримінальне провадження №0001593 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Висновок службового розслідування складено 31 травня 2018 року та затверджено начальником Департаменту ПП 08 червня 2018 року. Відомості, що стали підставою для проведення службового розслідування визнано такими, що знайшли свої підтвердження. За результатами розслідування, за порушення вимог ч.1 ст.7 Дисциплінарного статуту, ч.1 ст.18, п. 1 ч.1 ст.64 Закону «Про Національну поліцію», ч.3 розділу ІV Правил етичної поведінки поліцейських, на підставі ст.12 Дисциплінарного статуту ОСОБА_4 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не оспорює факт вчинення ним дисциплінарного проступку. Однак, позивач не погоджується з повнотою проведення службового розслідування та суворою мірою покарання, призначеного за висновками цього розслідування.

Матеріалами розслідування доведено вину позивача у вчиненні дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог ч.1 ст.7 Дисциплінарного статуту, ч.1 ст.18, п. 1 ч.1 ст.64 Закону «Про Національну поліцію», ч.3 розділу ІV Правил етичної поведінки поліцейських.

Так, матеріали службового розслідування містять пояснення причетних до вказаної події осіб, зокрема, працівників Управління ПП ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_12 та ін., які підтверджують обставини події, що сталася, а саме тривалий час розпивання алкогольних напоїв, сварки, бійки та заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 Подія сталася в громадському місці на території спортивно-розважального комплексу «Панські розваги» на очах у відпочиваючих на території закладу громадян. Сам позивач у содіяному кається, для лікування потерпілого перерахував йому кошти в сумі 25 тис.грн., жалкує, що так сталося.

За приписами ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дії позивача, які виразилися в допущенні поведінки, яка не сумісна із званням поліцейського, не виконанні вимог Закону України "Про Національну поліцію" в частині неухильного дотримання Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, Присяги поліцейського, Правил етичної поведінки поліцейських, що підтверджується матеріалами справи, є проступком несумісним з перебуванням на службі в поліції.

Суд не бере до уваги доводи позивача щодо відсутності причинного зв'язку між його діями та наслідками події, оскільки сам факт вчинення протиправних дій в громадському місці, серед колег та громадського населення, свідчить про зухвалість поведінки позивача, не залежно від ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих ОСОБА_7 Кваліфікація діям винних осіб в заподіянні тілесних ушкоджень потерпілому буде надана на досудовому слідстві в рамках кримінального провадження.

Також, судом апеляційної інстанції не приймаються доводи апелянта, щодо неповноти і необєктивності висновку службового розслідування в зв'язку з відсутності в матеріалах службового розслідування службової характеристики позивача, оскільки в висновку зазначено, що ОСОБА_4 діючих дисциплінарних стягнень не мав, що відповідає положенням пункту 8.3 Інструкції, а підставою для звільнення слугувала поведінки позивача під час інциденту, яка не сумісна із званням поліцейського.

Крім того, безпідставними є доводи апелянта, відносно того, що за результатами службового розслідування ОСОБА_10 притягнено до відповідальності у вигляді попередження про неповну посадову відповідальність, в той час коли до позивача застосовано найсуворіший вид стягнення - звільнення зі служби в поліції. Так, під час слухання даної справи не надається оцінка притягненню до відповідальності ОСОБА_10 Крім того, за результатами службового розслідування відповідачем притягнено до дисциплінарної відповідальності чотирьох осіб, в тому числі, двох у вигляді звільнення зі служби в поліції, серед яких - позивач. В даному випадку відповідач, приймаючи рішення стосовно ОСОБА_4, враховуючи висновок службового розслідування використав свої дискреційні повноваження та видав спірні накази.

Крім того, як зазначено у постановах Верховного Суду України від 29.09.2015 у справі №21-1288а15 та від 20.10.2015 у справі № 21-2103а15 дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Також, за висновком Верховного Суду України, який викладений в постанові від 14.03.2017 в справі № П/800/160/16, порушення Присяги може бути наслідком недотримання, порушення державним службовцем як правових, так і етичних (моральних) норм. Тому, оцінивши досліджені в ході розгляду справи докази, з огляду на встановлені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що наказ спірні накази від 13 червня 2018 року №786 та від 20 червня 2018 року №614о/с, винесений з урахуванням всіх обставин, що мали значення для їх прийняття.

Суд зауважує, що принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень полягає в тому, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення (вчинення дії), на оцінці всіх фактів та обставин, що мають значення.

Принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень полягає в тому, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

В Рішенні від 10.02.2010 року у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу належним чином не обґрунтовані, не підтверджені наявними матеріалами справи та задоволенню не підлягають.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2018 року по справі № 540/2095/18, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст Постанови складено - 06 березня 2019 року.

Суддя-доповідач Семенюк Г.В.
Судді Потапчук В.О. Шляхтицький О.І.