Справа № 400/369/19
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2019-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2019 р. № 400/369/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А., розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1, вул. Червоних Майовщиків, 11 А, кв. 68, м. Миколаїв, 54040

до відповідача:Центрального відділу Державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївський області, вул. Адміральська, 27/1, м. Миколаїв, 54001

про:зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до адміністративного суду з позовом до Центрального відділу державного виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївської області (далі - відповідач) з вимогами зобовязати відповідача зняти накладений арешт на квартиру АДРЕСА_1 "А" у м.Миколаєві та внести відповідні відомості до державного реєстру.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що дізнався з інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно про те, що відповідачем відповідно до постанови старшого державного виконавця Квашенка С.С. Центрального ВДВС ММУЮ винесена постанова від 22.10.2010р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за № 20099517. Позивач зазначає, що він є власником квартири АДРЕСА_1 "А" у м. Миколаєві на підставі договору купівлі-продажу від 11.12.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_3 (а.с. 7). Відомості про державну реєстрацію права власності за позивачем на вказану вище квартиру були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна приватним нотаріусом 14.12.2009 року (а.с. 9). Позивач, дізнавшись про накладений арешт на квартиру, звернувся 22.01.2019р. до відповідача з відповідною заявою, на яку відповідач відповів, що зняття арешту можливе на підставі рішення суду відповідно до ст.59 Закону України "Про виконавче провадження". З таких підстав, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, відзиву на позовну заяву до суду не надав. Тому суд розцінює, відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, неподання відповідачем відзиву на позов без поважних причин як визнання позову.

Позивач 26.02.2019 надав суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Ухвалою від 21.02.2019р. відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду з урахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З урахуванням наданого позивачем клопотання, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

В провадженні Центрального відділу ДВС м. Миколаєва на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження №20099517 з примусового виконання виконавчого листа по адміністративній справі № 2-758 від 29.03.2010р. про стягнення боргу з ОСОБА_4 на користь ВАТ "Кредитпромбанк" боргу в сумі 424245,78грн.

22.10.2010р. державним виконавцем за цим виконавчим провадженням винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

17.05.2012 зазначене виконавче провадження було завершене шляхом винесення постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України Про виконавче провадження №606-XIV- у боржника є нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2, що є територією ВДВС Заводського ММУЮ.

Водночас, відповідно до договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 від 11.12.2009 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_5, ОСОБА_6, вказана квартира перейшла у власність ОСОБА_1. Вказаний договвір посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу 11.12.2009р. та зареєстрований в електроному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 14.12.2009р. за № 6008.

Таким чином, квартир № 6, що знаходиться за адресою м. Миколаїв, вул.Лазурна 10-А, з 11.12.2009р. належить на праві власності ОСОБА_1

Одночасно, позивач будучи власником вказаної квартири з 11.12.2009р., не знав, що державним виконацем у 2010 році накладено арешт на його нерухоме майно, оскільки за попереднім власником квартири ОСОБА_5 існував борг.

21.01.2019 позивач звернувся до Центрального відділу ДВС з заявою про зняття арешту та заборони з його нерухомого майна, оскільки відношення до накладення арешту чи боргу, що значиться за ОСОБА_5, позивач не має. До заяви позивачем долучено договір купівлі-продажу квартири та копія витягу з реєстру обтяжень.

29.01.2019 Центральним відділом ДВС відмовлено ОСОБА_1 у знятті арешту з його нерухомого майна, оскільки станом на 28.01.2019р. підстави для зняття арешту накладеного в межах ВП № 20099517 відсутні. Крім того, відповідач вказав в листі від 29.01.2019р., що відповідно до ст.59 Закону України "Про виконавче провадження", арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України Про виконавче провадження №606-XIV встановлений обовязок зняття накладеного арешту лише у разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Обовязку державного виконавця знімати накладенні арешти в межах виконавчого провадження, у разі повернення виконавчого документу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, з підстав визначених п.2 ч.1 ст.47 Закону, не було передбачено.

Зазначена норма була необхідно для забезпечення прав стягувачів, у разі його повторного предявлення виконавчого документу протягом строків визначених ст.ст.22, 23 Закону України Про виконавче провадження.

З моменту завершення виконавчого провадження за стягненням на користь ПАТ Кредитпромбанк пройшло більше 9 років, з моменту завершення виконавчого провадження 17.05.2012р. по стягненню на користь банку боргу майже 7 років.

Відповідно до ст.22 Закону України Про виконавче провадження №606-XIV виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ст.12 Закону України Про виконавче провадження №1404-VIII виконавчі документи можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох років.

При цьому, відповідно до ст.12 Закону, виконавчі документи за якими стягувачем є держава або державний орган, можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Таким чином, суд вимушений констатувати, що по всім трьом виконавчим документам в теперішній час сплинули строки звернення до виконання.

Зі спливом часу, на теперішній час в матеріалах справи відсутній документ, на підставі якого накладено арешт на майно позивача.

За відсутності в теперішній час будь-яких виконавчих проваджень, спливу строків, визначених ст.ст.22, 23 Закону України Про виконавче провадження №606-XIV, ст.12 Закону України Про виконавче провадження №1404-VIII, арешт нерухомого майна ОСОБА_1 порушує права позивача, як власника.

Відповідно до ст.386 Цивільного кодексу України, власник, якій має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ч.3 ст.59 Закону України Про виконавче провадження №1404-VIII у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Відповідно до ч.5 ст.59 Закону у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

З врахуванням викладеного, у звязку з тим, що в теперішній час відпали обставини, які обумовлювали арешт нерухомого майна позивачки, його подальше продовження веде до суттєвих обмежень прав позивача, але й не здатне задовольнити інтереси стягувачів за виконавчими провадженнями, які перебували у провадженні Центрального відділу ДВС, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі.

Одночасно з цим, суд наголошує, що зазначене судове рішення ухвалюються не з підстав протиправності рішень чи дій відповідача, оскільки їх правомірність неможливо оцінити за давністю подій та відсутністю документів, а з підстав неможливості поновлення прав позивача, в інший спосіб ніж через судове рішення.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 (вул. Червоних Майовщиків, 11 А, кв. 68, м. Миколаїв, 54040, ідентифікаційний код НОМЕР_1) до Центрального відділу Державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївський області (вул. Адміральська, 27/1, м. Миколаїв, 54001, ) задовольнити.

2. Зобов'язати Центральний відділ державної виконавчої служби міста Миколаєва ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1), а саме: зняти арешт з квартири АДРЕСА_4 "А" в м. Миколаєві, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Центрального відділу ДВС м. Миколаєва ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області від 22.10.2010р. №20099517 та внести відповідні відомості до державного реєстру.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального відділу Державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївський області (вул. Адміральська, 27/1, м. Миколаїв, 54001, ) на користь ОСОБА_1 (вул. Червоних Майовщиків, 11 А, кв. 68, м. Миколаїв, 54040, ідентифікаційний код НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 768,40 грн., сплачений квитанцією від 11.02.2019р.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П'ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. А. Устинов