Справа № 816/125/17
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

05 березня 2019 року

Київ

справа №816/125/17

адміністративне провадження №К/9901/21427/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Полтаві Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2017 року (суддя Єресько Л.О.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2017 року (судді: Донець Л.О. (головуючий), Бенедик А.П., Мельнікова Л.В.) у справі № 816/125/17 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції у місті Полтаві Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області про визнання протиправними і скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_4.) звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у місті Полтаві Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області (далі - відповідач, контролюючий орган, ДПІ у м. Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області) про визнання протиправними та скасування податкової вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 05.09.2016 № Ф - 2897-17 зі сплати єдиного внеску в сумі 33 668,46 грн та вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 04.03.2016 № Ф- зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 48 997,67 грн.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що контролюючий орган приймаючи оскаржувані податкові вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 05.09.2016 № Ф - 2897-17 зі сплати єдиного внеску в сумі 33 668,46 грн та від 04.03.2016 № Ф- зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 48 997,67 грн діяв всупереч та не у відповідності до вимог податкового законодавства. Крім того, зазначив, що постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2016 року (яке набрало законної сили) було скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області № від 04.04.2016 та рішення № від 04.04.2016, а тому оскаржувані вимоги є протиправними та підлягають скасуванню.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2017 року, позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 04.03.2016 № Ф- зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 48 997,67 грн та від 05.09.2016 № Ф-2897-17 зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 33 668,46 грн.

4. Суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що податкові вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 4 березня 2016 року №Ф- на суму 48 997,67 грн та від 5 вересня 2016 року № Ф-2897-17 на суму 33 668,46 грн є протиправними та підлягають скасуванню. Крім того, зазначили, що оскільки вже було вирішено спір щодо протиправності податкового повідомлення-рішення № від 04.04.2016 та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 04.04.2016 № , та вказані рішення були скасовані, тому оскаржувані позивачем податкові вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування також підлягають скасуванню.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погодившись з рішенням судів першої та апеляційної інстанцій ДПІ у м. Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області подала касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2017 року, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_4 у повному обсязі.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

6. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3) зареєстрований як фізична особа-підприємець 25 січня 2010 року, перебуває на обліку в ДПІ у м. Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області та є платником податку на додану вартість. Видами діяльності позивача є: оптова торгівля іншими товарами господарського призначення, неспеціалізована оптова торгівля, роздрібна торгівля книгами в спеціалізованих магазинах.

ДПІ у м. Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області у період з 12 лютого 2016 року по 3 березня 2016 року, на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, статті 77, пункту 82.1 статті 82 Податкового кодексу України, підпункту 2 пункту 1 статті 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року № 2664-VI, проведено документальну планову виїзну перевірку позивача, щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 1 січня 2014 року по 31 грудня 2015 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 1 січня 2014 року по 31 грудня 2015 року, за результатами якої складено акт від 4 березня 2016 року № 647/16-01-13-05-10/НОМЕР_3.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог: підпункту 138.4.1, пункту 138.4 статті 138, підпункту 139.1.3 пункту 139.1 статті 139, пункту 177.2, пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями), у результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 21 790,49 грн, у тому числі по періодах: за 2014 рік у сумі 19 733,70 грн та за 2015 рік у сумі 2 056,79 грн; пункту 2 частини першої статті 7 та частини 11 статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року № 2664-VI (із змінами та доповненнями), у результаті чого занижено єдиний внесок за 2014 рік на загальну суму 48 997,67 грн; підпункту 16.1.2 пункту 16.1 статті 16, пункту 177.10, пункту 177.11 статті 177 Податкового кодексу України, статті 128 Господарського кодексу України, а саме - неналежне ведення книги обліку доходів та витрат за 2014 рік, що призвело до включення до декларації про майновий стан і доходи недостовірних даних, що не підтверджені первинними документами.

На підставі акту перевірки від 4 березня 2016 року № 647/16-01-13-05-10/НОМЕР_3 контролюючим органом прийняті наступні рішення: податкове повідомлення-рішення від 4 квітня 2016 № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 27 238,12 грн, в тому числі: в сумі 21 790,49 грн - за податковими зобов'язаннями та штрафних (фінансових) санкцій - в сумі 5 447,63 грн; рішення від 4 квітня 2016 № про застосування фінансових санкцій за донарахування фіскальним органом своєчасного не нарахованого єдиного внеску в сумі 4 899,77 грн; вимогу від 4 березня 2016 року №Ф- про сплату суми недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 48 997,67 грн.

Позивач звернувся із скаргою від 31 березня 2016 року № 05 до Головного управління ДФС у Полтавській області на вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 4 березня 2016 року № Ф- зі сплати єдиного внеску в сумі 48 997,67 грн. Однак, відповіді на вказану скаргу протягом тридцятиденного строку не отримував, тому вважав її задоволеною на користь платника єдиного внеску, відповідно до норм абзацу 6 частини четвертої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Рішенням Головного управління ДФС у Полтавській області від 28 квітня 2016 року за № 419/З/16-31-10-05-11, залишено без задоволення та залишено без змін вимогу ДПІ у м. Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 4 березня 2016 року №Ф- в сумі 48 997,67 грн. Вказане рішення було направлено позивачу рекомендованим листом з повідомленням, однак не отримано ФОП ОСОБА_4 та повернулося до контролюючого органу з відміткою відділення поштового зв'язку від 30 травня 2016 року «за закінченням терміну зберігання».

З моменту оскарження в адміністративному порядку податкової вимоги від 4 березня 2016 року № Ф-, визначена нею сума в 48 997,67 грн була виключена з інтегрованої картки платника єдиного внеску з метою недопущення в автоматичному режимі нарахування пені. За наслідками прийнятого Головним управлінням ДФС у Полтавській області рішення від 28 квітня 2016 року за № 419/З/16-31-10-05-11 про результати розгляду скарги та поверненням конверту у зв'язку з неврученням його позивачу, сума в 48 997,67 грн була знову включена до інтегрованої картки. Згідно інтегрованої картки платника єдиного внеску, з урахуванням включеної до картки штрафної санкції в розмірі 4 899,77 грн за рішенням від 04.04.2016 № , наявної переплати 15 319,69 грн, та проведених поточних самостійно визначених у звітності нарахувань в загальній сумі 909,48 грн та їх сплати в сумі 1 222,16 грн, за ФОП ОСОБА_4 рахувалася недоїмка в сумі 38 265,07 грн, яка була включена до податкової вимоги від 6 липня 2016 року № Ф-2139-17.

Не погодившись із даним рішенням ФОП ОСОБА_4 подано до Головного управління ДФС у Полтавській області скаргу. 23 серпня 2016 року в.о. начальника ГУ ДФС у Полтавській області прийнято рішення № 857/3/16-31-10-05-11, яким скасовано вимогу ДПІ у м.Полтаві від 6 липня 2016 року № Ф-2139-17 та зобов'язано сформувати і направити ФОП ОСОБА_4 нову вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску за формою відповідно до чинного законодавства. Скасовуючи вимогу від 6 липня 2016 року №Ф-2139-17 контролюючий орган виходив з того, що протягом оскарження вимоги від 4 березня 2016 року № Ф-003191701 та рішення № суми недоїмки в розмірі 48 997,67 грн і штрафної санкції в розмірі 4 899,77 грн були виключені з обліку відповідно до статті 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» з метою недопущення в автоматизованому режимі нарахування пені. Таким чином, сума боргу, що вказана в оскаржуваній вимозі від 6 липня 2016 року № Ф-2139-17, визначена за даними інтегрованої картки платника єдиного соціального внеску та складається з проведених в ній донарахованого ЄСВ за актом перевірки (48 997,67 грн) і застосованої штрафної санкції (4 899,77 грн), які зменшені на суму наявної переплати в розмірі 15 319,69 грн станом на дату виникнення недоїмки, та з урахуванням проведених поточних самостійно визначених у звітності нарахувань в загальній сумі 909,48 грн і їх сплату в сумі 1 222,16 грн. Під час розгляду скарги встановлено, що оскаржувана вимога сформована ДПІ у м. Полтаві за формою згідно з додатком 6 до Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України № 449 від 20.04.2015 в редакції, яка втратила чинність 17 травня 2016 року, тоді як вимога № Ф-2139-17 - сформована 6 липня 2016 року.

5 вересня 2016 року ДПІ у м. Полтаві, відповідно до статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, акта перевірки від 4 березня 2016 року №647/16-01-13-05-10/НОМЕР_3, сформовано вимогу № Ф-2897-17, якою зобов'язано позивача сплатити недоїмку зі сплати єдиного внеску в розмірі 33 668,46 грн. Не погодившись із даною вимогою позивач звернувся з відповідними скаргами до Головного управління ДФС у Полтавській області та Державної фіскальної служби України, однак за результатами розгляду скарг позивача вони були залишені без задоволення, а оскаржувана вимога - без змін.

7. Крім того, судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2016 року у справі № 816/1233/16 позовні вимоги ФОП ОСОБА_4 задоволено частково, податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області від 4 квітня 2016 року № визнано протиправним та скасовано. В задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування рішення № від 04 квітня 2016 року про застосування фінансових санкцій за донарахуванням відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску - відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2016 року постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2016 року у справі № 816/1233/16 скасовано, прийнято нову постанову, якою позов ФОП ОСОБА_4 задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області № від 4 квітня 2016 року та визнано протиправним та скасовано рішення № від 4 квітня 2016 року про застосування фінансових санкцій за донарахуванням відповідним фіскальним органом або платником своєчасно ненарахованого єдиного внеску.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

8. В доводах касаційної скарги відповідач цитує норми матеріального та процесуального права, перелічує порушення, які на його думку допущено позивачем та вказує на неврахування судами першої та апеляційної інстанцій положень Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України № 449 від 20.04.2015 (із змінами внесеними наказом Міністерства фінансів України № 393 від 28.03.2016).

9. Позивач надіслав заперечення на касаційну скаргу, в якому вказує на правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права та просить залишити скаргу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін.

10. Касаційний розгляд справи проведено у попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року №2147-VІІІ, що діє з 15 грудня 2017 року).

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

11. Кодекс адміністративного судочинства України (у редакції Закону, що діяв на момент прийняття рішення судами першої та апеляційної інстанції):

11.1. Частина перша статті 72.

Обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

11.2. Частина друга статті 255.

Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

12. Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року № 2464-VI (у редакції на час виникнення спірних правовідносин):

12.1. Пункт 1 частини другої статті 6.

Платник єдиного внеску зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

12.2. Пункт 2 частини першої статті 7.

Єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

12.3. Частина перша статті 8.

Розмір єдиного внеску для кожної категорії платників, визначених цим Законом, та пропорції його розподілу за видами загальнообов'язкового державного соціального страхування встановлюються з урахуванням того, що вони повинні забезпечувати застрахованим особам страхові виплати і соціальні послуги, передбачені законодавством про загальнообов'язкове державне соціальне страхування; фінансування заходів, спрямованих на профілактику страхових випадків; створення резерву коштів для забезпечення страхових виплат та надання соціальних послуг застрахованим особам; покриття адміністративних витрат із забезпечення функціонування системи загальнообов'язкового державного соціального страхування.

12.4. Частина друга статті 9.

Обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

13. Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства доходів і зборів України № 455 від 9 вересня 2013 року (у редакції на час виникнення спірних правовідносин):

13.1. Розділ 4. Пункт 4.5.

Обчислення і строки сплати єдиного внеску платниками, зазначеними у підпунктах 3 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 4 пункту 2.1 розділу II цієї Інструкції: обчислення сум єдиного внеску зазначеною категорією платників здійснюється на підставі даних річних податкових декларацій (річної звітності) та результатів перевірок діяльності таких осіб, що призвели до збільшення або зменшення розміру доходу, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

14. Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України № 449 від 20.04.2015 (у редакції на час виникнення спірних правовідносин):

14.1. Розділ 6. Пункт 2.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

14.2. Розділ 7. Пункт 2.

За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року та надалі, накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

15. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).

16. Доводи касаційної скарги не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені у запереченні на адміністративний позов, апеляційній скарзі та з урахуванням яких суди попередніх інстанцій вже надавали оцінку встановленим обставинам справи. У ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції було надано належну оцінку доказам, наданих позивачем та зібраних судами на підставі статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції на час прийняття судами рішень).

17. У справі, що розглядається, судами першої та апеляційної інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2016 року (рішення суду апеляційної інстанції набрало законної сили 30 листопада 2016 року) скасовано постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2016 року у справі № 816/1233/16, прийнято нову постанову, якою позов ФОП ОСОБА_4 задоволено та визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області № від 4 квітня 2016 року, та визнано протиправним та скасовано рішення № від 4 квітня 2016 року про застосування фінансових санкцій за донарахуванням відповідним фіскальним органом або платником своєчасно ненарахованого єдиного внеску. Суди попередніх інстанцій обґрунтовано зазначили, що у справі № 816/1233/16 судами не було встановлено заниження ФОП ОСОБА_4 сукупного оподатковуваного доходу, визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення № від 4 квітня 2016 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, а тому відсутні підстави для донарахування позивачу єдиного внеску за 2014 рік у розмірі 48 997,67 грн, а також апеляційним судом встановлено, що позивачу оскаржуваним рішенням контролюючого органу було неправомірно збільшено суму грошового зобов'язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 27 238,12 грн.

Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права та встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин справи, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що контролюючий орган приймаючи податкові вимоги щодо сплати позивачем боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 4 березня 2016 року № Ф- на суму 48 997,67 грн та від 5 вересня 2016 року № Ф-2897-17 на суму 33 668,46 грн діяв всупереч та не у відповідності до вимог податкового законодавства.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

18. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судового рішення, а тому касаційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Полтаві Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2017 року слід залишити без задоволення.

19. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

20. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359, пунктом 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Полтаві Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області залишити без задоволення, а постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2017 року у справі № 816/125/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер

І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова ,

Судді Верховного Суду