Справа № 160/2133/19
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2019-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 березня 2019 року Справа № 160/2133/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2
представника заявника представників підприємства ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за заявою Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби до публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків,-
05 березня 2019 року до суду надійшла заява Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби до публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", в якому заявник просить підтвердити обґрунтованість умовного арешту майна ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат".
Однак, 04.03.2019 р. підприємство відмовило у допуску на перевірку, що зафіксовано актом від 04.03.2019 р.
Заявник посилається на пп. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 ПК України, відповідно до якого арешт майна може бути застосовано, зокрема, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби.
Ухвалою суду від 06 березня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 11 годину 00 хвилин 07 березня 2019 року.
07 березня 2019 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив, в якому зазначено, що ПАТ «ПІВДГЗК» вважає заяву та рішення про прийняття адміністративного арешту майна необгрунтованими та безпідставними, оскільки платник податків не відмовлявся від допуску посадових осіб контролюючого органу для проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення, не отримував копії наказу про проведення перевірки, для проведення перевірки платника податків посадові (службові) особи контролюючого органу не зверталися, а зазначені заявником обставини не відповідають дійсності, у звязку з чим наявний спір про право та відсутність будь-яких підстав для прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків з боку контролюючого органу.
Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього ПК України, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
Представник відповідача у відзиві наголосив на тому, що ПАТ «ПІВДГЗК» не отримував будь-якого наказу про проведення документальної позапланової виїзної перевірки поштовим відправленням і не отримував його від будь-яких посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки, оскільки для проведення документальної позапланової виїзної перевірки посадові особи контролюючого органу до ПАТ «ПІВДГЗК» не зверталися.
Не вручення ПАТ «ПІВДГЗК» в порядку, передбаченому статтею 42 ПК України, копії наказу про проведення документальної позапланової перевірки є підставою для не допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
В судовому засіданні представник заявника підтримала вказану заяву та повідомила, що наказ про проведення перевірки направлявся на підприємство електронною поштою, але 04 березня 2019 року перевіряючі не були допущені на перевірку, про що останніми складено відповідний акт.
Представники підприємства заперечували проти задоволення заяви ДФС, посилаючись на те, що посадовим особам підприємства не було вручено належним чином наказу на перевірку і про сам факт перевірки підприємство не повідомляли.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд встановив наступні обставини.
Копію вказаного наказу було направлено підприємству електронною поштою.
04 березня 2019 року о 17 годині 00 хвилин ревізорами-інспекторами Офісу великих платників ДФС складено ОСОБА_2 №14/28-10-46-15 про відмову в допуску до проведення /відмову від проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ «ПІВДГЗК».
З вказаного акту вбачається, що ревізори-інспектори Офісу великих платників ДФС 04.03.2019 року о 15.15 годині прибули на ПАТ «ПІВДГЗК» за податковою (юридичною) адресою м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область для:
предявлення та підписання направлень на перевірку, від 01 березня 2019 року №70/28-10- 46-15, №71/28-10-46-15, .№72/28-10-46-15;
Крім того, Дніпропетровським управлінням Офісу ВПП ДФС на офіційну електронну адресу ПАТ «ПІВДГЗК» засобами електронного звязку було направлено належним чином завірену копію Наказу від 27.02.2019 №454 та направлень на перевірку від 01 березня 2019 року №70/28-10-46-15, №71/28-10-46-15, №72/28-10-46-15.
В телефонному режимі головним бухгалтером ПАТ «ПІВДГЗК» ОСОБА_6 повідомлено про відмову:
в ознайомленні, підписанні, отриманні Наказу Офісу ВПП ДФС від 27.02.2019 №454;
в ознайомленні та підписанні направлень на перевірку від 01 березня 2019 року №70/28 10-46-15, №71/28-10-46-15, №72/28-10-46-15;
надання письмових пояснень щодо причин не допуску до проведення перевірки.
Представник підприємства відмовився підписати зазначений акт, а також відмовився від отримання другого примірнику акту.
Згідно пп. 16.1.8. п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов'язаний виконувати законні вимоги контролюючих органів щодо усунення виявлених порушень законів з питань оподаткування та митної справи і підписувати акти (довідки) про проведення перевірки.
Підпунктом 16.1.13 п. 16.1 ст. 16 ПК України передбачено також, що платник податків зобов'язаний допускати посадових осіб контролюючого органу під час проведення ними перевірок до обстеження приміщень, територій (крім житла громадян), що використовуються для одержання доходів чи пов'язані з утриманням об'єктів оподаткування, а також для проведення перевірок з питань обчислення і сплати податків та зборів у випадках, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п. 94.1 ст. 94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.
Згідно з п.п. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 ПК України арешт майна може бути застосовано, зокрема, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби.
Відповідно до п. 94.3 ст. 94 ПК України арешт майна полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії, зазначені у пункті 94.5 цієї статті.
Згідно п. 94.4 ст. 94 ПК України арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.
Пунктом 94.5 ст. 94 ПК України передбачено, що арешт майна може бути повним або умовним.
Повним арештом майна визнається заборона платнику податків на реалізацію прав розпорядження або користування його майном. У цьому випадку ризик, пов'язаний із втратою функціональних чи споживчих якостей такого майна, покладається на орган, який прийняв рішення про таку заборону.
Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов'язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.
Згідно пп. 94.6.2, п. 94.6, ст. 94 ПК України арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.
Звільнення коштів з-під арешту банк або інша фінансова установа здійснює за рішенням суду.
Арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом (п.94.10 ст. 94 ПК України).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 283 Кодексу адміністративного судочинства України провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви таких органів щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.
У зв'язку з цим суд вважає за необхідне задовольнити заяву Офісу ВПП ДФС.
Керуючись ст. ст. 241-246, 283 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", який застосовано рішенням Офісу великих платників податків ДФС від 05 березня 2019 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 КАС України.

Рішення суду підлягає негайному виконанню. Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана сторонами протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд. Подання апеляційної скарги на рішення суду не перешкоджає його виконанню.

Суддя (підпис) З оригіналом згідно. Суддя ОСОБА_1 ОСОБА_1