Справа № 173/3138/18 (2-а/173/3/2019)
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 лютого 2019 року м. Дніпросправа № 173/3138/18 (2-а/173/3/2019)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дурасової Ю.В.,

суддів: Божко Л.А., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10.01.2019 (головуючий суддя Петрюк Т.М.)

у справі за позовом ОСОБА_1 до поліцейського ГРПП № 4 Верхньодніпровського відділення поліції Жовтоводського відділу поліції Головного управління поліції в Дніпропетровській області Скрипника Вадима Вячеславовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду з адміністративним позовом до поліцейського ГРПП № 4 Верхньодніпровського відділення поліції Жовтоводського відділу поліції Головного управління поліції в Дніпропетровській області Скрипника В.В. про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Просила визнати протиправною та скасувати Постанову серії ДПО18 № 855192 ВІД 16.12.2018 РОКУ про накладення на неї адміністративного стягнення в розмірі 850 грн. та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1.

Позов обґрунтовано тим, що обставини, вказані в оскаржуваній постанові не відповідають дійсним обставинам, оскільки 16.12.2018 року позивачем здійснено саме вимушену зупинку, що не є порушенням Правил дорожнього руху. Зазначає, що в оскаржуваній постанові чітко не зазначене місце вчинення адміністративного правопорушення, не кваліфіковано дії відповідно до пункту Правил дорожнього руху, а тому є незрозумілим за що саме притягнуто особу до адміністративної відповідальності.

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10.01.2019 в задоволення позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що відповідачем надано відповідні докази на обґрунтування правомірності його дій, які в свою чергу підтверджують наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, при цьому позивачем не надано будь-яких інших доказів того, що зупинка транспортного засобу була вимушеною через несправність автомобіля.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зазначає, що факт вчинення адміністративного правопорушення не підтверджується належними та допустимими доказами. Позивачем (водієм) здійснена не «зупинка», а «вимушена зупинка» в розумінні п. 1.10 ПДР; в постанові не зазначено чітке місце скоєння правопорушення, а саме перехрестя, електрична опора, будинок або інше, а вказано тільки «вул. Гагаріна м. Верхньодніпровськ», що не є конкретизованим та не відповідає обставинам справи, оскільки вся вулиця Гагаріна в м. Верхньодніпровськ має більше 5 перехресть, кілька пішохідних переходів, та не може вся вулиця Гагаріна м. Верхньодніпровськ вважатися місцем вчинення правопорушення; в постанові не зазначено які саме пункти Правил дорожнього руху порушено позивачем, тому є незрозумілим за що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідачем до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу не надано, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою по справі про адміністративне правопорушення від 16.12.2018 року серії ДПО18 № 855192 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.

В постанові серії ДПО18 № 855192 від 16.12.2018 року зазначено, що 16.12.2018 року о 11.10 год., в м. Верхньодніпровськ на вул. Гагаріна, водій ОСОБА_1, керувала автомобілем НОМЕР_1 та здійснила зупинку ближче 10 метрів від пішохідного переходу, чим скоїла правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

До позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 850грн.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Закону України «Про Національну поліцію», КУпАП, Правил дорожнього руху України (ПДР).

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. При цьому, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19).

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини.

Так, згідно з п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Матеріали справи містять Постанову серії ДПО18 № 855192 від 16.12.2018 року (про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі) згідно якої зазначено, що 16.12.2018 року о 11.10 год., в м. Верхньодніпровськ на вул. Гагаріна, водій ОСОБА_1, керувала автомобілем НОМЕР_1 та здійснила зупинку ближче 10 метрів від пішохідного переходу, чим скоїла правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с. 9).

Отже, підтверджуються доводи позивача, що в постанові не зазначено чітке місце скоєння правопорушення (а саме не зазначено перехрестя, електрична опора, будинок або інше), а лише зазначено: «вул. Гагаріна м. Верхньодніпровськ», що не є конкретизованим місцем вчинення правопорушення. Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що вся вулиця Гагаріна в м. Верхньодніпровськ не може вважатися в даному випадку місцем вчинення правопорушення.

Також колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що в Постанові серії ДПО18 № 855192 від 16.12.2018 року не зазначено які саме пункти Правил дорожнього руху порушено позивачем. Таким чином, знаходить підтвердження аргумент позивача, що є незрозумілим за порушення якої норми ПДР позивача притягнуто до адміністративної відповідальності.

Слід зазначити, що матеріали справи містять фотовідбиток автомобілю з номерним знаком 52741 АН (а.с. 18).

З цього приводу колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що дана фотофіксація не може слугувати підтвердженням факту вчинення позивачем правопорушення, оскільки не встановлює/не підтверджує місце події (з фото не можна встановити, що правопорушення вчинено саме по вул. Гагаріна м. Верхньодніпровськ, оскільки ніяких позначок про це на фото немає; не модна встановити, що автомобіль зупинено ближче 10 метрів від пішохідного переходу; також не можна встановити, що на фото зафіксовано пішохідний перехід, оскільки можна лише припустити, що на фото на невизначеній кількості метрів знаходиться пішохідний перехід, натомість, рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях).

Фотовідбиток автомобілю з номерним знаком 52741 АН, що міститься в матеріалах справи (а.с. 18) також на надає можливість встановити чи була ввімкнена аварійна сигналізація в цьому автомобілі чи ні.

Колегія суддів апеляційної інстанції також бере до уваги, що Постанова серії ДПО18 № 855192 від 16.12.2018 року не місить зазначення про технічний засіб, яким здійснено фото фіксацію правопорушення, що є порушенням ст. 283 КУПАП.

У разі відсутності в постанові про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено фото, таке фото не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Саме така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 26.04.2018 №202/2862/17 (2-а/202/143/2017), від 24.01.2019 № 428/2769/17.

Отже можна погодитися з доводами позивача, що факт вчинення адміністративного правопорушення не підтверджено належними та допустимими доказами.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що п. 1.10 ПДР надає визначення поняттю «вимушена зупинка». Так, вимушена зупинка - це припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

Саме про вимушену зупинку зазначав позивач у своїй позовній заяві та в апеляційній скарзі. Натомість, матеріали справи не містять підтверджень, що відповідачем досліджено питання, чи була зупинка вимушеною.

В силу п.п. «г» пункту 15.9 ПДР зупинка забороняється, зокрема, на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Однак, Постанова серії ДПО18 № 855192 від 16.12.2018 року не містить посилань, що позивачем порушено саме п.п. «г» пункту 15.9 ПДР, що є порушенням ст. 283 КУПАП, яка передбачає, що постанова про адміністративне правопорушення має містити зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Зазначені обставини надають підстави для висновку, що можливість задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною 2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Слід зазначити, що частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, відповідачем не доведено правомірності прийнятого ним рішення. Натомість позивач довів ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги та вимоги апеляційної скарги.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог. Позов слід задовольнити, скасувавши рішення суду першої інстанції та рішення суб'єкта владних повноважень (Постанову від 16.12.2018 серії ДПО18 № 855192).

Доводи апеляційної скарги спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому є підставою для його скасування.

В силу ч. 3 ст. 272 КАС України справи, визначені статтею 286 КАС не підлягають оскарженню в касаційному порядку.

З огляду на характер спірних правовідносин, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 241-245, 250, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10.01.2019 - задовольнити.

Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10.01.2019 - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Скасувати постанову від 16.12.2018 серії ДПО18 № 855192 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повний текст постанови виготовлено 21.02.2019.

Головуючий суддя Ю.В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя С.М. Іванов