Справа № 804/1312/18
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2019-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

27 лютого 2019 року Справа № 804/1312/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.
при секретарі судового засідання Воробйовій П.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.02.2018 р. було відкрито провадження у справі №804/1312/18/18, та призначено справу до розгляду у порядку підготовчого провадженння, за правилами загального позовного провадження.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним.
Позивач ОСОБА_2 з 01.06.2001 р. є пенсіонером Міністерства внутрішніх справ України.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що 23.03.2017 р. МВС України повідомило Пенсійному фонду України про наявні підстави для проведення перерахунку пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції).
28.03.2017 Пенсійний фонд України на підставі повідомлення з МВС України повідомив Головні управління Пенсійного фонду України в областях про проведення перерахунку пенсій.
На виконання Порядку та доручення Пенсійного фонду України від 28.03.2017 р. ГУ ПФУ в Луганській області підготувало і направило до ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області списки осіб з числа пенсіонерів МВС України серед яких значився ОСОБА_2, для складення останнім довідок про новий розмір їх грошового забезпечення для перерахунку пенсій.
17.08.2017 р. ліквідаційна комісія склала відносно ОСОБА_1 довідку про новий розмір грошового забезпечення останнього для перерахунку пенсії з 01.01.2016 р., та надала ОСОБА_2, а також 18.08.2017 р. надіслала останню до ГУ ПФУ в Луганській області.
Позивач ОСОБА_2 зазначає, що зменшення розміру пенсії шляхом не включення в його довідку для перерахунку пенсії певних складових грошового забезпечення, які вже були встановлені останньому, або зменшення у відсотковому відношенні цих складових, є звуженням соціальних гарантій, що є протиправним та недопустимим.
При цьому, в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що 01.11.2017 р. останній звернувся до Голови ліквідаційної комісії із заявою про надання відповіді на підставі якого нормативно-правового акту ОСОБА_2, у довідці станом на 01.01.2016 р. про новий розмір грошового забезпечення визначено премію у розмірі 1,73%.
10.11.2017 р. ОСОБА_2 отримав відповідь, в якій зазначено, що інформація про середні розміри надбавок та премії визначена додатком 3 до листа МВС України від 20.04.2017 р. №5551/05/22-2017 «Про окремі питання підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України довідок про грошове забезпечення для перерахунку пенсій», що є порушенням ст.57 Конституції України.
На підставі викладеного вище, позивач вважає, що дії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії щодо не включення ОСОБА_1 з 01.01.2016 р. до довідки про новий розмір його грошового забезпечення для перерахунку пенсії надбавки за особливо важливі завдання в розмірі 50%, надбавки за оперативну та аналітичну роботу в розмірі 40%, премії в розмірі 66,5% та надбавки за стаж служби в розмірі 50% протиправними та такими, шо суперечать вимогам діючого законодавства.
Відповідно до п. 31 частини 4 «Положення про Міністерство внутрішніх справ України» затвердженого постановою КМУ від 28.10.2015 року, яким передбачено, що МВС відповідно до покладених на нього завдань вживає в межах повноважень, передбачених законом, до забезпечення правового і соціального захисту працівників МВС, військовослужбовців та працівників Національної гвардії, пенсіонерів із числа військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, членів їх сімей, розробляє пропозиції із зазначених питань і вносить їх на розгляд відповідних органів.
На виконання своїх завдань, для перерахунку пенсій колишнім працівникам ОВС, МВС України був виданий наказ від 17.02.2017 року № 138 Про затвердження Переліку посад осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, що прирівнюються посадам поліцейських та розроблені рекомендації, які були викладені у листі МВС України від 20.04.2017 року «Про окремі питання підготовки та подання до органів ПФУ довідок про грошове забезпечення для перерахунку пенсій» (вих. № 5551/05/22-2017 року).
Повноважний представник відповідача зазначає, що вказаними Рекомендаціями передбачено, що відповідно перерахунок пенсій має здійснюватися з урахуванням грошового забезпечення, установленого для поліцейських згідно з постановою КМУ від 11.11.2015 року № 988, з першого числа місяця, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії, тобто з 01.01.2016 року.
При цьому, Рекомендації передбачають, що при оформленні довідок про грошове забезпечення необхідно враховувати наступне.
Прирівнювання посад осіб начальницького і рядового складу ОВС України з посадами поліцейського здійснюються відповідно до Переліку (наказ № 138).
Спеціальні звання міліції прирівнюються зі спеціальними званнями поліції з урахуванням пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про Національну поліцію.
Види та розміри грошового забезпечення поліцейських (посадового окладу, окладу за спеціальним званням, надбавки за вислугу років), що враховуються для проведення перерахунку пенсій, визначаються відповідно до постанови КМУ № 988 та наказу МВС від 06.04.2016 № 260 Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання.
Відсоток надбавки за вислугу років установлюється відповідно до постанови КМУ № 988 з урахуванням вислуги років, яка була встановлена для виплати грошового забезпечення при призначенні (перерахунку) пенсії, підтвердженої матеріалами особової справи, наказом про звільнення або розрахунком вислуги років.
Надбавки за звання та використання в роботі іноземної мови, почесне звання «заслужений» чи «народний», службу в умовах режимних обмежень, спортивні звання, доплата за науковий ступень кандидата або доктора наук та вчене звання - у розмірах, установлених КМУ на момент виникнення права на перерахунок, якщо вони були фактично встановлені особі.
Щомісячні надбавки, доплати та підвищення, конкретні розміри яких за відповідними посадами (категоріями) установлені КМУ - у зазначених розмірах на момент виникнення права на перерахунок;
Інші надбавки, доплати, підвищення та премії для проведення перерахунку пенсій відповідно до постанови КМУ № 988 в середніх розмірах, шо фактично виплачені за грудень 2015 року за відповідною посадою (посадами) в Національній поліції (додаток № 3).
Додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, скасовані чи такі, що не виплачувалися на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами), для перерахунку пенсії не враховуються.
При цьому, повноважний представник відповідача у поданому відзиві від 27.03.2018 р. зазначає, що абзацом 7 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України № 45 від 13.02.2008 р. передбачено, що додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, скасовані чи такі, що не виплачуються на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами), крім зазначених у абзаці шостому цього пункту, для перерахунку пенсії не враховуються.
Водночас повноважний представник відповідача зазначає, що такі надбавки (доплати) як: надбавка за виконання особливо важливих завдань, надбавка за оперативну та аналітичну роботу постановою КМУ № 988 взагалі не передбачені, відповідно й не могли нараховуватися і виплачуватися співробітникам Національної поліції у грудні 2015 року та січні 2016 року, на підставі чого вказані надбавки (доплати) не враховуються при складі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.
Що тверджень позивача ОСОБА_1 про зменшення розміру премії, повноважний представник відповідача зазначає наступне.
У відповідності до п. 6 розділу VIII Переліку затвердженому наказом МВС України № 138 від 17.02.2017 року посада заступника начальника штабу-начальник чергової частини Луганського ГУ УМВСУ в Луганській області яку займав позивач, була прирівняна до посади заступника начальника відділення поліції з посадовим окладом 3 000,00 грн.
Абзацом 5 пункту 1 5 постанови Кабінету Міністрів України № 45 від 13.02.2008 передбачено, що інші щомісячні надбавки, доплати (крім доплати, розмір якої визначається як різниця між розміром грошового забезпечення до і після запровадження нових умов його виплати), підвищення та щомісячна премія встановлюються - у середніх розмірах, що фактично виплачені за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа звільнилася на пенсію.
Відповідно до додатку № 3 наданому до Рекомендацій, по посаді заступника начальника відділу поліції з посадовим окладом 3 000,00 грн. премія станом на грудень 2015 року нараховувалась та сплачувалась у розмірі 1,72 %.
На підставі викладеного вище, повноважний представник відповідача щодо неврахування певних надбавок (доплат) та зменшення розміру премії, які зазначені у довідці № 6093-лк від 17.08.2017 року необґрунтовані, та такі, що суперечать діючому законодавству.
Що тверджень позивача ОСОБА_1 про зменшення розміру надбавки за вислугу років, повноважний представник відповідача зазначає наступне.
Постановою КМУ № 988 від 11.11.2015 року додатком № 11 передбачені на надбавки за стаж служби в поліції, зокрема надбавка за стаж служби від 22 до 25 років складає - 45%, а понад 25 років - 50%.
При цьому, повноважним представником відповідача у поданому відзиві від 27.03.2018 р. зазначено, що у зв'язку із захопленням адміністративної будівлі архіву ГУМВСУ у Луганській області незаконними озброєними формуваннями самопроголошеної «Луганської народної республіки» разом з усією наявною службовою документацію, в том числі й архівними особовими справами по особовому складу, єдина інформація яка є у розпорядженні ліквідаційної комісії ГУМВСУ у Луганській області у м. Сєвєродонецьк стосовно колишніх співробітників, це електронні обліки особового складу.
Водночас зазначає, що за інформацією вказаних електронних обліків, дійсно підтверджується проходження позивачем служби в ОВС в період з 01.07.1979 по 01.06.2001 року, тобто загальна календарна вислуга років складає - 21 рік 11 місяців 00 днів. Інформація про зарахування позивачу вислуги років у пільговому обчисленні у відповідача відсутня.
За списками, що надходили до відповідача з ГУ ПФУ у Луганській області для перерахунку пенсії з 01.01.2016 року, зазначається, що надбавка за вислугу років відносно ОСОБА_1 складає 35%.
Відповідно до наказу МВС України від 31.12.2007 року «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, який був чинний на час останнього перерахунку пенсії позивача відповідає вислузі років від 20 до 25 років.
У довідці № 6093-лк від 17.08.2017 р. на ім'я ОСОБА_1, що була надана до ГУ ПФУ у Луганській області надбавка за вислугу років зазначена у розмірі 45%, що відповідає нормам, передбаченим постановою КМУ № 988 від 11.11.2015 року.
З урахуванням зазначеного вище, повноважний представник відповідача вважає, що вимоги позивача щодо призначення останньому надбавки за вислугу років у розмірі 50% є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.
Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди повноважний представник відповідача зазначає наступне.
Вимога про відшкодування моральної шкоди є похідною від попередніх двох вимог, а саме про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.
Оскільки, повноважний представник відповідача вважає вимоги позивача про визнання протиправними дій Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії та зобов'язання Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії скласти відносно ОСОБА_1 оновлену довідку про новий розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2016 р. з відповідними врахуваннями необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають, то й вимоги позивача про стягнення з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії завданої моральної шкоди в розмірі 50 000, 00 грн. такими, що задоволенню не підлягають.
При цьому, повноважним представником відповідача зазначено, що у відповідності ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті.
Правильне застосування ст. 1167 ЦК України можливе лише з врахуванням норм передбачених ст. 23 ЦК України.
Крім того зазначено, що відповідно до загальних підстав деліктної відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправна поведінка заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправною поведінкою заподіювана та вина.
Позивач у позові лише декларує наявність моральної шкоди, вказує на те, що у нього як інваліда війни погіршився стан здоров'я, при цьому не надає жодних доказів наявності причинного зв'язку між станом його здоров'я та відповіддю відповідача викладеною у листі № 86-лк від 27.02.2017 року.
На підставі викладеного вище, повноважний представник відповідача просить суд у задоволенні предявлених позовних вимог відмовити.
Провадження в типовій адміністративній справі №804/1312/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії про визнання протиправними дій Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії; зобов'язання Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії скласти відносно ОСОБА_1 оновлену довідку про новий розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2016 р. з відповідними врахуваннями; стягнення з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії завданої моральної шкоди в розмірі 50 000, 00 грн. зупинено до набрання чинності рішенням Верховного Суду від 12.03.2108 року у зразковій справі №802/2196/17-а (Пз/9901/1/18) за позовом Особа1 до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Вінницькій області, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити дії, в якому в задоволенні позовних вимог було відмовлено повністю.
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.03.2018 р. у справі №804/1312/18 апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без задоволення.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 березня 2018р. в адміністративній справі (типова) №804/1312/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії залишено без змін.
Призначено справу до розгляду у порядку підготовчого провадження в судовому засіданні на 11 лютого 2019 року о 13:00 год. у приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду за адресою: м.Дніпро, вул. Академіка Янгеля, 4, зала №14.
Призначено справу до розгляду у порядку підготовчого провадження в судовому засіданні на 11 лютого 2019 року, за правилами загального позовного провадження.
Суд зазначає, що рішенням Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.03.2018 у зразковій справі №Пз/9901/1/18 802/2196/17-а у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Постановою ОСОБА_3 палати Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.12.2018 р. у справі № 802/2196/17-а (Пз/9901/1/18) провадження № 11-308заі18, постановлено апеляційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_55, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_56, ОСОБА_57, ОСОБА_58, ОСОБА_7, ОСОБА_59, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_60, ОСОБА_10, ОСОБА_61, ОСОБА_11, ОСОБА_62, ОСОБА_12, ОСОБА_63, ОСОБА_64, ОСОБА_13, ОСОБА_34, ОСОБА_65, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_66, ОСОБА_67, ОСОБА_68, ОСОБА_69, ОСОБА_70, ОСОБА_71, ОСОБА_16, ОСОБА_18, ОСОБА_72, ОСОБА_19, ОСОБА_73, ОСОБА_20, ОСОБА_74, ОСОБА_35, ОСОБА_75, ОСОБА_76, ОСОБА_77, ОСОБА_78, ОСОБА_79, ОСОБА_21, ОСОБА_80, ОСОБА_81, ОСОБА_82, ОСОБА_83, ОСОБА_113, ОСОБА_85, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_86, ОСОБА_87, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_88, ОСОБА_89, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_90, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_91, ОСОБА_92, ОСОБА_93, ОСОБА_32, ОСОБА_33, а також заяви ОСОБА_94, ОСОБА_95, ОСОБА_37, ОСОБА_96, ОСОБА_97, ОСОБА_98, ОСОБА_38, ОСОБА_99, ОСОБА_100, ОСОБА_101, ОСОБА_102, ОСОБА_17, ОСОБА_103, ОСОБА_104, ОСОБА_39, ОСОБА_105, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_106, ОСОБА_107, ОСОБА_47, ОСОБА_108, ОСОБА_109, ОСОБА_48 про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_3, - залишити без задоволення.
Рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12 березня 2018 року залишено без змін.

15.01.2018 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень оприлюднено постанову ОСОБА_3 палати Верховного Суду від 12.12.2018 року у зразковій справі №802/2196/17-а (Пз/9901/1/18) за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Вінницькій області, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити дії, вказана постанова набрала законної сили.

Суд зазначає, що в судове засідання, призначене на 11.02.2019 р. сторони не зявились, відомості про вручення судових повісток в матеріалах справи наявні, причини неявки невідомі.

На підставі викладеного вище, суд ухвалив відкласти розгляд справи до 27.02.2019 р. на 11 год. 00 хв.

11.02.2019 р. шляхом електронного зязку на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду, повноважним представником відповідача було подано пояснення від 11.02.2019 р. вх.№938/19-ел, в тексті яких зазначено наступне.

Відповідно до п. 31 частини 4 «Положення про Міністерство внутрішніх справ України» затвердженого постановою КМУ від 28.10.2015 року, передбачено, що МВС відповідно до покладених на нього завдань вживає в межах повноважень, передбачених законом, заходів до забезпечення правового і соціального захисту працівників МВС, військовослужбовців та працівників Національної гвардії, пенсіонерів із числа військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, членів їх сімей, розробляє пропозиції із зазначених питань і вносить їх на розгляд відповідних органів.

На виконання своїх завдань МВС України до голів ліквідаційних комісій ГУ МВС було направлено лист від 12.03.2018 року № 3261/05/22-2018 «Про окремі питання підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України довідок про

грошове забезпечення для перерахунку пенсій».

Відповідним листом, голови ліквідаційних комісій зобов'язані, при оформленні довідок про грошове забезпечення для перерахунку пенсій враховувати рекомендації, які були викладені у листі МВС України від 20.04.2017 року «Про окремі питання підготовки та подання до органів ПФУ довідок про грошове забезпечення для перерахунку пенсій» ( вих. № 5551/05/22-2017 року) а також керуватися вимогами ст. 63 Закону№ 2262-ХІІ та постановами КМУ від 21.02.2018 року № 103 та постановою КМУ від 11.11.2015 року № 988.

При цьому, в поясненнях зазначено, що зазначеним листом, було надано інформацію про середні розміри премій, що фактично виплачені за відповідними посадами поліцейським за січень 2016 року.

На виконання зазначених вимог МВС України, викладених у листі від 12.03.2018 року № 3261/05/22-2018, відповідачем була складена довідка від 11.05.2018 року № 6754 «Про розмір грошового забезпечення», що враховуються для перерахунку пенсій для осіб начальницького і рядового органів внутрішніх справ (міліції)» яка була видана ОСОБА_1 для перерахунку пенсії.

Довідка від 11.05.2018 року № 6754, у відповідності до постанови КМУ від 13.02.2008 року № 45, була, як зазначає відповідач направлена до ГУ ПФУ в Луганській області для перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно ст. 63 Закону № 2262-ХІ1.

Повноважний представник відповідача також зазначає, що такі надбавки (доплати) як: надбавки за виконання особливо важливих завдань, за оперативну та аналітичну роботу постановою КМУ № 988 взагалі не передбачені, на підставі чого вказана надбавка (доплата) не враховуються при складі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

Відповідно до п.6 розділу VIII Інформації про середні розміри надбавок та премій , що фактично сплачені за січень 2016 року, яка є додатком 6 до листа МВС України від 12.03.2018 року № 3265/05/22-2018 «Про окремі питання підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України довідок про грошове забезпечення для перерахунку пенсій» по посаді заступника начальника відділення, управління, відділу (відділення) поліції, яка прирівнюється до посади заступника начальника штабу - начальник чергової частини Луганського ГУ УМВСУ у Луганській області, з посадовим окладом 3 000,00 грн., встановлено, що середня по МВС України премія, яка нарахована і виплачена станом за січень 2016 року, встановлена в розмірі 0,55 відсотка, що в грошовому еквіваленті склало 43,12 грн.

12.02.2019 р. повноважним представником відповідача було подано пояснення, ідентичні за текстом поясненням від 11.02.2019 р.

Суд зазначає, що ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.02.2019 р. в задоволенні клопотання повноважного представника відповідача - Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії про проведення судового засідання у справі №804/1312/18 в режимі відеоконференції по справі №804/1312/18 за позовною заявою ОСОБА_1 (вул. Озерна, 26 а, м. Марганець, Дніпропетровська обл., 53401) до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії (вул. Партизанська, 16, м. Сєвєродонецьк, Луганська обл.) про визнання протиправними дій Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії; зобов'язання Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії скласти відносно ОСОБА_1 оновлену довідку про новий розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2016 р. з відповідними врахуваннями; стягнення з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії завданої моральної шкоди в розмірі 50 000, 00 грн., - відмовлено.

Копію ухвали надіслано сторонам - до відома.

15.02.2019 р., шляхом електронного звязку, позивачем на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду було подано заяву від 15.02.2019 р. вх.№1092/19-ел, в тексті якої позивач просить прийняти до уваги відзив останнього на відзив відповідача по справі № 804/1312/18 від 06.04.2018 року, а також рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 804/1852/18, яке набрало законної сили 23.04.2018 року та відповідно до якого, з урахуванням роз'яснень вказівки МВС України від 10.11.2004 року, надбавка за вислугу років розраховується із періодів які враховуються для призначення пенсії за вислугу років.

Відтак, позивач зазначає, що при вислузі років останнього, що враховано для призначення пенсії, - більше 25 років, останній має право на встановлення надбавки за вислугу років в розмірі 50 % а, не 45 % з 01.01.2016 року.

Позивач також зазначає, що в клопотанні від 19.03.2018 року, міститься вказівка МВС України від 10.11.2004 року.

Водночас, позивач просить врахувати клопотання від 13.03.2018 року, та долучену до нього постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23.02.2018 року.

Стосовно поданої вище позивачем заяви від 15.02.2019 р. вх.№1092/19-ел суд зазначає наступне.

Відповідно до норм ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відтак, судом при вирішенні даної справи по суті, а саме в тексті даного рішення від 27.02.2019 р., буде враховано та надано мотивовану оцінку кожному доказу (групі однотипних доказів), наданих як позивачем, так і повноважним представником відповідача щодо наявності чи відсутності підстав останньому (останнім) для задоволення позову.

В судове засідання, призначене на 27.02.2019 р. сторони не зявились.

Суд зазначає, 27.02.2019 р. через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністративного суду позивачем було подано заяву про подальший розгляд справи без його участі, із зазначенням про підтримання позовних вимог у повному обсязі.

27.02.2019 р., шляхом електронного звязку, на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від повноважного преставника відповідача надійшло клопотання від 27.02.2019 р. вх.№1416/19-ел про подальший розгляд справи без його участі.

У судовому засіданні, призначеному на 27.02.2019 р., судом було поставлено на розгляд питання щодо можливості переходу до розгляду справи по суті за доказами, які наявні у матеріалах справи.

У звязку з неявкою в судове засідання повноважних представників сторін, думка останніх, щодо можливості переходу до розгляду справи по суті за доказами, які наявні у матеріалах справи суду не відома.

Таким чином, враховуючи зазначене вище, суд закрив підготовче провадження та перейшов до розгляду зазначеної справи по суті, застосувавши принцип процесуальної економії та у відповідності до ст.ст.192 211, 217, 224 228 КАС України безпосередньо 27.02.2019 р.

У відповідності до ч.9 ст.205 КАС України, суд подальший розгляд справи здійснював в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_2, з 01.06.2001 р. є пенсіонером Міністерства внутрішніх справ України, що підтверджується відомостями, які містяться в матеріалах справи.

При цьому, позивач є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 16.05.2017 р. №, копія якої міститься в матеріалах справи.

Відповідно до розрахунку, копія якого міститься в матеріалах справи, вислуга років підполковника міліції ОСОБА_1, станом на 01.06.2001 р., для призначення пенсії складає 25 років, 11 місяців, 27 днів.

В матеріалах справи містяться відомості, що 01.02.2018 р. позивачем ОСОБА_1 було направлено на адресу начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії ОСОБА_4 заяву від 01.02.2018 р., в якій позивач просив негайно надати вказівку відповідальним посадовим особам ввіреного управління визначити і встановити з 01.01.2005 р. надбавку за вислугу років 40 %, а надбавку за безперервну службу у розмірі 90 %, та відповідно направити як ОСОБА_1, так і Головному управлінню Пенсійного фонду України в Луганській області довідку про змінений і уточнений з 01.01.2006 р. розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 (з якого обчислюється пенсія) для відповідного перерахунку пенсії останнього з 01.01.2005 р. та в подальшому.

27.02.2018 р. Ліквідаційною комісією ГУ МВС України у Луганській області було надано відповідь на заяву ОСОБА_1 від 01.02.2018 р. №86- лк, з тексту якої судом встановлено наступне.

У зв'язку із захопленням адміністративної будівлі архіву Головного управління МВС України у Луганській області незаконними озброєними формуваннями самопроголошеної «Луганської народної республіки» разом з усією наявною в ній службовою документацією, в тому числі й архівними особовими справами та наказами по особовому складу, єдина інформація яка є у розпорядженні ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Луганській області у м.Сєвєродонецьк стосовно колишніх співробітників, це електронні обліки особового складу.

За інформацією вказаних електронних обліків дійсно підтверджується проходження ОСОБА_1 служби в органах внутрішніх справ в період з 01.07.1979 р. по 01.06.2001 р. Тобто всього 21 рік 11 місяців 00 днів. Інформації про зарахування останньому вислуги років в пільговому обчисленні у ліквідаційної комісії ГУ МВС не має.

В листі від 27.02.2018 р. №86-лк, також зазначено, що за списками, що надходили до ліквідаційної комісії ГУ МВС України з ГУ ПФУ в Луганській області для перерахунку пенсії з 01.01.2016 р., значиться що надбавка за вислугу років, яка є складовою пенсії ОСОБА_1 на сьогодні складає, 35 відсотків, що відповідно до наказу МВС України від 31.12.2007 № 499 «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ», який був чинний на момент останнього перерахунку пенсії відповідає вислузі років від 20 до 25 років.

Так, як зазначає Ліквідаційна комісія ГУ МВС України у Луганській області, на підставі викладеного підстави для встановлення надбавки за вислугу років у розмірі, на якому наполягає ОСОБА_1 у ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Луганській області відсутні.

Суд зазначає, що в матеріалах справи міститься довідка Ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Луганській області від 11.05.2018 р. №6754, якою визначені наступні види грошового забезпечення, які входять до складу грошового забезпечення ОСОБА_1, а саме: посадовий оклад 3 000,00 грн.; оклад за звання підполковник поліції 2 200,00 грн.; надбавка за стаж служби (45 %) 2 340,00 грн.; надбавка за службу в умовах режимних обмежень (10 %) 300,00 грн.; премія (0,55 %) 43,12 грн. Всього 7 883,12 грн.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 19 жовтня 2017 р. звертався до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області в якому просив визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у здійснені йому перерахунку пенсії з 01.04.2012 року за довідкою про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, виданої ГУМВС України у Луганській області від 27 серпня 2012 року № 82/16421 та зобов'язати відповідача здійснити з 01.04.2012 року йому перерахунок пенсії за зазначеною довідкою; зобов язати відповідача провести відповідні виплати його пенсії з 01.04.2012 року з вирахуванням проведених виплат.

Постановою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2017 р. у справі №180/1811/17(2-а/180/79/17) адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій було задоволено.

Постановою апеляційного адміністративного суду від 23.02.2018 р. у справі №180/1811/17 (2-а/180/79/17) апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на постанову Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2017 р. у справі № 180/1811/17(2-а/180/79/17) - залишено без задоволення.

Постанову Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2017 р. у справі № 180/1811/17(2-а/180/79/17) - залишено без змін.

Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.255 КАС України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до ч.1 ст.325 КАС України, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Так, постанова Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2017 р. у справі № 180/1811/17(2-а/180/79/17) набрала законної сили 23.02.2018 р.

Правовідносини сторін, що виникають у сфері визначення умови, норм і порядку пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального звязку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію регулюються нормами Конституції України, ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» тощо.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробітті з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообовязковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У відповідності до ч. 2 ст. 6 Конституції України Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 24 Конституції України гарантується рівність конституційних прав і свобод та рівність всіх громадян перед законом.

Відповідно ст.26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробітті з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообовязковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст.48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сімї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Згідно з ч.4 ст.63 Закону №2262, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені ч.2 ст.51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

29 грудня 2015 року набрав чинності Закон України від 23 грудня 2015 року № 900-VIII Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей (далі - Закон №900).

Наведеним Законом №900 статтю 63 Закону №2262 доповнено новою частиною такого змісту: Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.

Статтею 51 Закону №2262 передбачено, що перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Перерахунок пенсій у зв'язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Відповідно до абзацу другого розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про Національну поліцію за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Кабінет Міністрів України постановою від 11.11.2015 року №988 Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції (далі - Постанова №988) та постановою від 18.11.2015 року №947 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268 встановив розміри грошового забезпечення працівникам поліції за посадовими окладами і спеціальними званнями, що значно перевищують посадові оклади і плату за спеціальні звання колишніх працівників органів внутрішніх справ.

Постанова №988 набрала чинності 02 грудня 2015 року.

Пунктом 1 постанови №988 установлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016р. №260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.04.2016р. за №669/28799 (далі Порядок №260) визначено відповідні види грошового забезпечення поліцейських Національної поліції.

Відповідно до п.3 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Також, за приписами пунктів 3-11 розділу ІІ Порядку №260 визначений вичерпний перелік надбавок у грошовому забезпеченні поліцейського, а саме:

- надбавка за стаж служби в поліції;

- надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції;

- надбавка поліцейським, які безпосередньо зайняті на шифрувальній роботі;

- надбавка поліцейським, які виконують функції державного експерта з питань таємниць;

- надбавка поліцейським, які проходять службу в умовах режимних обмежень та за своїми функціональними обовязками постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю;

- надбавка поліцейським за почесне звання заслужений;

- доплата за науковий ступінь з відповідної спеціальності, якщо діяльність за профілем відповідає науковому ступеню;

- доплата поліцейським, які займають посади, повязані з педагогічною (викладацькою) або науковою діяльністю, і мають учене звання доцента (старший науковий співробітник);

- доплата поліцейським, які виконують службові обовязки в нічний час.

Згідно з п.1 розділу ІІ Порядку №260 оклади за спеціальними званнями поліцейським виплачуються в розмірах згідно з додатками до постанови № 988.

Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №45 від 13.02.2008р. (далі - Порядок №45).

Пунктом 1 Порядку №45 встановлено, що перерахунок раніше призначених відповідно до Закону №2262 пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв'язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

Відповідно до абз.7 п.5 Порядку №45 (у редакції, чинній з 01.01.2016р.) встановлено, що додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, скасовані чи такі, що не виплачуються на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами), крім зазначених у абзаці шостому цього пункту, для перерахунку пенсії не враховуються.

В той же час, абз.5 п.5 Порядку №45 визначено, що для перерахунку пенсії враховуються інші щомісячні надбавки, доплати (крім доплати, розмір якої визначається як різниця між розміром грошового забезпечення до і після запровадження нових умов його виплати), підвищення та щомісячна премія - у середніх розмірах, що фактично виплачені за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа звільнилася на пенсію.

Отже, із аналізу вищенаведених норм щодо складових, які повинні відповідачем відображатися у довідці про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, можна дійти висновку, що вищенаведеними нормами не передбачено відображення у довідках про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій такої надбавки, яку вимагає зазначити позивач, як надбавка за стаж служби, надбавка за виконання особливоважливих завдань, надбавка за службу в умовах режимних обмежень, премія 140%, оскільки вказана надбавка не передбачена ні Постановою №988, ні Порядком №260, ні Порядком №45.

Також і не передбачено збереження при перерахунку пенсії позивача і премії у розмірі 140%, оскільки абз.7 п.5 Порядку №45 визначено, що надбавки, доплати та премії, які не виплачуються поліцейським на момент виникнення права на перерахунок за відповідною посадою для перерахунку пенсії не враховуються, а за абз.5 п.5 Порядку №45 встановлено, що розмір премії для перерахунку пенсії визначається у середньому розмірі, що фактично виплачено за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа звільнилася на пенсію.

Таким чином, суд приходить до висновку, що норми Закону №900, Постанови №988 та Порядку №45 не передбачають при здійсненні перерахунку пенсії працівникам органів внутрішніх справ (міліції) збереження (включення) надбавок, розміру премії, які були їм встановлені на час звільнення, у звязку з чим у уідповідача-1 відсутні будь-які обґрунтовані правові підстави для їх включення до довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивачу.

Зазначеної правової позиції дотримується Верховний Суд у своєму рішенні від 15.02.2018р. у зразковій справі №Пз/9901/1/18.

Дана адміністративна справа відповідає ознакам типової справи, що визначені у пункті 55 рішення Верховного Суду №Пз/9901/1/18.

Відповідно до ч.3 ст.291 Кодексу адміністративного судочинства України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

За таких обставин, правові висновки, викладені у рішенні Верховного Суду у зразковій справі, підлягають застосуванню адміністративним судом за нормами ч.3 ст.291 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відтак, у суду відсутні підстави для незастосування правової позиції Верховного суду, яка полягає в наступному.

З огляду на закріплене у частині третій статті 63 Закону № 2262-XII правило про те, що перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції) здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських, а також вимог абзаців п'ятого та сьомого пункту 5 Порядку № 45, ОСОБА_3 Верховного Суду дійшла таких висновків у зразковій справі за позовом ОСОБА_3:

1) у довідці про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії не належить вказувати надбавку за виконання особливо важливих завдань, яку отримував позивач під час проходження служби та яка була включена до грошового забезпечення при обрахунку пенсії, оскільки така надбавка вже не була встановлена законодавством для поліцейських та не виплачувалась. Натомість при розгляді типових справ судам необхідно з'ясувати: чи здійснювалася органом Національної поліції виплата надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції, регламентована постановою № 988, за відповідною посадою поліцейського у січні 2016 року та чи вказана у довідці про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії така надбавка у середньому розмірі;

2) у довідці про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії належить вказати розмір премії, визначений у середньому розмірі, що фактично виплачений за відповідною посадою поліцейського за січень 2016 року.

Відповідно до ст. ст. 6, 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Стаття 8 КАС України зазначає, що принципами здійснення правосуддя в адміністративних судах є: верховенство права; законність; рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом; змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі; гласність і відкритість адміністративного процесу; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішень адміністративного суду, крім випадків, установлених цим Кодексом; обов'язковість судових рішень.

Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст. 7 КАС України, є принцип законності, який відповідно до ст. 9 КАС України, полягає в наступному: суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст.10, 11 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом, а розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом частин 4, 5 ст. 11 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; зясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Суд дійшов висновку, що поданих сторонами доказів достатньо для встановлення обставин справи та для ухвалення судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Частиною 1 ст.79 КАС України визначено, що письмовими доказами є документи (у тому числі електронні документи), акти, листи, телеграми, будь-які інші письмові записи, що містять в собі відомості про обставини, які мають значення для справи.

Здійснивши системний аналіз чинного законодавства України, що регулює дані спірні правовідносини суд зазначає наступне.

Позивачем не було надано до суду жодних належних та допустимих доказів, у розумінні ст.73-74 КАС України, які б свідчили про протиправні дії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії щодо не включення ОСОБА_1 з 01.01.2016 р. до довідки про новий розмір його грошового забезпечення для перерахунку пенсії надбавки за особливо важливі завдання в розмірі 50%, надбавки за оперативну та аналітичну роботу в розмірі 40%, премії в розмірі 66,5% та надбавки за стаж служби в розмірі 50%.

Суд зазначає, що доводи позивача стосовно того що останній, як колишній працівник та пенсіонер органів внутрішніх справ має право на здійснення перерахунку розміру пенсії на підставі постанови Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015 р. спростовуються як нормами ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей», Постановою КМУ №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», так і Порядком №45 «Про проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" якими не передбачено при здійсненні перерахунку пенсії працівникам органів внутрішніх справ (міліції) збереження (включення) надбавок, розміру премії, які були їм встановлені на час звільнення, у звязку з чим у відповідача відсутні будь-які обґрунтовані підстави для включення до довідок про розміри грошового забезпечення відповідних складових, а саме: нового посадового окладу в розмірі 3000 грн., окладу за спеціальним званням в розмірі 2200 грн., надбавки за стаж служби 50% в розмірі 2600 грн., та згідно із приміткою до додатка 2 Постанови Кабінету Міністрів України №45 від 13.02.2008 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» - усі щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премію, що були встановлені Кабінетом Міністрів України за відповідною посадою ОСОБА_1 на момент перерахунку його пенсії, які враховуються згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» для обчислення розміру пенсії, а саме надбавку за особливо важливі завдання в розмірі 50%, надбавку за оперативну та аналітичну роботу в розмірі 40% та премію в розмірі 66,5%.

Водночас суд зазначає, що зазначена вище по тексту як постанова Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2017 р. у справі №180/1811/17 (2-а/180/79/17), так і постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.02.2018 р. у справі №180/1811/17 (2-а/180/79/17), не має преюдиційного значення для вирішення даної справи №804/1312/18 по суті, оскільки предметом спору у наведеній вище справі було саме визнання дій відповідача щодо відмови у здійснені йому перерахунку пенсії з 01.04.2012 року за довідкою про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, виданої ГУМВС України у Луганській області від 27 серпня 2012 року № 82/16421 неправомірними, зобов'язання відповідача здійснити з 01.04.2012 року йому перерахунок пенсії за зазначеною довідкою, та зобовязання відповідача провести відповідні виплати його пенсії з 01.04.2012 року з вирахуванням проведених виплат, що, виключає застосування зазначених судових рішень при розгляді і вирішенні даної справи.

Щодо заявленої позовної вимоги про стягнення з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії завданої моральної шкоди в розмірі 50 000, 00 грн. суд зазначає наступне.

Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно ч.1 та ч.2 ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також, ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч.3 ст. 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Ст. 1167 Цивільного кодексу України зазначає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пунктом 3 Постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 р. № 4 (далі - Постанова) встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктами 4,5 Постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суди, зокрема, повинні з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з пунктом 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Тобто, позивач повинен довести факт завдання йому моральної шкоди, надати належні докази того, що саме дії чи бездіяльність відповідача призвели до матеріальних втрат і душевних страждань, що вимагає від позивача додаткових зусиль для організації його життя.

В обґрунтування наявності підстав для стягнення моральної шкоди позивач зазначає про те, що відповідальні особи, за складення відповідної довідки, не несуть належної відповідальності за незаконність своїх дій, на підставі чого у останнього настала депресія, порушився склад життя, взаємини між рідними, несподівано підвищується тиск від 120 до 155 одиниць, відповідно до чого позивач позбавлений можливості спокійно спати, оскільки погіршився сон, пропав апетит, почастішала внаслідок переживань тахікардія.

Виходячи з вищезазначеного, суд вважає, що позивачем не обґрунтовано наявності причинного зв'язку між шкодою, яка, як зазначає позивач виразилася у тому, що у останнього завдяки незаконним діям відповідача настала депресія, порушився склад життя, взаємини між рідними, несподівано підвищується тиск від 120 до 155 одиниць, відповідно до чого позивач не можу спокійно спати, оскільки погіршився сон, пропав апетит, почастішала внаслідок переживань тахікардія, та протиправними діями відповідача, відповідно до яких заподіяно шкоду.

Разом з тим, суд зазначає, що позивачем не надано жодних доказів заподіяння йому або членам його сімї душевних страждань начебто протиправними діями відповідача по справі, зокрема.

Водночас, суд зазначає, що надана у якості належного та допустимого доказу у відповідності до норм ст. ст. 73 -76 КАС України виписка із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 №344, підтверджує лише факт знаходження останнього у неврологічному відділенні ДУ «ТМО МВС України по Дніпропетровській області в період з 19.02.2018 р. по 01.03.2018 р., однак не вказує на причино-наслідковий звязок понесених душевних страждань позивачем внаслідок дій відповідача.

Крім того, позивач жодним чином не обґрунтовує розмір моральної шкоди в сумі 50 00,00 грн., а також залишає вирішення даного питання на розсуд суду.

Позивачем має бути доведено, а судом оцінено наявність та розмір такої шкоди в кожному окремому випадку.

Враховуючи те, що позивачем належним чином не доведені факт заподіяння відповідачем моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, наявності причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, а також не зазначено, з чого позивач виходив при оцінюванні заподіяної йому шкоди, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн. є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини «Щокін проти України» встановлено, що оцінивши надані сторонами у справі докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, відповідно до ст.86 КАС України, та надавши відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника в світлі висновку, викладеного в пункті 25 Рішення Європейського Суду з прав людини «Проніна проти України» (заява №63566/00, Страсбург 18 липня 2006 року), суд приходить до висновку про можливість винесення законного і обєктивного рішення у справі з урахуванням всіх обставин, наведених вище.

При цьому, суд зауважує, що п.1 статті 6 Конвенції зобовязує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обовязку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Стаття 2 КАС України зазначає, що основними завданнями (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне зясування всіх обставин у справі; 5) обовязковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ч.3 ст.2 КАС України, є принцип верховенства права, який відповідно до ст.6 КАС України, полягає в наступному: суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. ст.8, 9 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом, а розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом частин 4 ст. 9 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; зясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Суд прийшов до висновку, що поданих сторонами доказів достатньо для встановлення обставин справи та для ухвалення судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

На підставі викладеного вище, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (вул. Озерна, 26 а, м. Марганець, Дніпропетровська обл., 53401) до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії (вул. Партизанська, 16, м. Сєвєродонецьк, Луганська обл.) про визнання протиправними дій Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії; зобов'язання Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії скласти відносно ОСОБА_1 оновлену довідку про новий розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2016 р. з відповідними врахуваннями; стягнення з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській в особі ліквідаційної комісії завданої моральної шкоди в розмірі 50 000,00 грн.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи відмову в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (вул. Озерна, 26 а, м. Марганець, Дніпропетровська обл., 53401) до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії (вул. Партизанська, 16, м. Сєвєродонецьк, Луганська обл.) про визнання протиправними дій Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії; зобов'язання Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії скласти відносно ОСОБА_1 оновлену довідку про новий розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2016 р. з відповідними врахуваннями; стягнення з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській в особі ліквідаційної комісії завданої моральної шкоди в розмірі 50 000,00 грн., та враховуючи те, що позивач у відповідності до норм ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, суд приходить до висновку про відсутність підстав для присудження судових витрат з до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії.

Керуючись ст. ст. 242-244, 246, 250, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (вул. Озерна, 26 а, м. Марганець, Дніпропетровська обл., 53401) до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії (вул. Партизанська, 16, м. Сєвєродонецьк, Луганська обл.) про визнання протиправними дій Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії; зобов'язання Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії скласти відносно ОСОБА_1 оновлену довідку про новий розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2016 р. з відповідними врахуваннями; стягнення з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській в особі ліквідаційної комісії завданої моральної шкоди в розмірі 50 000,00 грн. - відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_5