Справа № 826/11476/17
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я.М., Шурка О. І.,

за участю секретаря Видмеденко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікея-ЛТД" до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання незаконними та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікея-ЛТД" на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.11.2018 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання незаконним та скасування рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 09.02.2017 №4193/10/26-55-08-05; зобов'язання Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві прийняти одержану податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний (податковий) період календарний місяць січень 2017 року з додатками та доповненнями до неї Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікея-Лтд" з введенням до інформаційних баз ДФС України відомостей з цих поданих позивачем документів від 07.02.2017.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.11.2018 позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В засідання з'явився представник позивача, підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник відповідача просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Нікея-ЛТД" зареєстровано в якості юридичної особи 06.06.2005, перебуває на обліку в якості платника податків у Державній податковій інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві, з 13.06.2005 зареєстроване платником податку на додану вартість (свідоцтво №100342672).

З 01.01.2014 набув чинності Закон України від 28.12.14 р. №71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо податкової реформи", згідно якого п. 49.4 ст. 49 Податкового кодексу України доповнено абзацом другим такого змісту: Податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі до контролюючого органу всіма платниками податку з дотриманням умов щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

З врахуванням вказаних змін законодавства товариство 09.01.2015 подало до ДПІ у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві податкову декларацію з ПДВ за звітний (податковий) період грудень 2014 року в електронній формі засобами телекомунікаційного зв'язку.

30.01.2015 набув чинності наказ Міністерства фінансів України від 23.01.15 р. №136, яким було встановлено нову редакцію форми податкової декларації з ПДВ, яка не дозволяла вносити до цієї податкової декларації від'ємне значення сум ПДВ за результатами діяльності у податкових періодах з лютого 2015 року.

Зважаючи на те, що подана засобами телекомунікаційного зв'язку податкова декларація з ПДВ за звітний період грудень 2014 року була одержана не ДПІ, а ДФС України, і електронна форма цієї податкової декларації виключала можливість декларувати від'ємне значення сум цього податку, з 10.02.15 р. товариство вирішило у подальшому не подавати засобами телекомунікаційного зв'язку податкову звітність з ПДВ, і тому скерувало на поштову адресу ДПІ цінний лист з податковою декларацією з ПДВ за січень 2015 р. з задекларованим від'ємним значенням суми ПДВ.

14.02.2015 ДПІ у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві прийняла рішення №10478/10/26-55-18-04, згідно якого товариство повідомлене про те, що подана податкова декларація з ПДВ за січень 2015 року не може бути прийнятою у зв'язку з прийняттям наказу Мінфіну від 23.01.15 р. №13.

12.03.2015 ДПІ у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві прийняла рішення №16496/10/26-55-18-04, згідно якого товариство повідомлене про неможливість прийняти податкову декларацію з ПДВ за лютий 2015 року з аналогічних підстав.

З квітня 2015 по лютий 2016 товариство щомісяця подавало до ДПІ податкові декларації з ПДВ з доповненнями за звітні періоди березень 2015 р. - січень 2016 р., і контролюючий орган щоразу повідомляв позивача про те, що подані декларації не можуть бути прийняті, оскільки подані не в електронній формі.

22.12.2015 між товариством та ДПІ у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві укладено договір про визнання електронних документів за №, згідно якого його предметом є визнання податкових документів, поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органів ДФС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях як оригіналу.

01.02.2016 набув чинності наказ Міністерства фінансів України від 28.01.16 р. №217, яким затверджено нову форму податкової декларації з ПДВ, яка також не передбачала можливості включення до декларації з ПДВ від'ємного значення сум ПДВ за результатами діяльності у звітних періодах з лютого 2015 р. по липень 2015 р.

З лютого 2016 по грудень 2016 товариство подало до ДПІ податкові декларації з ПДВ з доповненнями за звітні періоди січень-травень 2016 р., а ДПІ щоразу повідомляла товариство про те, що податкові декларації не можуть бути прийнятими, оскільки подані не у електронній формі.

У червні 2016 товариство дізналося, що воно як платник ПДВ протягом послідовних 12 місяців (з 01.04.15 р. по 01.04.16 р.) не подавало до ДПІ податкову звітність з ПДВ, тому прийнято рішення 25.05.2016 №485/26-55-12-05 про анулювання реєстрації платника ПДВ щодо товариства. Вказане рішення оскаржене в адміністративному, а потім в судовому порядку.

07.02.2017 товариство подало до ДПІ у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві податкову декларацію з ПДВ за січень 2017 р. з додатками №№2, 3, 4, 5 та викладеними доповненнями до податкової декларації у формі листа.

10.03.2017 р. товариство одержало лист ДПІ від 09.02.17 р. №4193/10/26-55-08-05 "Про відмову у прийнятті", згідно якого повідомлено про те, що свідоцтво платника ПДВ товариства анульовано з 25.05.16 р., тому податкова звітність товариства з ПДВ не може бути прийнята.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основним нормативно-правовим актом, яким врегульовані спірні правовідносини є Податковий кодекс України від 02.12.2010 року №2755-УІ (надалі - ПК України).

Так, у відповідності до положень п.п. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 ПК України одним з обов'язків платника податку є подання до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітності та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Пунктом 46.1 ст.46 ПК України передбачено, що податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

Податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання (пункт 48.1 статті 48 Податкового кодексу України).

Згідно п.п. 48.5.1 п. 48.5 ст. 48 ПК України податкова декларація повинна бути підписана керівником платника податків або уповноваженою особою, а також особою, яка відповідає за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації до контролюючого органу. У разі ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації безпосередньо керівником платника податку така податкова декларація підписується таким керівником.

Відповідно до п. 49.3 ст. 49 ПК України податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання (пункт 48.1 статті 48 Податкового кодексу України).

З 1 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28.12.2014 № 71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", згідно з яким запроваджено систему електронного адміністрування податку на додану вартість та передбачено подання податкової звітності з податку на додану вартість в електронній формі.

Так, з 01.01.2015 положеннями абзацу другого пункту 49.4 статті 49 Податкового кодексу України встановлено, що податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі до контролюючого органу всіма платниками цього податку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Водночас, відповідно до підпункту 49.8. цієї статті прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

При цьому, згідно з підпунктом 49.10 статті 49 ПК України відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.

Пунктом 49.11. визначено, що у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що контролюючий орган може відмовити у прийнятті податкової декларації виключно у випадку порушення платником податку при її заповненні вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 Податкового Кодексу України.

Податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку, за наявності, (п. 48.3 та п. 48.4 ст. 48 ПК України).

Відповідно до пункту 48.4. у окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов'язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом; код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ; індивідуальний податковий номер згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період.

Перелік підстав для прийняття контролюючим органом рішення про відмову у прийнятті податкової декларації носить виключних характер та розширеному тлумаченню не підлягає.

Недодержання платником податків приписів пункту 49.4. статті 49 Податкового Кодексу України щодо подання податкової звітності з податку на додану вартість в електронній формі та надання такої звітності у паперовій формі, само по собі, не є підставою для відмови у прийнятті податкової декларації, при умові наявності у поданих документах реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що при прийнятті рішення про відмову у прийнятті податкової звітності податковий орган діяв неправомірно, у зв'язку з чим вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню.

Враховуючи те, що судом визнано незаконним та скасовано рішення відповідача про відмову у прийнятті декларації, то вимога про зобов'язання прийняти одержану податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний (податковий) період календарний місяць січень 2017 року з додатками та доповненнями до неї Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікея-Лтд" з введенням до інформаційних баз ДФС України відомостей з цих поданих позивачем документів від 07.02.2017 також підлягає задоволенню.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів приходить висновку про обґрунтованість позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікея-Лтд" в повному обсязі та наявність правових підстав для їх задоволення.

У взаємозв'язку з наведеним слід зазначити, що відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, беручи до уваги при цьому кожен аргумент, викладений учасниками справи, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікея-ЛТД" на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.11.2018 року - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.11.2018 року - скасувати та прийняти нове про задоволення позову у повному обсязі.

Рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 09.02.17 р. №4193/10/26-55-08-05 визнати незаконним та скасувати.

Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві прийняти одержану податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний (податковий) період календарний місяць січень 2017 року з додатками та доповненнями до неї Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікея-Лтд" з введенням до інформаційних баз ДФС України відомостей з цих поданих позивачем документів від 07.02.2017.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві (01011, м. Київ, вул. Лєскова, 2 Код ) на користь Товариством з обмеженою відповідальністю "Нікея-Лтд" (01133, м. Київ, вул.Кутузова, 18/7 ) судовий збір за подання до суду позову та апеляційної скарги в розмірі 4000 (чотири тисячі ) грн. 00 коп.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. І. Шурко

Повний текст постанови виготовлено 05.03.2019