Справа № 1540/4844/18
Суддя: Білостоцький О. В.
Дата ухвалення: 2019-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 1540/4844/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Білостоцького О.В.

При секретарі: Єренкевич О.А.

За участю сторін:

Представника позивача: ОСОБА_1

Представника відповідача: не зявився

Представника 3-ої особи: не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - головне управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача головне управління Національної поліції в Одеській області, в якому позивач просить суд: визнати протиправною бездіяльність Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області щодо не подання до Міністерства внутрішніх справ України у 15-ти денний строк з дня реєстрації заяви позивача висновку щодо виплати ОСОБА_2 грошової допомоги разом з підтвердженими документами, які подані до заяви; зобовязати Ліквідаційну комісію ГУ МВС України в Одеській області прийняти та направити до Міністерства внутрішніх справ України висновок щодо виплати грошової допомоги ОСОБА_2 у звязку із встановленням III групи інвалідності відповідно до ст. 23 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 року № 565-ХІІ, Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 року, Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України №4 від 11.01.2016 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 року за №163/28293.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в період з 08.05.2014 року по 04.02.2015 року він проходив службу в органах внутрішніх справ головного управління МВС України в Одеській області на посаді міліціонера 2-го взводу 1-ої роти батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Шторм». Наказом начальника ГУ МВС України в Одеській області від 04.02.2015 року №79 о/с позивача через хворобу було звільнено у Запас Збройних Сил України. При цьому свідоцтвом про хворобу від 21.01.2015 року, висновком службового розслідування від 10.08.2015 року та актом форми Н-5 від 11.08.2015 року було встановлено, що тілесні ушкодження ОСОБА_2 було отримано в період проходження служби в органах внутрішніх справ. Згідно довідки до акту МСЕК №375477 від 16.03.2016 року року позивачу було встановлено 3 групу інвалідності, що настала в результаті нещасного випадку, не повязаного з виконанням службових обовязків. При цьому за результатами обстеження від 18.04.2018 року позивачем було отримано довідку серії 12ААА №002190, в якій було встановлено ступінь втрати його професійної придатності у відсотках, а саме у розмірі 60%.

На підставі вищезазначеного 27.04.2018 року позивач звернувся до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області із заявою (рапортом) про виплату йому одноразової грошової допомоги. Разом з тим, листом від 15.06.2018 року №9/М-659 відповідач відмовив ОСОБА_2 у призначені такої допомоги та повернув наданні ним документи без виконання.

Позивач зазначає, що рішення про виплату або відмову у виплаті одноразової грошової допомоги повинно прийматися не відповідачем, а Міністерством внутрішніх справ України, з огляду на що Ліквідаційна комісії ГУ МВС України в Одеській області у спірних правовідносинах вчинила протиправну бездіяльність, чим порушила його права та інтереси, оскільки не направила необхідні документи та висновок для призначення йому грошової допомоги до уповноваженого органу.

Ухвалою суду від 25.09.2018 року позовну заяву ОСОБА_2 до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - головне управління Національної поліції в Одеській області, було прийнято до розгляду, у справі було відкрито спрощене позовне провадження із повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.

26.11.2018 року ухвалою суду подальший розгляд справи було вирішено проводити в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання.

25.01.2019 року протокольною ухвалою суду підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 22.02.2019 року представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області до судового засідання 22.02.2019 року не зявилась, про дату, час та місце слухання справи відповідача було повідомлено належним чином та своєчасно. Виходячи з обставин неприбуття представника відповідача в судове засідання (відсутності доказів поважності повторного неприбуття в судове засідання), суд, за клопотанням представника позивача, на підставі положень ст.205 КАС України вирішив продовжити слухання справи за відсутності представника субєкта владних повноважень.

Судом при прийнятті рішення про продовження слухання справи було також враховано те, що 25.10.2018 року та 26.11.2018 року представник відповідача приймала участь у судовому засіданні, надала відзив на адміністративний позов (а.с. 66-68), а також надавала особисті пояснення у судовому засіданні з приводу позовних вимог позивача. Зазначала, що Ліквідаційна комісії ГУ МВС України в Одеській області позов не визнає, оскільки відповідно до п.13 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, працівник міліції, а в разі його загибелі (смерті) - члени його сімї, батьки та утриманці можуть предявити до МВС вимоги щодо виплати грошової допомоги протягом трьох років з дня настання події, що дає право на отримання такої допомоги.

Довідка про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках (60 %) (серія 12 ААА №002190), на яку посилається ОСОБА_2, датована 18.04.2018 року. Разом з тим інвалідність позивачу було встановлено ще 16.03.2015 року, а отже, на думку відповідача, три роки з дня виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у позивача вже минули. За таких обставин відповідач вважає, що ним було правомірно повернуто ОСОБА_2 надані ним документи без виконання.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача до суду не з'явилась, про дату, час та місце судового засідання головне управління Національної поліції в Одеській області було сповіщене належним чином та завчасно. Управлінням були надані письмові пояснення по справі (а.с. 72-73), в яких зазначено, що позивач ніколи не проходив службу в Національній поліції України, а тому спірні правовідносини не відносяться до компетенції ГУНП в Одеській області. Головне управління Національної поліції в Одеській області також просило суд розглянути справу за відсутності свого представника.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

ОСОБА_2 проходив службу в органах внутрішніх справ головного управління МВС України в Одеській області на посаді міліціонера взводу №2 роти №1 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Шторм» (а.с. 20).

Наказом начальника ГУ МВС України в Одеській області від 04.02.2015 року №79 о/с на підставі п. 63 «б» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом внутрішніх справ України позивача було звільнено у запас Збройних Сил України через хворобу (а.с. 42).

При цьому свідоцтвом про хворобу від 21.01.2015 року №36/2Ш (а.с.31-33), висновком службового розслідування від 10.08.2015 року (а.с. 36-37), актом про нещасний випадок невиробничого характеру від 14.08.2015 року форми НТ (а.с. 38-39) та актом розслідування нещасного випадку від 11.08.2015 року форми Н-5 (а.с. 40-41) було встановлено, що тілесні ушкодження ОСОБА_2 отримав в період проходження служби в органах внутрішніх справ при обставинах, не повязаних з виконанням службових обовязків.

Відповідно до виписки з акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 10 ААВ №375477 від 16.03.2015 року, позивачу було встановлено 3 групу інвалідності, що настала в результаті нещасного випадку, не повязаного з виконанням службових обовязків (а.с. 27).

При цьому довідкою серії 12ААА №002190 від 18.04.2018 року до акту №507/6 від 16.03.2015 року позивачу було встановлено ступінь втрати його професійної придатності у відсотковому значені, а саме у розмірі 60% (а.с. 30).

На підставі вищезазначеного 27.04.2018 року позивач звернувся до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області із заявою (рапортом) про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв'язку із отриманням ним травми, одержаної в результаті нещасного випадку, не повязаного з виконанням службових обовязків. При цьому позивач до заяви додав наступні документи: копію власного паспорту та ідентифікаційного коду; копію довідки МСЕК серії 10 ААВ №375477 від 16.03.2015 року; копію довідки серії 12ААА №002190 від 18.04.2018 року про ступінь втрати його професійної придатності у відсотках; свідоцтво про хворобу від 21.01.2015 року №36/2Ш; акт про нещасний випадок невиробничого характеру від 14.08.2015 року форми НТ; акт розслідування нещасного випадку від 11.08.2015 року форми Н-5; висновок службового розслідування від 10.08.2015 року; копію наказу про звільнення від 04.02.2015 року №79 о/с (а.с. 26).

Разом з тим листом від 15.06.2018 року №9/М-659 відповідач повернув ОСОБА_2 наданні ним документи без виконання. Підставою для повернення документів зазначив сплин трьохрічного строку з дня настання події, що дає право на отримання позивачу допомоги. (а.с. 25).

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, ОСОБА_2 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду для захисту своїх прав та інтересів.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши адміністративний позов та письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об'єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною п'ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

До набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію», тобто до 07 листопада 2015 року, порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами статті 23 Закону України «Про міліцію».

Пунктом 5 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" Закон України "Про міліцію" визнано таким, що втратив чинність.

Однак, за змістом пункту 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Так, відповідно до частини 6 статті 23 Закону України "Про міліцію" у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи, в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Кабінет Міністрів України постановою №707 від 12 травня 2007 року затвердив Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції (далі - Порядок №707).

В подальшому, Кабінет Міністрів України постановою №850 від 21.10.2015 року затвердив "Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції".

Згідно з пунктом 3 Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IIІ групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги є, у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до пункту 7 Порядку №850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Пунктом 8 Порядку №850 передбачено, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім'ї загиблого (померлого) працівника міліції.

МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 Порядку №850 документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови (пункт 9 вказаного Порядку № 850).

Виходячи із положень вищевказаного Порядку №850 суд доходить висновку, що на керівника органу внутрішніх справ, в якому проходив службу працівник міліції, в даному випадку - на ліквідаційну комісію ГУМВС України в Одеській області - покладено лише функції щодо підготовки та подання до МВС України документів та висновку щодо виплати грошової допомоги міліціонеру.

В свою чергу, рішення про призначення або відмови в призначенні одноразової грошової допомоги у зв'язку із отриманням міліціонером травми, одержаної в результаті нещасного випадку, не повязаного з виконанням службових обовязків, відповідно до Порядку № 850 приймає саме Міністерство внутрішніх справ України.

Тобто законодавцем чітко визначено, що виключно МВС уповноважене приймати рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, позивач 27.04.2018 року звернувся до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області із заявою (рапортом) про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв'язку із отриманням ним травми, одержаної в результаті нещасного випадку, не повязаного з виконанням службових обовязків.

Разом з тим, листом від 15.06.2018 року №9/М-659 відповідач повернув ОСОБА_2 подані ним документи без направлення їх до МВС, що, на переконання суду, є виходом за межі його повноважень, визначених законом, а отже такі дії є протиправними.

У своїй позовній заві позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області щодо не подання до Міністерства внутрішніх справ України у 15-ти денний строк з дня реєстрації заяви позивача, висновку щодо виплати ОСОБА_2 грошової допомоги.

Разом з тим суд зазначає, що за своєю правовою природою бездіяльність є пасивною формою поведінки особи, що полягає у невчиненні нею конкретних дій, разом з тим Ліквідаційною комісією ГУ МВС України в Одеській області при повернені позивачу документів без розгляду було вчинено активні дії.

З огляду на зазначене обраний позивачем спосіб захисту прав, які він вважає порушеними, зокрема звернення до суду з вимогою про визнання протиправною бездіяльності Ліквідаційною комісією ГУ МВС України в Одеській області, не є правильним, так як відповідачем не було допущено бездіяльності; натомість відповідачем були вчиненні дії щодо поверненню позивачу документів.

Повноваження адміністративного суду у разі задоволення адміністративного позову визначені частиною 2 ст. 245 КАС України, згідно якої суд може прийняти рішення, зокрема про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та зобовязання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

На підставі вищевикладеного суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача шляхом визнання протиправними дій Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області щодо повернення ОСОБА_2 поданих ним документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 року №565-ХІІ і Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850 та зобовязати відповідача прийняти у позивача документи для призначення та виплати одноразової грошової допомоги та направити їх разом з висновком щодо виплати грошової допомоги позивачу у звязку із встановленням йому III групи інвалідності для прийняття рішення до Міністерства внутрішніх справ України відповідно Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 року.

При цьому суд не надає оцінку наявності або відсутності права у позивача на виплату йому одноразової грошової допомоги, оскільки на час розгляду адміністративної справи №1540/4844/18, Міністерством внутрішніх справ України, до виключної компетенції якого належить питання призначення або відмови у призначені одноразової грошової допомоги, відповідного рішення не приймалось.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивачем, як особою, звільненою від сплати судового збору на підставі п. 11 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI, судовий збір за подання адміністративного позову до Одеського окружного адміністративного суду не сплачувався. Доказів здійснення інших витрат, повязаних з розглядом справи, сторонами до суду не надано, а тому у справі відсутні обставини для розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 139 КАС України.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 77, 180, 192-194, 205, 241-246, 251, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_2 (79035, м. Львів, вул. Липова Алея, буд. 5 Б, кв. 10) до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області (65014, м. Одеса, вул. Єврейська, 12), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - головне управління Національної поліції в Одеській області (65014, м. Одеса, вул. Єврейська, 12) про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області щодо повернення ОСОБА_2 поданих ним документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 року №565-ХІІ і Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.

Зобовязати Ліквідаційну комісію ГУ МВС України в Одеській області прийняти у ОСОБА_2 документи для призначення та виплати одноразової грошової допомоги та направити їх разом з висновком щодо виплати грошової допомоги позивачу у звязку із встановленням йому III групи інвалідності до Міністерства внутрішніх справ України відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 року, для прийняття рішення.

Розподіл судових витрат не проводити.

Рішення суду може бути оскаржене до Пятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний суддею 04 березня 2019 року.

Суддя О.В. Білостоцький

.