Справа № 1340/6206/18
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2019-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №1340/6206/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Сподарик Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Карпи А.В.,

представника відповідача Павлової А.О.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за ОСОБА_2 до Личаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області, Головного управління ДФС у Львівській області, Шевченківського відділення Личаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25.05.2016 року №,-

В С Т А Н О В И В:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) до Личаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (79003, м.Львів, вул.Стрийська, буд.35), Головного управління ДФС у Львівській області (79003, м.Львів, вул.Стрийська, буд.35), Шевченківського відділення Личаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (79003, м.Львів, вул.Стрийська, буд.35) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25.05.2016 року №.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що 04.06.2014 року ОСОБА_3 передала ОСОБА_2 безоплатно у власність, а остання прийняла у власність дарунок - квартиру АДРЕСА_1. Цей факт підтверджується договором дарування від 04.04.2014 року №757, посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Онищак Н.М. Позивач стверджує, що відповідно до п.п.174.2.1 п.174.2 ст.174 Податкового кодексу України, об'єкти спадщини, що успадковуються членами сім'ї спадкодавця першого та другого ступенів споріднення оподатковуються за нульовою ставкою. Враховуючи наведену норму, позивач наголошує на тому, що податкове повідомлення-рішення від 25.05.2016 року №, за яким контролюючим органом збільшено ОСОБА_2 суму грошового зобов'язання за платежем -податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Окрім того, у позові позивач також зауважила, що податкове повідомлення-рішення від 25 травня 2016 року № оскаржувалося уже у судовому порядку. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2018 року у справі №813/2633/18 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Львівській області було задоволено у повному обсязі позовні вимоги ОСОБА_2, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 25.06.2016 року №. Проте, постановою Восьмого апеляційного суду від 20 грудня 2018 року, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2018 року у справі №813/2633/18 скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову, з підстав звернення позивача із позовом до неналежного відповідача.

Ухвалою суду від 28.12.2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче провадження.

07.02.2019 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву. У відзиві на позовну заяву представник вказує, що актом про результати документальної позапланової невиїзної перевірки позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року встановлені порушення фізичною особою-платником податку ОСОБА_2 щодо неподання (несвоєчасного) подання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2014 рік, передбачені п.120.1 ст.120, п.179.1 ст.179 Податкового кодексу України, внаслідок чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2014 рік в сумі 26300,00 грн., відповідно до положень п.п.164.2.10 п.164.2 ст.164, ст.167, п.174.6 ст.174, п.176.1 ст.176, ст.179 Податкового кодексу України.

Ухвалою суду від 28.02.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач в судове засідання не прибула. 17.01.2019 року позивач подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності.

Представник відповідача у судовому засіданні просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючить на обґрунтування, що викладені у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

На підставі акта перевірки №142/12/13-07/13-01/НОМЕР_1 від 04.04.2016 року Личаківською ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 25.05.2016 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, 11010500, тридцять три тисячі сорок п'ять гривень 00 копійок.

Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням, винесеним контролюючим органом, позивач оскаржила таке у судовому порядку.

Згідно з п.п.15.1 статті 15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Підпунктом 162.1.1 п.162.1 статті 162 Податкового кодексу України, платниками податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно з п.п.163.1.1 п.163.1 ст.163 Податкового кодексу України, оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Відповідно до п.164.1 статті 164 Податкового кодексу України, базою оподаткування доходів фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

В силу п.п.164.2.10 п.164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді вартості успадкованого чи отриманого у дарунок майна у межах, що оподатковується згідно з цим розділом

Пунктом 174.6 статті 174 Податкового кодексу України визначено, що кошти, майно, майнові чи немайнові права, вартість робіт, послуг, подаровані платнику податку, оподатковуються згідно з правилами, встановленими цим розділом для оподаткування спадщини.

Із матеріалів справи слідує, що згідно договору дарування від 04.04.2014 року №757, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Онищак Н.М., ОСОБА_3 передала ОСОБА_2 безоплатно у власність, а ОСОБА_2 прийняла у власність дарунок - квартиру АДРЕСА_1.

Згідно п.п.174.2.1 п.174.2 ст.174 ПК України, об'єкти спадщини, що успадковується членами сім'ї спадкодавця першого та другого ступенів споріднення оподатковуються за нульовою ставкою.

При цьому, у відповідності до п.п.14.1.263 п.14.1 ст.14 ПК України, членами сім'ї фізичної особи першого ступеня споріднення для цілей розділу IV цього Кодексу вважаються її батьки, її чоловік або дружина, діти такої фізичної особи, у тому числі усиновлені.

Так, відповідно до свідоцтва про народження, ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_3, а відтак, сторони договору дарування нерухомого майна є членами сім'ї першого ступеня споріднення.

Відповідно до п.174.3 ст.174 ПК України, особами, відповідальними за сплату (перерахування) податку до бюджету, є спадкоємці, які отримали спадщину. Дохід у вигляді вартості успадкованого майна (кошти, майно, майнові чи немайнові права) у межах, що підлягає оподаткуванню, зазначається в річній податковій декларації, крім спадкоємців-нерезидентів, які зобов'язані сплатити податок до нотаріального оформлення об'єктів спадщини або в сільських населених пунктах - до оформлення уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, та спадкоємців, які отримали у спадщину об'єкти, що оподатковуються за нульовою ставкою податку на доходи фізичних осіб, а також іншими спадкоємцями - резидентами, які сплатили податок до нотаріального оформлення об'єктів спадщини.

Пунктом 179.2 ст.179 ПК України визначено, що обов'язок платника податку щодо подання податкової декларації вважається виконаним і податкова декларація не подається, якщо такий платник податку отримував доходи, зокрема, у вигляді об'єктів спадщини, які відповідно до цього розділу оподатковуються за нульовою ставкою податку.

Таким чином, позивач вважається таким, що виконав обов'язок подання декларації, оскільки вона не повинна ним подаватися. Відповідно нарахування позивачу штрафної санкції за неподання декларації, нарахування грошового зобов'язання за податком на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування є протиправним.

Водночас, суд не приймає до уваги доводи відповідача в обгрунтування позиції щодо відсутності підстав для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а саме, що на час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення у контролюючого органу не було інформації щодо першого ступеня спорідненості позивача з дарувальником, оскільки це не звільняє відповідача як суб'єкта владних повноважень приймати рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак, суд підкреслює, що наведені відповідачем аргументи не знайшли свого підтвердження та ґрунтуються на необґрунтованих припущеннях. У зв'язку з чим, суд наголошує на необхідності дотримання позиції Європейського Суду з прав людини, яку він висловив у п.53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», п.43 рішення у справі «Кобець проти України», відповідно до якої, суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Тобто, встановлюючи істину в справі, суд повинен базуватися передусім на доказах, які належно, достовірно й достатньо підтверджують ті чи інші обставини таким чином, щоби в суду не залишалося щодо них жодного обґрунтованого сумніву.

У відповідності до ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується також із практикою Європейського Суду з прав людини, а саме, в п.110 рішення у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

При цьому, суд також відзначає, що в контексті податкових спорів встановлення обов'язку сплатити податок/позбавлення права отримати податкову вигоду розглядається як позбавлення власності. Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Щокін проти України» (п.49) Суд вказав, що збільшення податковим органом зобов'язання особи з податку безперечно є втручанням до майнових прав заявника, гарантованих ст.1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, і таке втручання за Конвенцією може бути визнано тільки, якщо здійснене на умовах, передбачених законом. Також і в п.53 рішення у справі «Булвес» АД проти Болгарії», п.23 рішення у справі «Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії» Суд відзначив, що позбавлення власності повинно здійснюватися лише на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що оскаржене податкове повідомлення-рішення Личаківської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області від 25.05.2016 року № є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, аналізуючи чинне законодавство та обставини справи, суд приходить до висновку, що суб'єкт владних повноважень, прийнявши оскаржуване податкове повідомлення-рішення, не дотримався принципу верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, вимог чинного податкового законодавства України та передбачених ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України принципів.

Зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.14, 72-77, 139, 241-247, 250-251, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2 до Личаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області, Головного управління ДФС у Львівській області, Шевченківського відділення Личаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25.05.2016 року № задоволити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Личаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області від 25.05.2016 року №.

Стягнути з Головного управління ДФС у Львівській області (; 79003, м.Львів, вул.Стрийська, 35) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Відповідно до пп.15.5 п.15 Розділу VII Перехідні положення КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Сподарик Н.І.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 07 березня 2019 року.