Справа № 280/460/19
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2019-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

01 березня 2019 року Справа № 280/460/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазаренка М.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 (69097, АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1)

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б, )

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

01 лютого 2019 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо встановлення розстрочки у виплаті перерахованої пенсії позивача з 01 січня 2016 року;

- зобовязати відповідача виплатити на користь позивача заборгованість з виплати пенсії за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року в сумі 40808,88 грн.

Ухвалою суду від 05 лютого 2019 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження на 01 березня 2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є пенсіонером МВС та перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області, де отримує пенсію по вислузі років. У грудні 2017 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача щодо визнання протиправною бездіяльності та зобовязання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести перерахунок та виплату пенсії відповідно до статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 01 січня 2016 року (справа № 337/5221/17, провадження № ЗП/808/26/18). Після відкриття провадження в зазначеній справі відповідачем самостійно було здійснено перерахунок пенсії позивача, у звязку із чим провадження у справі № 337/5221/17 було закрито, про що винесено відповідну ухвалу від 18 червня 2018 року. Також, відповідачем за період з 01 січня 2016 по 31 березня 2018 року донарахована різниця у сумі 45909,99 грн., яка була частково виплачена в розмірі 5101,11 грн. Зазначає, що листом 06 серпня 2018 року № 1665/Д-9 відповідач повідомив позивача про те, що виплата донарахованої пенсії буде провадитись відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2019 року № 103, а саме шляхом встановлення розстрочки її виплати на 2019-2021 роки, із чим він не погоджується. У зв'язку з наведеним позивач вважає дії відповідача протиправними та просить позовні вимоги задовольнити.

12 лютого 2019 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позову заяву (вх. № 5783), в якому зазначає, що 01 січня 2017 року законодавцем змінено правові підстави перерахунку пенсій військовослужбовцям та віднесено до повноважень Кабінету Міністрів України визначати умови, порядок проведення перерахунку пенсії та встановлювати розміри проведених виплат. Так, на виконання постанови Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" від 21 лютого 2018 року № 103 ним здійснено розстрочення проведення виплати пенсії протягом 2019-2021 років. Враховуючи викладене, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є пенсіонером МВС України, що підтверджується пенсійним посвідченням № 86/14134. Перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, де отримує пенсію по вислузі років.

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою (справа № 337/5221/17, провадження № ЗП/808/26/18) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, а саме просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення позивачу перерахунку і виплати призначеної пенсії у відповідності до статті 63 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";

- зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з 01 січня 2016 року шляхом її підвищення з урахуванням окладу 3100,00 грн. у відповідності до вимог статті 63 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";

Відповідачем, після відкриття провадження у вказаній справі, було самостійно здійснено перерахунок пенсії позивача и сплачено заборгованість за період з 01 січня 2018 року по 31 березня 2018 року в розмірі 5443,83 грн., у зв'язку із чим суд прийшов до висновку про відновлення законних прав та інтересів позивача та наявності підстав для закриття провадження у справі, про що винесено відповідну ухвалу від 18 червня 2018 року.

Проте, на час звернення позивача до суду, відповідачем не виплачено на користь позивача суду заборгованості за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року в розмірі 40808,88 грн.

На звернення позивача від 20 липня 2018 року відповідачем надано лист-відповідь від 06 серпня 2018 року № 1665/Д-9, де, зокрема, зазначає, що доплата пенсії за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року буде проводитись відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, те деяким іншим категоріям осіб".

Так, згідно вимог пункту 3 цієї постанови виплату перерахованих відповідно до абзацу 1 цього пункту пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) проводити з 1 січня 2018 року. Сума перерахованих пенсій для виплати за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 1 січня 2018 року та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в такому порядку:

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року;

з 1 січня 2020 року щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу 1 цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.

На виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України відповідачем здійснено розстрочення виплати заборгованості на 2019-2021 роки.

Не погоджуючись із таким діями відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до частини 1 статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ) перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв'язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Частиною 4 статті 63 Закону № 2262-ХІІ визначено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Постановою Кабінету Міністрів України № 103 визначений порядок перерахунку пенсій, призначених згідно із законом № 2262-ХІІ до 01 березня 2018 року з урахуванням виплат, що визначені станом на 01 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова № 704).

Аналіз змісту постанови Кабінету Міністрів України № 103 дає підстави для висновку суду, що пункти 1 та 2 цієї постанови не розповсюджуються на пенсії, призначені згідно із Законом 2262-ХІІ особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським, про що прямо зазначено в пункті 1 цієї постанови.

Відповідач, здійснюючи перерахунок пенсії позивача за період з 1 січня 2016 по 31 березня 2018 року, посилається саме на вимоги пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 103.

Пунктом 3 визначено, перерахувати з 1 січня 2016 року пенсії, призначені згідно із Законом 2262-ХІІ, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" (Офіційний вісник України, 2015 рік, № 96, стаття 3281). Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року.

Виплату перерахованих відповідно до абзацу 1 цього пункту пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) проводити з 1 січня 2018 року. Сума перерахованих пенсій для виплати за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 1 січня 2018 року та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в такому порядку:

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року;

з 1 січня 2020 року щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу 1 цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.

Як зазначає відповідач у відзиві, що остаточно перерахована позивачу сума пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року (в розмірі 40808,88 грн.) буде виплачуватися, починаючи

з 1 січня по 31 грудня 2019 року - щомісячно окремою сумою в розмірі 50% різниця між місячним розміром підвищеної пенсії та місячним розміром одержаної пенсії за період з 1 січня 2016 до 31 грудня 2017 року,

з 1 січня 2020 року - щомісячно окремою сумою в розмірі 100% різниці між місячним розміром підвищеної пенсії та місячним розміром одержаної пенсії за період з 1 січня 2016 року до 31 грудня 2017 року до повного погашення боргу.

Отже, відповідач, здійснюючи вказаний перерахунок пенсії позивача з 1 січня 2016 року до 31 грудня 2017 року, визначив суму заборгованості з перерахованої позивачу пенсії в розмірі 40808,88 грн. і на підставі вимог пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 103 здійснив відстрочку цієї виплати до 2021 року та розстрочив її виплату у часі.

На думку позивача ці дії відповідача не відповідають вимогам Закону № 2262-ХІІ (а саме частина 3 статті 52, частина 2 статті 55 та частина 4 статті 63), які мають вищу юридичну силу порівняно з підзаконним нормативним актом, яким є Постанова Кабінету Міністрів України № 103.

Саме питання відповідності вимогам чинного законодавства оскаржених дій відповідача із здійснення розстрочки виплати суми заборгованості з перерахованої за минулий час пенсії позивача і є спірним питанням цієї справи.

Статтею 1-1 Закону № 2262-ХІІ визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Постановою Кабінету Міністрів України № 103 визначений порядок, яким виплата сум підвищення перерахованої пенсії (заборгованості з виплати пенсії за період 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року) відстрочена та розстрочена на значний термін (протягом 2019-2020 років).

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 прямо визначено, що вона прийнята відповідно до частини 4 статті 63 Закону № 2262-ХІІ.

Частиною 4 ст. 63 Закону № 2262-ХІІ визначено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Суд зазначає, що частина 4 статті 63 Закону № 2262-ХІІ не наділяє Кабінет Міністрів України правом визначати порядок виплати заборгованості з перерахованої пенсії за минулий час, що встановлено в постанові Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 № 103.

Загальний порядок виплати пенсій визначений статтею 52 Закону № 2262-ХІІ, відповідно до частини 3 якої виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія.

В свою чергу, частиною 2 статті 55 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.

Згідно з частиною 3 статті 113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акту нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Закон № 2262-ХІІ (а саме частина 3 статті 52, частина 2 статті 55, частина 4 статті 63) мають вищу юридичну силу, ніж норми постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103. Саме нормами Закону № 2262-ХІІ мав керуватися відповідач у спірних правовідносинах.

Тому відповідач, здійснивши відповідно до вимог частини 4 статті 63 Закону № 2262-ХІІ перерахунок пенсії позивача за минулий час період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року, визначивши розмір заборгованості (40808,88 грн.), на підставі вимог статті 55 Закону № 2262-ХІІ мав єдиноразово виплатити позивачу нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів на момент виплати.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо відстрочення та розстрочення виплати позивачу зазначеної суми є незаконні та протиправні, що порушують права позивача на володіння та розпорядження своєю власністю - зазначеною сумою нарахованої пенсії в розмірі 40808,88 грн.

Тому вимога позивача щодо визнання протиправними дій відповідача про встановлення розстрочки у виплаті ОСОБА_1 перерахованої пенсії є обґрунтованою, у зв'язку з чим підлягає задоволенню.

Зазначені обставини свідчать про необхідність відновлення права позивача на отримання у повному об'ємі належних йому сум пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року шляхом зобов'язання відповідача здійснити єдіноразову виплату позивачу всієї суми перерахованої пенсії за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року в розмірі 40808,88 грн.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1536,80 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 31 січня 2019 року.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1536,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Керуючись статтями 6, 9, 14, 77, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (69097, АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б, ) про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо встановлення розстрочки у виплаті перерахованої пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2016 року;

Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виплатити на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року в сумі 40808,88 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 1536 (одна тисяча п'ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі виготовлено та підписано 01 березня 2019 року.

Суддя М.С. Лазаренко