Справа № 1340/3952/18
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2019-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/399/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Іщук Л.П., Шевчук С.М.,

з участю секретаря судових засідань Гром І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2018 року у справі за його позовом до Головного управління ДФС у Львівській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними і скасування рішень та зобов'язання вчинити дії,

суддя у І інстанції Сакалош В.М..,

час ухвалення рішення 12 год. 34 хв.,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складення повного тексту рішення 16 листопада 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

31 серпня 2018 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2) звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Львівській області (далі - ГУ ДФС) щодо відмови у реєстрації податкових накладних (далі - ПН) та скасувати рішення відповідача:

№ 837394/НОМЕР_1 від 11 липня 2018 року про відмову у реєстрації ПН № 171 від 15 серпня 2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН);

№ 837376/НОМЕР_1 від 11 липня 2018 року про відмову у реєстрації ПН № 182 від 16 серпня 2017 року в ЄРПН;

№ 873898/НОМЕР_1 від 7 серпня 2018 року про відмову у реєстрації ПН № 76 від 8 вересня 2017 року в ЄРПН;

№ 873904/НОМЕР_1 від 7 серпня 2018 року про відмову у реєстрації ПН № 93 від 11 вересня 2017 року в ЄРПН;

№ 873908/НОМЕР_1 від 7 серпня 2018 року про відмову у реєстрації ПН № 94 від 11 вересня 2017 року в ЄРПН;

№ 873790/НОМЕР_1 від 7 серпня 2018 року про відмову у реєстрації ПН № 116 від 14 вересня 2017 року в ЄРПН;

№ 873784/НОМЕР_1 від 7 серпня 2018 року про відмову у реєстрації ПН № 190 від 18 вересня 2017 року в ЄРПН;

№ 873744/НОМЕР_1 від 7 серпня 2018 року про відмову у реєстрації ПН № 192 від 18 вересня 2017 року в ЄРПН;

№ 873724/НОМЕР_1 від 7 серпня 2018 року про відмову у реєстрації ПН № 193 від 19 вересня 2017 року в ЄРПН;

№ 878507/НОМЕР_1 від 10 серпня 2018 року про відмову у реєстрації ПН № 196 від 21 вересня 2017 року в ЄРПН;

№ 878504/НОМЕР_1 від 10 серпня 2018 року про відмову у реєстрації ПН № 209 від 22 вересня 2017 року в ЄРПН;

№ 878508/НОМЕР_1 від 10 серпня 2018 року про відмову у реєстрації ПН № 254 від 25 вересня 2017 року в ЄРПН;

№ 878505/НОМЕР_1 від 10 серпня 2018 року про відмову у реєстрації ПН № 257 від 26 вересня 2017 року в ЄРПН;

№ 878518/НОМЕР_1 від 10 серпня 2018 року про відмову у реєстрації ПН № 263 від 27 вересня 2017 року в ЄРПН;

№ 878509/НОМЕР_1 від 10 серпня 2018 року про відмову у реєстрації ПН № 285 від 28 вересня 2017 року в ЄРПН;

№ 878517/НОМЕР_1 від 10 серпня 2018 року про відмову у реєстрації ПН № 290 від 29 вересня 2017 року в ЄРПН.

Одночасно просив зобов'язати Державну фіскальну службу України (далі - ДФС) внести відомості щодо реєстрації вказаних ПН ФОП ОСОБА_2 у ЄРПН.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2018 року у справі № 1340/3952/18 у задоволенні позову було відмовлено. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що пакет документів, які позивач надав до повідомлень щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по зазначених ПН, не є достатнім для прийняття рішення про їх реєстрацію у ЄРПН, що стало підставою для прийняття контролюючим органом оскаржених рішень. Надані виписки з рахунків не підтверджують повної та належно проведеної оплати за проведені операції, на які позивачем складено зазначені ПН.

У апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_2 просить зазначене судове рішення скасувати та задовольнити його позовні вимоги повністю. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, викладені у рішенні суду першої інстанції висновки не відповідають дійсним обставинам справи.

У поданому апеляційному суду відзиві на апеляційну скаргу ГУ ДФС просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. При цьому звертає увагу апеляційного суду на те, що позивач не надав суду першої інстанції специфікації, яка є додатком до договору з ПП «Аграрна компанія 2004», та доказів повної оплати, а саме платіжних доручень, з яких можна би було встановити, що представлена у виписці з рахунку оплата відповідає операції, на які позивачем складено ПН, а надані виписки з рахунків не підтверджують повної та належно проведеної оплати за проведені операції, на які позивачем складено ПН.

Представник апелянта ФОП ОСОБА_2 у ході апеляційного розгляду підтримала вимоги, викладені у апеляційній скарзі. Просила врахувати, що контролюючому органу було надано належні докази реальності господарських операцій, за наслідками яких було складено спірні ПН, про що свідчать матеріали справи. Банківські виписки на підтвердження оплати з ПП «Аграрна компанія 2004» були надані. Податкові накладні були виписані за фактом поставки товару.

Представник ГУ ДФС у судовому засіданні апеляційного суду заперечила обґрунтованість вимог апелянта. Підтримала доводи суду першої інстанції про те, що наданих позивачем документів було недостатньо для реєстрації поданих ним ПН у ЄРПН. Просила залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник Державної фіскальної служби України, належним чином повідомленої про час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибув, про причину неявки не повідомив, що не перешкоджає розгляду справи у відповідності до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції, ФОП ОСОБА_2 сформував ПН № 171 від 15 серпня 2017 року; № 182 від 16 серпня 2017 року; № 76 від 8 вересня 2017 року; № 93 від 11 вересня 2017 року; № 94 від 11 вересня 2017 року; № 116 від 14 вересня 2017 року; № 190 від 18 вересня 2017 року; № 192 від 18 вересня 2017 року; № 193 від 19 вересня 2017 року; № 196 від 21 вересня 2017 року; № 209 від 22 вересня 2017 року; № 254 від 25 вересня 2017 року; № 257 від 26 вересня 2017 року; № 263 від 27 вересня 2017 року; № 285 від 28 вересня 2017 року; № 290 від 29 вересня 2017 року та скерував їх для реєстрації у ЄРПН.

Згідно із отриманими від контролюючого органу квитанціями, ПН були прийняті, але їх реєстрація зупинена. Підставами зупинення реєстрації поданих ПН вказано, що відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України (далі - ПК) такі відповідають критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних в ЄРПН.

Позивач 10 липня 2018 року, 2 серпня 2018 року, 3 серпня 2018 року, 6 серпня 2018 року та 7 серпня 2018 року відповідно до підпункту 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 ПК скеровував пояснення та копії документів щодо вказаних ПН з поясненнями щодо закупівлі свиней за прямими контрактами, укладеними з фермерами України, а також щодо послуг перевезення, послуг по забою, послуг по обвалці, послуг по лізовці півтуш, а також інших послуг, що надає ТОВ «ЛембергМіт». До пояснень були долучені копії договорів підряду, договір перевезення, договорів поставок, видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, банківських виписок, оборотно-сальдових відомостей, актів приймання-передачі робіт (послуг), довіреностей, декларацій виробника.

За результатами розгляду пояснень позивача ГУ ДФС винесла оспорювані рішення про відмову у реєстрації ПН № 837394/НОМЕР_1 від 11 липня 2018 року, № 837376/НОМЕР_1 від 11 липня 2018 року, № 873898/НОМЕР_1 від 7 серпня 2018 року, № 873904/НОМЕР_1 від 7 серпня 2018 року, № 873908/НОМЕР_1 від 7 серпня 2018 року, № 873790/НОМЕР_1 від 7 серпня 2018 року, № 873784/НОМЕР_1 від 7 серпня 2018 року, № 873744/НОМЕР_1 від 7 серпня 2018 року, № 873724/НОМЕР_1 від 7 серпня 2018 року, № 878507/НОМЕР_1 від 10 серпня 2018 року, № 878504/НОМЕР_1 від 10 серпня 2018 року, № 878508/НОМЕР_1 від 10 серпня 2018 року, № 878505/НОМЕР_1 від 10 серпня 2018 року, № 878518/НОМЕР_1 від 10 серпня 2018 року, № 878509/НОМЕР_1 від 10 серпня 2018 року, № 878517/НОМЕР_1 від 10 серпня 2018 року.

При наданні правової оцінки правильності вирішення даного публічно-правового спору судом першої інстанції суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до пункту 1.1. статті 1 ПК, він регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з пунктом 185.1. статті 185 ПК об'єктами оподаткування податком на додану вартість є, зокрема, операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Відповідно до приписів пункту 187.1. статті 187 ПК датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (пункт 188.1. статті 188 ПК).

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Підпунктом 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК встановлено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

На виконання цієї норми постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246 затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Порядок № 1246, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 12 Порядку № 1246 передбачено здійснення в автоматичному режимі розшифрування та проведення перевірки поданих податкових накладних, серед іншого, на відповідність критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу.

За результатами перевірок, визначених пунктом 12 Порядку № 1246, податковим органом формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція). Така квитанція надсилається платнику податку в автоматичному режимі (в електронному вигляді у текстовому форматі) протягом операційного дня і є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

Положення підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України визначають, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної зазначаються:

а) порядковий номер та дата складення податкової накладної;

б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної;

в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та Вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних затверджені наказом Міністерства фінансів України від 13 червня 2017 року № 567 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Критерії оцінки, Перелік документів).

Пунктом 6 Критеріїв оцінки визначено два критерії для проведення Моніторингу податкової накладної, при цьому за змістом пункту першого Переліку документів для кожного із критеріїв законодавцем визначено специфічний (окремий) перелік документів, які платник податків може подати податковому органу для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

Письмові пояснення та копії документів, зазначені у Переліку документів, платник податку подає до ДФС в електронному вигляді засобами електронного зв'язку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та нормативно-правового акта щодо порядку обміну електронними документами з контролюючими органами.

Порядок прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної або відмову у такій реєстрації, у періоді, протягом якого реалізовувалися спірні правовідносини, було регламентовано постановою Кабінету Міністрів України від 29 березня 2017 року № 190 «Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації» (далі - Постанова № 190) та постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 117 «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» (далі - Постанова 117).

Пунктом другим Постанови № 117 встановлено, що платники податку на додану вартість, у яких до 1 грудня 2017 року зупинено реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, що діяв до набрання чинності Законом України від 7 грудня 2017 року № 2245-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році», та які станом на 1 грудня 2017 року не подали пояснень і копій документів до таких податкових накладних мають право протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у такій податковій накладній, подати пояснення і копії документів до таких податкових накладних на розгляд комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, порядок роботи яких затверджується цією постановою.

Пунктами 19-21 Постанови № 117 визначено, що Комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС). Зазначені комісії приймають рішення, серед іншого, про реєстрацію податкової накладної в Реєстрі або відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.

Абзацом 7 пункту 201.16.3 пункту 201.16 статті 201 ПК платнику податків надано можливість оскаржити рішення про відмову у реєстрації ПН у ЄРПН у адміністративному або судовому порядку.

Підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку (за Переліком документів); надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

На переконання апеляційного суду, зупинення реєстрації спірних ПН позивача, як передумова прийняття відповідних рішень комісії ГУ ДФС, мало місце без належних на те підстав і було необґрунтованим з огляду на те, що у відповідних квитанціях (а.с. 20, 23, 26, 29, 32, 35, 38, 41, 44, 47, 50, 53, 56, 59, 62, 65 т. 1) цим відповідачем не зазначено ані конкретного критерію (відповідного підпункту пункту 6) оцінки ступеня ризику, ані конкретного переліку документів, вичерпний перелік яких встановлений Наказом № 567. Формулювання у квитанціях вимоги про надання «та/або Таблицю даних платника податків, яка передбачена пунктом 4 цього наказу» (тобто Наказу № 567) було нечітким та незрозумілим, що додатково створювало труднощі для усунення зазначених податковим органом недоліків.

Натомість платником податків на власний розсуд надано до податкового органу первинні документи на підтвердження реальності господарських операцій.

При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що у вказаних квитанціях про зупинення реєстрації ПН зазначено про виявлення невідповідності обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно із УКТ ЗЕД 0206, 0209.

Разом із тим, у оспорюваних рішення про відмову у реєстрації ПН (а.с. 1-32 т.4) зазначено, зокрема, про ненадання платником податку копій розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків, хоча при зупиненні реєстрації ПН у контролюючого органу будь-яких зауважень щодо проведення оплати за відповідними господарськими операціями не виникало. Одночасно апеляційний суд звертає увагу на те, що оскільки виникнення обов'язку ФОП ОСОБА_2 по складанню ПН у даному випадку пов'язувалося із пунктом «б» пункту 187.1. статті 187 ПК (дата відвантаження товарів), то наявність чи відсутність розрахункових документів апріорі не могла бути підставою для зупинення реєстрації наданих для реєстрації ПН.

Окрім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що оскаржувані рішення про відмову у реєстрації ПН не можуть вважатися обґрунтованими ще й з огляду на те, що зазначаючи про ненадання позивачем первинних документів, у формулярах рішень не було вказано шляхом підкреслення про які саме документи йде мова, хоча форма рішення прямо вказує на таку необхідність.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

При цьому апеляційний суд підкреслює, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання ПН прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків. Вживання податковим органом загального посилання на пункт 6 Критеріїв оцінки, без наведення відповідного підпункту, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації ПН, а не будь-яких на власний розсуд. Невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Одночасно слід наголосити на тому, що наданий ФОП ОСОБА_2 контролюючому органу із власної ініціативи значний об'єм первинних документів по господарських операціях, за якими були виписані спірні ПН, копії яких містяться у матеріалах справи, не дає підстав для висновку про їх очевидну нереальність.

Відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 70 рішення Європейського суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року у справі «Рисовський проти України» Суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов'язків.

Одночасно апеляційний суд вважає за можливе врахувати позицію Європейського суду з прав людини, яку він висловив у справі «Федорченко та Лозенко проти України» (заява № 387/03, 20 вересня 2012 року, п.53), відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом», тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

При цьому приписами частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку суду апеляційної інстанції, ГУ ДФС у ході судового розгляду справи не було доведено правомірності оспорюваних ФОП ОСОБА_2 у рамках даного публічно-правового спору дій та рішень, що свідчить про їх протиправність.

Окрім того, апеляційний суд враховує те, що у своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до пункту 19 Порядку № 1246 ПН, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій:

прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування;

набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення);

неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування..

Оскільки позовна вимога про зобов'язання ДФС зареєструвати спірні ПН у ЄРПН носить похідний характер, то з урахуванням висновків апеляційного суду щодо неправомірності оспорюваних рішенні ГУ ДФС про відмову у їх реєстрації позовні вимоги ФОП ОСОБА_2 до відповідача ДФС також підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, та допустив невідповідність висновків, викладених у своєму рішенні, таким обставинам. Відтак, оскаржуване рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Приписами частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Так, при зверненні до суду з позовом, який містив 16 самостійні вимоги немайнового характеру, ФОП ОСОБА_2 було сплачено судовий збір у розмірі 28192,00 грн.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду судовий збір справляється у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Таким чином, належний з ФОП ОСОБА_2 при подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у даній справі судовий збір становив 28192,00 х 150% = 42288,00 грн.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів ГУ ДФС та ДФС сплачений ним судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог до кожного із відповідачів (28192,00 + 42288,00) / 2 = 35240,00 грн.

Керуючись статтями 241, 243, 246, 308, 310, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2018 року у справі № 1340/3952/18 та позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Львівській області щодо відмови у реєстрації податкових накладних та скасувати рішення відповідача:

№ 837394/НОМЕР_1 від 11 липня 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 171 від 15 серпня 2017 у Єдиному реєстрі податкових накладних;

№ 837376/НОМЕР_1 від 11 липня 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 182 від 16 серпня 2017 року у Єдиному реєстрі податкових накладних;

№ 873898/НОМЕР_1 від 7 серпня 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 76 від 8 вересня 2017 року у Єдиному реєстрі податкових накладних;

№ 873904/НОМЕР_1 від 7 серпня 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 93 від 11 вересня 2017 року у Єдиному реєстрі податкових накладних;

№ 873908/НОМЕР_1 від 7 серпня 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 94 від 11 вересня 2017 року у Єдиному реєстрі податкових накладних;

№ 873790/НОМЕР_1 від 7 серпня 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 116 від 14 вересня 2017 року у Єдиному реєстрі податкових накладних;

№ 873784/НОМЕР_1 від 7 серпня 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 190 від 18 вересня 2017 року у Єдиному реєстрі податкових накладних;

№ 873744/НОМЕР_1 від 7 серпня 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 192 від 18 вересня 2017 року у Єдиному реєстрі податкових накладних;

№ 873724/НОМЕР_1 від 7 серпня 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 193 від 19 вересня 2017 року у Єдиному реєстрі податкових накладних;

№ 878507/НОМЕР_1 від 10 серпня 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 196 від 21 вересня 2017 року у Єдиному реєстрі податкових накладних;

№ 878504/НОМЕР_1 від 10 серпня 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 209 від 22 вересня 2017 року у Єдиному реєстрі податкових накладних;

№ 878508/НОМЕР_1 від 10 серпня 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 254 від 25 вересня 2017 року у Єдиному реєстрі податкових накладних;

№ 878505/НОМЕР_1 від 10 серпня 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 257 від 26 вересня 2017 року у Єдиному реєстрі податкових накладних;

№ 878518/НОМЕР_1 від 10 серпня 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 263 від 27 вересня 2017 року у Єдиному реєстрі податкових накладних;

№ 878509/НОМЕР_1 від 10 серпня 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 285 від 28 вересня 2017 року у Єдиному реєстрі податкових накладних;

№ 878517/НОМЕР_1 від 10 серпня 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 290 від 29 вересня 2017 року у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зобов'язати Державну фіскальну службу України внести відомості щодо реєстрації вказаних податкових накладних фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 у Єдиний реєстр податкових накладних.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_1) сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 35240 (тридцять п'ять тисяч двісті сорок) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Львівській області (, 79003, Львівська область, м. Львів, вул. Стрийська, 35).

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_1) сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 35240 (тридцять п'ять тисяч двісті сорок) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (, 79003, Київська область, м. Київ, Львівська площа, 8).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Л. П. Іщук
С. М. Шевчук
Постанова у повному обсязі складена 4 березня 2019 року.