Справа № 751/10219/16-а
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

05 березня 2019 року

Київ

справа №751/10219/16-а

адміністративне провадження №К/9901/19146/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого Гриціва М.І.,

суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В., -

розглянув у попередньому судовому засіданні справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2017 року (судді Василенко Я.М., Кузьменко В.В., Шурко О.І.) у справі № 751/10219/16-а за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради (далі - Управління) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Управління щодо невиплати щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік, передбаченої Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон № 3551-XII); зобов'язати Управління нарахувати і виплатити йому щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік у розмірі, визначеному частиною п'ятою статті 12 Закону № 3551-XII, тобто, в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, встановленого частиною першою статті 28 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Новозаводський районний суд м. Чернігова постановою від 18 листопада 2016 року в задоволені адміністративного позову відмовив.

Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 10 січня 2017 року рішення суду першої інстанції скасував, ухвалив нове - про часткове задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про протиправність дій Управління щодо невиплати щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2016 рік у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» (далі - Постанова № 141), тобто 920 грн.

ОСОБА_1 не погодився із рішенням суду апеляційної інстанції і звернувся із касаційною скаргою з проханням його змінити.

Вказує, зокрема, на недопустимість звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод шляхом прийняття нових законів та на помилкове застосування норм матеріального права апеляційним судом.

Верховний Суд переглянув судові рішення судів попередніх інстанцій у межах касаційної скарги, з'ясував повноту фактичних обставин, встановлених судами, та правильність застосування норм матеріального та процесуального права і дійшов висновку про таке.

Суди у цій справі встановили, що відповідно до посвідчення від 03 листопада 2015 року серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 є учасником бойових дій та має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни.

У травні 2016 року ОСОБА_1 (вперше) звернувся до Управління із зверненням, в якому просив здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік, на що відповідач надав пояснення, що ця допомога буде виплачена пізніше.

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 (повторно) звернувся до Управління із зверненням, у якому просив здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік, однак листом від 31 жовтня 2016 № А-421 Управління відмовило позивачу в задоволенні зазначеного звернення.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 12 Закону № 3551-XII, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, встановлено виплату учасникам бойових дій щорічної до 5 травня разової грошової допомоги у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі статтею 17 вказаного Закону фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.

Правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства визначені у Бюджетному кодексі України (далі - БК).

Пунктом 26 Прикінцевих та перехідних положень БК установлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 і 16 Закону № 3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Прикінцеві та перехідні положення були доповнені зазначеним пунктом згідно із Законом України від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», який набув чинності з 01 січня 2015 року (далі - Закон № 79-VІІІ).

Значить, Кабінету Міністрів України були надані повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом № 3551-XII.

Постановою № 141 встановлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які розподіляють їх між структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад, у таких розмірах, зокрема, учасникам бойових дій - 920 грн.

Зазначені положення Закону № 79-VІІІ неконституційними не визнавались, положення Постанови № 141 є також чинними.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 грудня 2011 року № 20 рп/2011 наголосив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Вказуючи на правомірність визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України, слід зазначити про Рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012.

Так, у цьому Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Таким чином, в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Отже, Конституційний Суд України визнав конституційним регулювання Кабінетом Міністрів України розміру соціальних виплат та допомог, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Через це нормативно-правові акти, які видані Кабінетом Міністрів України в межах своїх повноважень, підлягають обов'язковому застосуванню судами під час вирішення справ про соціальний захист громадян.

Враховуючи вищевикладене, суд касаційної інстанції вважає правильним висновок апеляційного суду, що при нарахуванні та виплаті щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у 2016 році слід керуватися постановою № 141.

Суд визнає, що суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого касаційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись статтями 341, 342, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Гриців

Судді : Я.О. Берназюк

Н.В. Коваленко