Справа № 240/5351/18
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2019-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
04 березня 2019 року м. Житомир справа № 240/5351/18
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Черняхович І.Е., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Потіївської сільської рада Радомишльського району Житомирської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправним рішення, зобов'язання прийняти рішення про надання погодження щодо затвердження проекту землеустрою,
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Житомирській області, в якому просить:
- визнати протиправним рішення 41 сесії 7 скликання Потіївської сільської ради Радомишльського району у Житомирській області № 1025 від 03.08.2018 щодо ненадання йому погодження щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту с. Потіївка на території Потіївської сільської ради радомишльського району Житомирської області згідно його клопотання;
- зобов'язати сесію Потіївської сільської рада Радомишльського району Житомирської області прийняти рішення про надання ОСОБА_1 погодження щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту с. Потіївка на території Потіївської сільської ради Житомирської області.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що наказом ОСОБА_2 управління Держземаганства у Житомирській області від 19.10.2016 №6-3893/14-16-СГ йому було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га, розташованої та території Радомишльського району Житомирської області за межами населених пунктів Потіївської сільської ради. На підставі вищезазначеного наказу, позивачем було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивачу для ведення особистого селянського господарства. В подальшому, позивач звернувся до Потіївської сільської ради Радомишльського району у Житомирській області із заявою про надання погодження щодо затвердження проекту землеустрою зазначеної земельної ділянки, однак, відповідач рішенням сорок першої сесії сьомого скликання Потіївської сільської ради Радомишльського району у Житомирській області від 03.08.2018 № 1025 відмовив йому у звязку з тим, що заявник не звертався до сільської ради про надання погодження на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Крім того, підставою відмови вказано також і те, що бажана позивачем земельна ділянка знаходиться у віданні ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Житомирській області.
Позивач вважає, що відмова Потіївської сільської ради Радомишльського району у Житомирській області у затвердженні проекту землеустрою земельної ділянки є протиправною та суперечить нормам чинного законодавства, у звязку з цим він звернувся з даним позовом до суду для захисту своїх порушених прав.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2018 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.
Копію вищезазначеної ухвали Копію вищезазначеної ухвали суду 21 листопада 2018 року було надіслано рекомендованим листом на адресу місцезнаходження Потіївської сільської ради Радомишльського району у Житомирській області, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та отримано представником відповідача 27 листопада 2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, що повернулось на адресу суду (а.с.24).
Разом з тим, станом на дату розгляду справи відповідач свого права на заперечення проти заявлених позовних вимог не реалізував, відзиву на позовну заяву до суду не надавав, а тому відповідно до положень ч. 6 ст. 162, ч. 5 ст. 262, ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
10 грудня 2018 року до суду надійшло пояснення на позовну заяву третьої особи - ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Житомирській області, в якому вказано, що Кабінетом Міністрів України 31 січня 2018 року було прийнято розпорядження № 60-р, яким вирішено питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність обєднаних територіальних громад. Даним розпорядженням було доручено Держгеокадасту розпочати з 01 лютого 2018 року передачу усіх земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в комунальну власність відповідних обєднаних територіальних громад, крім тих земельних ділянок, які не можуть бути передані у комунальну власність. На виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 31 січня 2018 року № 60-р, ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Житомирській області відповідно до наказу від 04.04.2018 №6-1139/14-18-СГ та Акту приймання-передачі земельної ділянки сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 04.04.2018 передало Потіївській сільській раді Радомишльського району Житомирської області у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 1339,2965 га, які розташовані за межами населених пунктів на території Потіївської обєднаної територіальної громади Радомишльського району Житомирської області, до складу яких увійшла й бажана позивачем земельна ділянка. Таким чином, ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Житомирській області вказує, що на сьогоднішній день воно не є розпорядником спірної земельної ділянки (а.с.15).
Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.
Судом встановлено, ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Житомирській області із заявою про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Радомишльського району за межами населених пунктів Потіївської сільської ради.
Наказом ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Житомирській області від 19.10.2016 №6-3893/14-16-СГ ОСОБА_1 була надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га, розташованої та території Радомишльського району Житомирської області за межами населених пунктів Потіївської сільської ради. Крім того, наказом встановлено, що розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає погодженню та затвердженню відповідно до вимог законодавства (а.с. 13).
На підставі вищезазначеного наказу, ОСОБА_1 було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га у власність для ведення особистого селянського господарства.
В липні 2018 року позивач звернувся до Потіївської сільської ради із проектною документацією та заявою про її погодження та затвердження.
Однак, як встановлено із витягу з рішення Потівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області 41-ї сесії VII скликання від 03.08.2018 №1025 ОСОБА_1 було відмовлено надати погодження щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для ведення особистого селянського господарства у зв'язку з тим, що заявник не звертався до сільської ради про надання погодження на розробку проекту землеустрою щодо відводу земельної ділянки, а також у звязку з тим, що дана земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту с. Потіївка і знаходиться у віданні Держгеокадастру у Житомирській області (а.с.12).
Зазначена відмова стала підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 8 ОСОБА_3 України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_3 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_3 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_3 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_3 України гарантується.
Статтею 13 Основного Закону проголошено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією ОСОБА_3.
Частиною 2 статті 19 ОСОБА_3 України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_3 та законами України.
Згідно з ст. 144 ОСОБА_3 України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.
Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначено Законом України від 21.05.1997 №280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон України №280/97-ВР).
Положеннями ст. 25 Закону України № 280/97-ВР визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені ОСОБА_3 України, цим та іншими законами до їх відання.
Статтею 59 Закону України № 280/97-ВР встановлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради.
Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання регулювання земельних відносин.
Частиною 1 статті 3 Земельного кодексу України (далі ЗК України) визначено, що земельні відносини регулюються ОСОБА_3 України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Згідно з ч. 1 ст. 22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.
Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЗК України до земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).
Положеннями ч. 3 ст. 22 ЗК України встановлено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.
Згідно з ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Частиною 2 статті 116 ЗК України визначено, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Відповідно до п. "б" ч. 1 ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу;
Натомість, відповідно до п. "є-1" ч. 1 ст. 15-1 ЗК України до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.
Статтею 122 ЗК України визначено повноваження органів виконавчої влади, Верховної ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування.
Згідно з частиною першою та частиною четвертою вищезазначеної статті сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб, тоді як центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
Оскільки на момент звернення позивача із заявою про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Радомишльського району за межами населених пунктів Потіївської сільської ради, у власність для ведення особистого селянського господарства, бажана ним земельна ділянка знаходилась в державній власності, то повноваження щодо розпорядження нею належало Головному управлінню Держгеокадастру у Житомирській області.
Порядок надання земельних ділянок у власність громадянам визначений ст. 118 ЗК України.
Згідно з ч. 6 ст. 118 ЗК України (в редакції чинній на момент звернення позивача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_4 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч. 7 ст. 118 ЗК України, в редакції чинній на момент звернення позивача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою).
Як вже було встановлено судом, наказом ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Житомирській області від 19.10.2016 №6-3893/14-16-СГ позивачу була надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га, розташованої та території Радомишльського району Житомирської області за межами населених пунктів Потіївської сільської ради.
З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 у встановленому законом порядку було отримано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення йому у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. При цьому зазначений дозвіл було надано уповноваженим на це субєктом - ОСОБА_2 управлінням Держгеокадастру у Житомирській області, який відповідно до закону був наділений повноваженнями право на розпорядження бажаною позивачем земельною ділянкою.
Під час розгляду справи судом було безспірно встановлено, що Кабінетом Міністрів України 31 січня 2018 року було прийнято розпорядження № 60-р "Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність обєднаних територіальних громад".
Зазначеним розпорядженням Державну службу з питань геодезії, картографії та кадастру було зобовязано, починаючи з 1 лютого 2018 року забезпечити передачу земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, включених до переліку земельних ділянок державної власності, права на які виставлені на земельні торги, в комунальну власність обєднаних територіальних громад після оприлюднення результатів земельних торгів та укладення договорів оренди таких земельних ділянок;
Крім того, розпорядженням від 31 січня 2018 року № 60-р Державну службу з питань геодезії, картографії та кадастру було зобовязано забезпечити здійснення до передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності під час передачі в користування (виключно шляхом проведення аукціонів) або у власність за погодженням з обєднаними територіальними громадами (шляхом прийняття відповідною радою рішення згідно із статтею 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").
На виконання зазначеного розпорядження ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Житомирській області видало наказ від 04.04.2018 №6-1139/14-18-СГ "Про передачу земельної ділянки державної власності у комунальну власність", яким Потіївській сільській раді Радомишльського району Житомирської області було передано у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 1339,2965 га, які розташовані за межами населених пунктів на території Потіївської обєднаної територіальної громади Радомишльського району Житомирської області (а.с.17).
Передача вищезазначених земельних ділянок була здійснена на підставі акту приймання-передачі земельної ділянки сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 04.04.2018 (а.с.18-21).
З наданих до суду письмових пояснень третьої особи судом було безспірно встановлено, що до складу земельних ділянок, які були передані в комунальну власність Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області увійшла також і земельна ділянка, дозвіл на розроблення проекту землеустрою якої було надано позивачу.
Враховуючи вищезазначене, починаючи з 04.04.2018 розпорядником бажаної позивачем земельної ділянки відповідно до статті 122 ЗК України є Потіївська сільська рада Радомишльського району Житомирської області, а тому відповідно до ст. 118 та ст.122 ЗК України саме до повноважень Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області належало питання надання погодження щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту с. Потіївка на території Потіївської сільської ради Житомирської області.
В контексті наведеного суд приходить до висновку, що зазначена у рішення Потівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області 41-ї сесії VII скликання від 03.08.2018 №1025 підстава для відмови ОСОБА_1 у наданні погодження щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для ведення особистого селянського господарства, яка полягала в тому, що бажана позивачем земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту с. Потіївка і перебуває у віданні Держгеокадастру у Житомирській області, не відповідає дійсним обставинам справи та є такою, що суперечить нормам чинного законодавства.
В подальшому, на підставі наданого ОСОБА_1 ОСОБА_2 управлінням Держгеокадастру у Житомирській області дозволу, позивач розробив проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.
Відповідно до ч. 8 ст. 118 ЗК України (в редакції, яка була чинною як на момент отримання позивачем дозволу на розроблення проекту землеустрою, так і на момент звернення позивача до відповідача із заявою про його погодження і затвердження) проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обовязкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обовязковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Відповідно до ч. 4 ст. 186-1 ЗК України розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обовязкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.
Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобовязані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обовязковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.
Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації (ч. 5, 6 ст. 186-1 ЗК України).
Згідно з ч. 8 ст. 186-1 ЗК України у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).
Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.
З аналізу ст. 186-1 ЗК України вбачається, що розроблений ОСОБА_1 проект землеустрою підлягав погодженню територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, яким є ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Житомирській області.
Натомість, Потіївська сільська рада Радомишльського району Житомирської області відмовляючи ОСОБА_1 у наданні погодження щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для ведення особистого селянського господарства посилалась на те, що заявник не звертався до сільської ради про надання погодження на розробку проекту землеустрою щодо відводу земельної ділянки.
Однак під час розгляду справи, судом було безспірно встановлено, що дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства було отримано ОСОБА_1 у встановленому законом порядку і на час звернення позивача до Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області із заявою про надання погодження щодо затвердження проекту землеустрою земельної ділянки зазначений дозвіл був чинним.
Таким чином, відмовляючи ОСОБА_1 у наданні погодження щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для ведення особистого селянського господарства, Потіївська сільська рада Радомишльського району Житомирської області діяла всупереч норм чинного законодавства.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача правових підстав для прийняття рішення про відмову ОСОБА_1 у наданні погодження щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.
Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 № 3477-IV, рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 06 вересня 1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини", "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".
Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб'єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту.
У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.
ОСОБА_4 Суд України у своїй постанові від 16.09.2015 по справі №21-1465а15 зазначив, що у випадку задоволення позову, рішення суду має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, статті 13 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" правові висновки Верховного Суду є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства та наявних у матеріалах справи доказів, а також керуючись повноваженнями, наданими ч. 2 ст. 245 КАС України, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення 41 сесії 7 скликання Потіївської сільської ради Радомишльського району у Житомирській області №1025 від 03.08.2018 в частині відмови ОСОБА_1 в наданні погодження щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту с.Потіївка на території Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області.
Щодо позовних вимог ОСОБА_1 в частині зобов'язання Потіївську сільську раду Радомишльського району Житомирської області прийняти рішення про надання ОСОБА_1 погодження щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту с.Потіївка на території Потіївської сільської ради Житомирської області, суд зазначає наступне.
Питання затвердження проекту землеустрою та передачі земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності у приватну власність належить до виключних повноважень Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області.
Статтею 6 ОСОБА_3 України визначено, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.
Зобов'язання судом вчинити певні дії за відсутності відповідного волевиявлення органу є порушенням його виключної, передбаченої ОСОБА_3 України, компетенції на здійснення права власності від імені Українського народу та управління землями, яке підлягає захисту.
Суд не може вирішувати питання, віднесені до компетенції органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, зокрема, про затвердження проекту землеустрою з подальшою передачею земельних ділянок у власність, постійне користування, оренду, укладення чи поновлення договору оренди земельної ділянки, зміну цільового призначення землі тощо.
Таким чином, заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги в цій частині не можуть бути задоволені у спосіб, обраний позивачем.
Враховуючи наявність порушеного права та необхідність його судового захисту, застосовуючи механізм захисту порушеного права та його відновлення, керуючись повноваженнями, наданими ч. 2 ст. 9, ч. 2 ст. 245 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов'язати Потіївську сільську раду Радомишльського району Житомирської області повторно розглянути проект землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га розташованої за межами населеного пункту с.Потіївка на території Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області та за результатами розгляду прийняти рішення відповідно до норм Земельного кодексу України та з урахуванням висновків суду і встановлених обставин справи.
Покладення такого обов'язку на відповідача не є перебиранням функції іншого суб'єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб'єкта та зобов'язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на обов'язковість ефективного механізму захисту порушеного права.
Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені ОСОБА_3 та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства та наявних у матеріалах справи доказів, суд зазначає, що відмова Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області в наданні погодження щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га, розташованої за межами населеного пункту с.Потіївка на території Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, оформлена рішенням Потіївської сільської ради від 03.08.2018 № 1025, прийнята з порушенням ч. 2 ст. 19 ОСОБА_3 України та не відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України.
Частиною 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідачем у порушення ч. 2 ст. 77 КАС України не доведено, а позивачем та наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів спростовано правомірність відмови Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га розташованої за межами населеного пункту с.Потіївка на території Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.
Зважаючи на відсутність документально підтверджених судових витрат, питання про їх розподіл судом не вирішується.
Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 258-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович