Справа № 420/5465/18
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2019-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/5465/18

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.,

суддів - Стас Л.В., Градовського Ю.М.

за участі секретаря - Скоріної Т.С.

представника апелянта - Мандрика В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У жовтні 2018 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - ГУ ПФУ в Одеській області) звернулось до суду першої інстанції з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі - Управління ДВС в Одеській області), в якому просило:

- визнати протиправною та скасувати постанову ВП №56970285 від 17.09.2018 року про накладення штрафу у розмірі 5100 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки прийнята без урахування усіх обставин у справі.

Так, судом першої інстанції не враховано, що рішення суду виконано в частині перерахування пенсії, а невиплачена заборгованість буде виплачуватись з 01.01.2019 року, щомісячно, після виділення коштів з державного бюджету, на підставі постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 року «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2018 року у задоволенні позову ГУ ПФУ в Одеській області відмовлено.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки ГУ ПФУ в Одеській області провело перерахунок призначеної пенсіонеру пенсії, однак не виплатило її різницю, підстави для задоволення позову відсутні. Також, суд зазначив, що невиплата перерахованої пенсіонеру пенсії порушує гарантоване статтею 1 Першого протоколу Конвенції право мирно володіти своїм майном.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву (заперечень).

На адресу суду апеляційної інстанції надійшла апеляційна скарга ГУ ПФУ в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2018 року.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги позивач зазначив, що суд першої інстанції при прийнятті рішення, не врахував наявність поважних причин його невиконання, а саме відсутність бюджетного відшкодування і накладення штрафу в даному випадку, жодним чином не захистить право особи на отримання бюджетних коштів.

Також в апеляційній скарзі Пенсійний фонд посилається на рішення Верховного Суду, в яких останній висловив свою позицію щодо застосування положень постанови КМУ «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 року №103 (справа 811/1469/18), а також випадків, в яких невиконання боржником судового рішення не може вважатися невиконання судового рішення без поважних причин (справа №757/29541/14-а).

У відзиві на апеляційну скаргу Управління ДВС в Одеській області зазначило, що підставою для прийняття оскаржуваної постанови, стало невиконання ГУ ПФУ в Одеській області судового рішення в частині виплати перерахованої пенсіонеру пенсії.

Також, зауважив, що Пенсійний орган не звертався із клопотанням про відстрочення виконання судового рішення.

Вважає, що державним виконавцем правомірно, у визначений законодавством спосіб, прийнято постанову про накладення штрафу, у зв'язку з чим, просив відмовити апелянту у задоволенні його скарги та залишити судове рішення без змін.

Представник апелянта в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримав доводи викладені в апеляції та просив її задовольнити.

Представник Управління ДВС в Одеській області в судове засідання не з'явився, належним чином сповіщений про дату, час та місце судового розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 березня 2018 року (справа №815/695/18), що набрало законної сили, суд, зокрема зобов'язав ГУ ПФУ в Одеській області провести перерахунок призначеної ОСОБА_2 пенсії та виплатити її різницю (а.с.10-18).

06 серпня 2018 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по справі №815/695/18.

09 серпня 2018 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області Носенком С.Б. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №56970285 (а.с.31-32).

Пунктом 2 вказаної постанови, боржнику запропоновано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Листом від 23.08.2018 року за №13693/03, ГУ ПФУ в Одеській області повідомило державного виконавця про виконання рішення.

Одночасно, у листі зазначено, що пенсія в перерахованому вигляді, буде виплачуватись стягувачу з 01.09.2018 року, доплата за період з 01.01.2018 року по 31.08.2018 року включена у додаткову відомість у вересні 2018 року.

Водночас перерахована пенсія за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року буде виплачуватися після виділення коштів на фінансування з державного бюджету з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року щомісячно, окремою сумою, розрахованої відповідно абз. 1 п.3 постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 року №103 (а.с.33-34).

17 вересня 2018 року державним виконавцем прийнято постанову ВП №56970285, якою на ГУ ПФУ в Одеській області накладено штраф у розмірі 5 100 грн. у зв'язку з невиконанням рішення суду (а.9).

Не погодившись з такою постановою, ГУ ПФУ в Одеській області звернулось до суду з відповідним позовом.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Частина 2 статті 19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Стаття 129-1 Конституції України: держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Стаття 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» №1403-VIII від 02.06.2016 року (далі - Закон №1403-VIII): примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України"Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Стаття 3 Закону №1403-VIII: завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року (далі - Закон №1404-VIII): виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частина 1 статті 3 Закону №1404-VIII: відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частина 1 статті 18 Закону №1404-VIII: виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пункт 1 частини 2 статті 18 Закону №1404-VIII: виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Пункт 1 частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII: виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Стаття 31 Закону №1404-VIII: у разі якщо викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення є незрозумілою, виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення відповідного рішення.

У разі якщо зміст виконавчого документа незрозумілий, виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення його змісту.

Частина 1 статті 63 Закону №1404-VIII: за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Частина 2 статті 63 Закону №1404-VIII: у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Частина 1 статті 75 Закону №1404-VIII: у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Відповідно до ч. 2 ст.6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Позиція суду апеляційної інстанції.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, а також перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.

Системно-логічний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження, складає сукупність дій, спрямованих на виконання рішень судів у строки, визначені Законом.

При цьому, з'ясування обставин, що свідчать про невиконання без поважних причин судового рішення, ініціює державного виконавця вжити заходи впливу на боржника, у томі числі шляхом накладення штрафу, повідомлення компетентного органу про вчинення кримінального правопорушення.

На думку колегії суддів, виключенням щодо невиконання рішення суду є наявність поважних причин, що об'єктивно перешкоджають боржнику вчинити дії у спосіб визначений судом, а, отже, доведеність цих обставин покладається на особу, яка має вчинити відповідні дії на виконання судового акту.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття державним виконавцем оскаржуваної постанови, стало невиконання пенсійним органом постанови Одеського окружного адміністративного суду у справі №815/695/18 від 28.03.2018 року, в частині обов'язку виплатити ОСОБА_2 різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії, починаючи з 01.01.2016 року.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що причиною невиконання рішення суду щодо виплати заборгованості пенсійних виплат за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року, стало застосування пенсійним органом поетапного порядку виплати відповідних коштів, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що судовим рішенням у справі №815/695/18 не досліджувалось питання поетапного способу виплати перерахованої пенсіонеру пенсії за період 01.01.2016 року по 31.12.2017 року, а, отже, застосування Пенсійним фондом з власної ініціативи такого способу виконання судового рішення, суперечить приписам Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, судова колегія зазначає, що положення наведеної постанови регулює загальний порядок перерахунку та виплати пенсій призначених на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Водночас у даному випадку, орган Пенсійного фонду виконує судове рішення в примусовому порядку, згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Також, судова колегія не враховує рішення Верховного Суду, на які посилається Пенсійний фонд в апеляційній скарзі, оскільки вони прийняті у справах щодо іншого кола осіб та предмету спору.

Водночас, викладена правова позиція суду апеляційної інстанції, відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у рішеннях № 821/1134/18 від 23 листопада 2018 року, №811/1249/18 від 06 грудня 2018 року, №758/9776/17 від 04 жовтня 2018 року.

Одночасно, колегія суддів враховує рішення Європейського суду від 28 листопада 1999 року по справі «Brumarescu v. Romania» та від 24 липня 2003 року по справі «Рябих проти Росії», в якому суд зазначив, що одним з основоположних аспектів принципу верховенства права є юридична визначеність, яка передбачає, що в разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, яке набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.

Інших обґрунтованих обставин, що впливають на виконання судового рішення, ГУ ПФУ в Одеській області не навело.

Враховуючи, що накладення штрафу відбулось за обґрунтованих підстав та у відповідності до чинного законодавства, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову та скасування рішення відповідача.

З огляду на наведене, оскільки висновки суду відповідають нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та обставинам справи, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, колегія суддів дійшла висновку, що судове рішення відповідно до вимог ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Статтею 288 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби.

Згідно ч. 4 ст. 272 КАС України, судові рішення суду апеляційної інстанції у справах, визначених статтями 280, 281, 287 та 288 цього Кодексу, можуть бути оскаржені до суду касаційної інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас частина 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Керуючись ст. ст.287, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про скасування постанови - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, у випадках передбачених ч.5 ст.328 КАС України.

Доповідач - суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя Ю.М. Градовський

Повне судове рішення складено 04.03.2019 року.