Справа № 540/95/19
Суддя: Варняк С.О.
Дата ухвалення: 2019-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/95/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Варняка С.О.,

при секретарі: Рябчич А.М.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Херсонській області про скасування постанови про накладення штрафу від 11.12.2018 р. № ХС2678/1147/АВ/2П/ТД-ФС,

встановив:

Звернувшись до суду, позивач посилається на те, що 22.11.2018 року ГУ Держпраці у Херсонській області здійснене інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 за фактичною адресою: 75800, Херсонська обл., Каланчацький район, селище міського типу Каланчак, вул. Михайлівська, 79, за результатами якого складений акт № ХС 2678/1147/АВ, яким зафіксовано порушення позивачем вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 року № 413. Виявлені порушення полягають у залученні позивачем до роботи ОСОБА_3 без укладення з ним трудового договору. 04.12.2018 року інспектором праці винесено припис про усунення виявлених порушень за № ХС 2678/1147/АВ/П, яким позивача зобов'язано у строк до 21.12.2018 року надати до ГУ Держпраці у Херсонській області письмове повідомлення із дорученням копій первинних документів, що мають свідчити про усунення порушень трудового законодавства. 11.12.2018 року відповідачем прийнято постанову № ХС2678/1147/АВ/2П/ТД-ФС про накладення штрафу на позивача у сумі 111690,00 грн.

Позивач вважає прийняту постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, за таких підстав. ОСОБА_3 на момент проведення перевірки не був працівником ФОП ОСОБА_1 та не виконував в інтересах останнього ніяких трудових функцій. Позивач стверджує, що на момент початку проведення інспекційного відвідування ознайомлював ОСОБА_3 з майбутнім робочим місцем та умовами праці, тобто станом на 22.11.2018 року позивач лише мав намір взяти на роботу вказану особу, що у свою чергу свідчить про відсутність факту неоформлених трудових відносин. Крім того, позивач наголошує на незаконності оскаржуваної постанови, що пояснюється порушенням відповідачем порядку розгляду справи про накладення штрафу. В той же час, вказує на безпідставне завищення суми накладеного штрафу. Відтак, твердження відповідача про порушення позивачем трудового законодавства є необґрунтованими.

Просить скасувати постанову від 11.12.2018 року № ХС2678/1147/АВ/2П/ТД-ФС про накладання штрафу уповноваженими посадовими особами.

Ухвалою від 10.01.2019 року у справі відкрите спрощене провадження та призначене судове засідання на 04.02.2019 року.

25.01.2019 року відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти задоволення позову, з огляду на наступні обставини.

На підставі заяви листа ГУ ПФУ в Херсонській області від 03.10.2018 року за вих. №10244/05-03, відповідно до наказу ГУ Держпраці у Херсонській області від 02.11.2018 року № 1118 та направлення від 02.11.2018 року № 1484, посадовою особою відповідача здійснено інспекційне відвідування з питань додержання ФОП ОСОБА_4 законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин, оплати праці, гарантій для неповнолітніх та працівників на час виконання державних та громадських обов'язків, адреса здійснення діяльності: 75800, Херсонська обл., Каланчацький район, селище міського типу Каланчак, вул. Михайлівська, 79; юридична адреса: 75800, Херсонська обл., Каланчацький район, селище міського типу Каланчак, вул. Харченка, 36. Під час інспекційного відвідування встановлено, що станом на 22.11.2018 року ОСОБА_3 фактично працює у позивача без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, чим порушено вимоги ч. 3 ст. 24 КЗпП України, постанови КМУ від 17.06.2015 року № 413. Відповідач у відзиві наполягає на тому, що інспекційне відвідування проводилось у присутності ОСОБА_1, який був ознайомлений із предметом перевірки та направленням № 1484. В результаті інспекційного відвідування інспектором складений акт № ХС 2678/1147/АВ від 23.11.2018 року, який підписаний позивачем. Зауважує на тому, що інспекційне відвідування фіксувалося засобами відеотехніки. 03.12.2018 року ГУ Держпраці на адресу позивача направлено лист-відповідь із обґрунтуванням правової позиції (вих. № 01-08/8287) на його заперечення від 28.11.2018 року (вх. № 01-08/8287), виказаних щодо акту перевірки. У відповідності до п. 27 Порядку № 295 приписом від 04.12.2018 року ФОП ОСОБА_1 зобов'язано у строк до 21.12.2018 року усунути виявлені порушення. Після чого, за результатами розгляду справи про накладення штрафу за участю фізичної особи-підприємця, відповідачем винесено оскаржувану постанову про накладення на позивача штрафу у розмірі 111690,00 грн., за порушення вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України, постанови Кабміну № 413. Відповідач не погоджується із позицією позивача про протиправність прийнятої постанови, оскільки під час проведення відвідування інспектором зафіксовано порушення ФОП ОСОБА_4 законодавства в частині допущення працівника ОСОБА_3 до роботи за відсутності належного оформлення з ним трудових відносин. Посилаючись на наведені вище обставини, відповідач вважає законною перевірку та притягнення позивача до відповідальності у вигляді штрафу. Просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

30.01.2019 року позивачем до суду подано відповідь на відзив, зі змісту якої вбачається, що відповідач не погоджується з позицією, викладеною у відзиві. Наголошує на тому, що надані до суду відеоматеріали не можуть бути використанні при розгляді справи в якості доказу, так як законодавцем не передбачено порядку, умов та способу застосування засобів відео фіксації правопорушень законодавства про працю.

У зв'язку із перебуванням головуючого судді по справі на лікарняному станом на 04.02.2019 року, судове засідання відкладено на 25.02.2019 року.

25.02.2019 року протокольною ухвалою суду оголошено перерву в судовому засіданні для надання додаткових доказів. Розгляд справи призначено на 04.03.2019 року.

У судове засідання, призначене на 04.03.2019 року, сторони з'явилися.

Позивач позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача проти позову заперечив і просив відмовити в його задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши сторони та дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 25.12.1996 року (запис від 10.03.2009 року № 3000181) зареєстрований як фізична особа-підприємець (підтверджується свідоцтвом серії В00 за № 044391). Основним видом економічної діяльності позивача є технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів (код за КВЕД 45.20), що підтверджується даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

На підставі наказу керівника ГУ Держпраці у Херсонській області від 02.11.2018 року № 1118, прийнятого за результатами аналізу інформації, отриманої з листа ГУ ПФУ в Херсонській області від 03.10.2018 року за вих. № 10244/05-03, головному державному інспектору Дудченко Н.В. видано направлення від 02.11.2018 року № 1484 на проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 з питання дотримання законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин за фактичною адресою здійснення діяльності: 75800, Херсонська обл., Каланчацький район, селище міського типу Каланчак, вул. Михайлівська, 79 (адреса реєстрації: 75800, Херсонська обл., Каланчацький район, селище міського типу Каланчак, вул. Харченка, 36).

22.11.2018 року інспектором праці проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 за адресою: 75800, Херсонська обл., Каланчацький район, селище міського типу Каланчак, вул. Михайлівська, 79, за результатами якого складено Акт від 23.11.2018 року № ХС 2678/1147/АВ (далі - Акт), який підписаний ФОП із зауваженнями.

Актом зафіксовано порушення вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 року № 413, а саме: ФОП ОСОБА_1 допустив до роботи без укладення трудового договору та повідомлення ДФС працівника ОСОБА_3 Згідно розділу III Акту процес інспекційного відвідування зафіксовано засобами відеотехніки.

28.11.2018 року керівником об'єкта перевірки направлено на адресу відповідача заперечення (вх. № 01-08/8287) на акт інспекційного відвідування від 23.11.2018 року.

03.12.2018 року ГУ Держпраці на адресу позивача направлено лист-відповідь на його заперечення.

04.12.2018 року відповідачем винесено припис № ХС 2137/1195/АВ/П про усунення виявлених порушень, позивачу надано строк до 21.12.2018 року для подання на адресу відповідача письмового повідомлення із дорученням копій первинних документів в обґрунтування своєї позиції.

05.12.2018 року ФОП ОСОБА_1 виконав припис у повному обсязі, прийняв на постійну роботу монтажником ОСОБА_3, що підтверджується наявними у матеріалах справи наказом фізичної особи-підприємця від 03.12.2018 року № 4, та повідомленням органів ДФС про прийнятого працівника.

29.11.2018 року ГУ Держпраці направлено позивачу повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю (вих. № 01-08/1/3077), який призначено на 11.12.2018 року.

За результатами розгляду справи про накладення штрафу та на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України ГУ Держпраці у Херсонській області винесено постанову від 11.12.2018 року № ХС 2678/1147/АВ/2П/ТД-ФС про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу за порушення ч. 3 ст. 24 КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України № 413 у розмірі 111690,00 грн.

Того ж дня наведену постанову направлено на адресу позивача за вих. № 01-08/1/3247.

Вирішуючи спір, суд застосовує такі норми права.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96 (далі - Положення № 96), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику, крім іншого, з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Пунктом 7 Положення № 96 визначено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Згідно ч. 1 ст. 259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295 (далі - Порядок № 295) визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об'єкт відвідування).

Відповідно до п. 2 Порядку № 295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі проведення інспекційних відвідувань або невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Пунктом 5 Порядку № 295 визначено, що інспекційні відвідування проводяться: 1) за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю; 2) за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин; 3) за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 - 7 цього пункту; 4) за рішенням суду, повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю; 5) за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), про виявлені в ході виконання ними контрольних повноважень ознак порушення законодавства про працю; 6) за інформацією: Держстату та її територіальних органів про наявність заборгованості з виплати заробітної плати; ДФС та її територіальних органів про: невідповідність кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності; факти порушення законодавства про працю, виявлені у ході здійснення контрольних повноважень; факти провадження господарської діяльності без державної реєстрації у порядку, встановленому законом; роботодавців, що мають заборгованість із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі, що перевищує мінімальний страховий внесок за кожного працівника; Пенсійного фонду України та його територіальних органів про: роботодавців, які нараховують заробітну плату менше мінімальної; роботодавців, у яких стосовно працівників відсутнє повідомлення про прийняття на роботу; роботодавців, у яких протягом місяця кількість працівників, що працюють на умовах неповного робочого часу, збільшилась на 20 і більше відсотків; працівників, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року; роботодавців, у яких стосовно працівників відсутні нарахування заробітної плати у звітному місяці (відпустка без збереження заробітної плати без дотримання вимог Кодексу Законів про працю України та Закону України "Про відпустки"); роботодавців, у яких протягом року не проводилась індексація заробітної плати або сума підвищення заробітної плати становить менше суми нарахованої індексації; роботодавців, у яких 30 і більше відсотків працівників працюють на умовах цивільно-правових договорів; роботодавців з чисельністю 20 і більше працівників, у яких протягом місяця відбулося скорочення на 10 і більше відсотків працівників; 7) за інформацією профспілкових органів про порушення прав працівників, які є членами профспілки, виявлених в ході здійснення громадського контролю за додержанням законодавства про працю.

Отже, пунктом 5 Порядку № 295 визначено вичерпний перелік підстав для проведення інспекційного відвідування, який не підлягає розширеному тлумаченню.

Як вбачається із наказу від 02.11.2018 року № 1118, інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 призначене відповідно до пп. 6 п. 5 Порядку № 295.

На підтвердження наявності підстав для призначення інспекційного відвідування позивача, відповідач надав листа ГУ ПФУ в Херсонській області від 03.10.2018 року за вих. № 10244/05-03, з якого вбачається, що орган пенсійного забезпечення надав матеріали по ризикових суб'єктах господарювання, що свідчать про можливі ознаки використання праці неоформлених працівників та порушень законодавства про працю, для здійснення інспекційних відвідувань роботодавця згідно п.33 Порядку № 295.

Тобто, зі змісту пп. 6 п. 5 Порядку № 295 слідує, що наказ винесено за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятого за інформацією Пенсійного фонду України та його територіальних органів про наявність ознак порушення позивачем трудового законодавства.

Таким чином, наказ від 02.11.2018 року № 1118 "Про проведення інспекційного відвідування" прийнято за наявності підстав, визначених п. 5 Порядку № 295.

Відповідно до п. 6 Порядку № 295 під час підготовки до проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування інспектор праці, якщо тільки він не вважатиме, що це завдасть шкоди інспекційному відвідуванню або невиїзному інспектуванню, може одержати інформацію та/або документи, що стосуються предмета інспекційного відвідування чи невиїзного інспектування, від об'єкта відвідування, державних органів, а також шляхом проведення аналізу наявної (загальнодоступної) інформації про стан додержання законодавства про працю. Документи, отримані під час підготовки до проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, що містять інформацію про порушення об'єктом відвідування вимог законодавства про працю, долучаються до матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі. Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню (п. 8 Порядку № 295).

Згідно п. 9 Порядку № 295 під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред'явити об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення.

Пунктом 11 Порядку № 295 визначено, що інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право: 1) під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об'єкта відвідування, в яких використовується наймана праця; 2) ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію / відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об'єктом відвідування їх копії або витяги; 3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об'єкта відвідування запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення; 4) за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів; 5) на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування; 6) фіксувати проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо-, фото- та відеотехніки; 7) отримувати від державних органів інформацію, необхідну для проведення інспекційного відвідування, невиїзного інспектування.

Вимога інспектора праці про надання об'єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій чи витягів з документів, пояснень, доступу до приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов'язковою для виконання (п. 12 Порядку № 295).

В той же час відповідно до п. 13 Порядку № 295 інспекторам праці забороняється: 1) виступати посередниками, арбітрами чи експертами під час розгляду індивідуальних або колективних трудових спорів; 2) підміняти працівників об'єкта відвідування під час проведення розрахунків або перерахунків розмірів належних працівникам коштів, готувати висновки про відповідність або невідповідність нормативних актів об'єкта відвідування вимогам нормативно-правових актів з метою їх подальшого передання працівникам (у тому числі звільненим), іншим особам чи органам; 3) проводити інспекційні відвідування з метою отримання від об'єкта відвідування будь-яких документів або їх копій для подальшого передання іншим особам; 4) розглядати та перевіряти питання, яке є предметом розгляду в суді або щодо якого набрало законної сили рішення суду, перевіряти своєчасність, правильність і повноту виконання рішень суду; 5) розголошувати виробничі та комерційні таємниці чи виробничі процеси, з якими вони могли ознайомитися під час виконання своїх обов'язків, крім випадків, передбачених законом, у тому числі протягом трьох років після звільнення з посади; 6) розголошувати джерело будь-якої скарги, доведеної до їх відома, на недоліки або порушення і повідомляти об'єкту відвідування або його представнику про те, що відвідування було проведене у зв'язку з отриманням такої скарги; 7) вилучати в об'єктів відвідування оригінали їх фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, а також комп'ютерів і їх частин.

Згідно п. 14 Порядку № 295 під час проведення інспекційного відвідування об'єкт відвідування має право: 1) перевіряти в інспектора праці наявність службового посвідчення; 2) не допускати до проведення інспекційного відвідування у разі: відсутності службового посвідчення; якщо на офіційному веб-сайті Держпраці відсутні рішення Мінсоцполітики про форми службового посвідчення інспектора праці, акта, довідки, припису, вимоги, перелік питань, що підлягають інспектуванню; якщо строк проведення інспекційного відвідування перевищує строки, визначені пунктом 10 цього Порядку; 3) подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження про усунення порушень до акта або припису; 4) вимагати від інспектора праці внесення запису про проведення інспекційного відвідування до відповідного журналу перевірок об'єкта відвідування (за його наявності) перед наданням акта для підпису керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником; 5) перед підписанням акта бути поінформованим про свої права та обов'язки; 6) вимагати від інспектора праці додержання вимог законодавства; 7) вимагати нерозголошення інформації, що становить комерційну таємницю або є конфіденційною інформацією об'єкта відвідування; 8) оскаржувати в установленому законом порядку неправомірні дії інспектора праці; 9) отримувати консультативну допомогу від інспектора праці з метою запобігання порушенням під час проведення інспекційних відвідувань, невиїзних інспектувань.

Відповідно до пунктів 19, 20 Порядку № 295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в об'єкта відвідування.

Якщо об'єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід'ємною частиною. Зауваження можуть бути подані об'єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дати підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження ( п. 21 Порядку № 295).

Таким чином, аналіз наведених вище правових норм дає підстави для висновку, що інспекційне відвідування є формою державного нагляду за додержанням законодавства про працю, яке відноситься до повноважень відповідача, та яке проводиться на підставі наказу та направлення, за наявності підстав для його проведення, зокрема, отримання інформації від ДФС та її територіальних органів про факти порушення законодавства про працю. За результатами інспекційного відвідування складається акт і в разі виявлення порушень - виноситься припис. Якщо під час інспекційного відвідування встановлено факти використання праці неоформлених працівників, то вживаються заходи до притягнення об'єкта відвідування до відповідальності незалежно від усунення виявлених порушень.

З матеріалів справи вбачається, що перед проведенням перевірки позивачу було пред'явлено службове посвідчення інспектора праці ОСОБА_5 № 1147, ознайомлено з направленням на проведення інспекційного відвідування від 02.11.2018 року № 1484; інспекційне відвідування проведено в його присутності, що не заперечується позивачем; під час інспекційного відвідування за результатами його проведення - підписано та отримано один примірник Акта від 23.11.2018 року №ХС2678/1147/АВ.

Тобто, позивачем було допущено інспектора праці до інспекційного відвідування, що свідчить про відсутність підстав для недопуску, визначених пп. 2 п. 14 Порядку № 295.

У разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об'єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності (п. 27 Порядку № 295).

Встановлені обставини вказують на те, що припис про усунення виявлених порушень відповідачем винесено 04.12.2018 року за № ХС 2137/1195/АВ/П.

Беручи до уваги викладене вище, суд вважає, що заходи контролю стосовно позивача у спосіб інспекційного відвідування здійснені відповідачем з дотриманням вимог Порядку № 295, а тому порушення прав позивача в частині проведення стосовно нього перевірки суд не вбачає.

Вирішуючи питання дотримання відповідачем порядку накладення на позивача фінансових санкцій, суд зазначає наступне.

Згідно приписів абз. 3 ч. 2 ст. 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

У відповідності до п. 29 Порядку 295 заходи до притягнення об'єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" визначений Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, який затверджено постановою Кабінетом Міністрів України від 17 липня 2013 року (далі - Порядок № 509).

Відповідно до п. 2 Порядку № 509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи можуть бути накладені на підставі, зокрема акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об'єднаної територіальної громади (абз. 2 п. 2 Порядку №509).

Уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа). Справа розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд (п. п. 3, 4 Порядку № 509).

Про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб'єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п'ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника (п. 6 Порядку № 509).

З матеріалів справи вбачається, що Актом інспекційного відвідування від 23.11.2018 року №ХС 2678/1147/АВ зафіксовано порушення позивачем вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 року № 413, а саме допуск до роботи без укладення трудового договору та повідомлення ДФС працівника ОСОБА_3 Наведене підтверджується записом відеотехніки, який здійснювався під час проведення перевірки, про що свідчить відмітка у розділі III Акту.

З огляду на вказані обставини, заступником начальника ГУ Держпраці прийнято рішення щодо розгляду справи про накладення на позивача штрафу та направлено останньому листом від 29.11.2018 року за вих. № 01-08/1/3077 (розгляд справи був призначений на 11.12.2018 року, тобто у межах встановленого строку).

Справа розглядається за участю представника суб'єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду (п. 7 Порядку № 509).

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що позивача належним чином було повідомлено про дату, час і місце розгляду справи про накладення штрафу. При цьому, позивач у позовній заяві зазначив, що він був присутнім при розгляді справи.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу. Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітики, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів суб'єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або видається його представникові, про що на ньому робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. У разі надсилання примірника постанови поштою у матеріалах справи робиться відповідна позначка (абз. 2, 4 п. 8 Порядку № 509).

Як вже встановлено судом, 11.12.2018 року за результатами розгляду справи про накладення штрафу та на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України ГУ Держпраці у Херсонській області винесено постанову № ХС 2678/1147/АВ/2П/ТД-ФС про накладення на позивача штрафу за порушення ч. 3 ст. 24 КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України № 413 у розмірі 111690,00 грн. Постанову в той же день направлено на адресу позивача, що підтверджується листом ГУ Держпраці за вих. № 01-08/1/3247.

Таким чином, суд доходить висновку про те, що відповідачем дотримано порядок накладення на позивача фінансових санкцій.

Суд вважає помилковими доводи позивача про неможливість використання наданих до суду відеоматеріалів при розгляді справи в якості доказу використання неоформлених трудових відносин, з тих підстав, що законодавцем не передбачено порядку, умов та способу застосування засобів відео фіксації правопорушень законодавства про працю, оскільки підпунктом 6 п. 11 Порядку № 295 прямо передбачене право інспектора праці, за наявності службового посвідчення, безперешкодно та без попереднього повідомлення фіксувати проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо-, фото- та відеотехніки.

Крім того, суд вважає безпідставним твердження позивача про завищення розміру штрафу, вказаного в оскаржуваній постанові, так як за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору приписами абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України встановлено штраф у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати на момент виявлення порушення щодо кожного працівника, при тому що Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" мінімальна заробітна плата у 2018 році становила у місячному розмірі - 3723,00 грн. Таким чином, за одного неоформленого працівника позивач має сплатити штраф у розмірі 111690,00 грн. (3723 м.з.п.*30 зароб.пл.* 1 працівн. = 111690).

Аналіз встановлених судом обставин дає підстави для висновку про те, що під час інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 та під час розгляду справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю відповідачем встановлено та належними доказами підтверджено факт використання позивачем найманої праці без належного оформлення трудових відносин та порушення ч. 3 ст. 24 КЗпП України.

Висновок суду про наявність факту неоформлених трудових правовідносин, встановлених Актом інспекційного відвідування від 23.11.2018 року, також підтверджується тим, що згідно матеріалів справи позивач виконав припис, винесений відповідачем, про що свідчить наказ ФОП від 03.12.2018 року № 4 та повідомлення ДФС про працевлаштування ОСОБА_3, таким чином останній був прийнятий позивачем на роботу лише 03.12.2018 року, при тому що перевірка проводилася 22.11.2018 року. Тобто, станом на момент проведення інспекційного відвідування вказана фізична особа працювала на позивача без укладення з ним трудового договору.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі "Федорченко та Лозенко проти України", відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом".

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.74 КАС України).

На підставі ч. 1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач свою позицію не довів та не обґрунтував. Натомість, відповідач довів законність винесення спірних постанов про накладення на позивача фінансових санкцій.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, а позов таким, що має бути залишений без задоволення.

Керуючись статтями 241 - 246, 250, 255 КАС України, суд

вирішив:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 07 березня 2019 р.

Суддя Варняк С.О.

кат. 112040100