Справа № 240/5398/18
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/5398/18 Головуючий у 1-й інстанції: Нагірняк Микола Федорович

Суддя-доповідач: Охрімчук І.Г.

05 березня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Охрімчук І.Г.

суддів: Капустинського М.М. Мацького Є.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року (м. Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у сумі 4617,07 грн.,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів в розмірі 4617,07 грн. та встановити судовий контроль за виконанням рішення суду.

Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 23.10.2017року, що набрала законної сили, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області було зобов'язано провести перерахунок та виплатити пенсію позивачу за період з 01.01.2016року. Відповідач листом від 15.01.2018року повідомив позивача про виконання вказаного судового рішення, про перерахунок та виплату йому 24814,25грн пенсії. Вказані кошти надійшли на картковий рахунок позивача 05.02.2018року. Позивач вважає, що несвоєчасне нарахування та виплата такої заборгованості по пенсії є підставою для компенсації такого доходу. В добровільному порядку на його звернення відповідач відмовився нарахувати та виплатити таку компенсацію, розмір якої складає 4617,07грн.

Відповідач, обґрунтовуючи свою правову позицію зазначив, що позивач безпідставно, незрозуміло та самостійно обчислив суму компенсації. Визначення розміру такої компенсації, на думку відповідача, здійснюється безпосередньо органами пенсійного фонду. Таким чином відсутні підстави для задоволення позову. Ухвалою суду Житомирського окружного адміністративного суду від 21.11.2018 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 17.12.2018 року позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області задоволено частково. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії в розмірі 24814,25грн., викладену в листі від 17.10.2018року. Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії в розмірі 24814,25грн.

Стягнуто судові за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (10003, м.Житомир, вул.О.Ольжича, 7, ) витрати ОСОБА_2 (11501, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) в сумі 704,80 грн. судового збору.

Судовий контроль, передбачений ст. 382 КАС України, судом першої інстанції не встановлювався.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач по справі звернувся з апеляційною скаргою, якою просив скасувати рішення суду та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Крім того, позивач просить зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області нарахувати та виплатити компенсацію у зв'язку з порушенням строків виплати донарахованої пенсії, у сумі 4617,07 грн. Так, позивач надає розрахунки суми компенсації проте даний розрахунок проведений позивачем самостійно, а суми зазначені в ньому нічим не підтверджені. Відповідач вважає, що сума сформована з порушенням чинного законодавства, оскільки сума компенсації вираховується органами пенсійного фонду, а не самостійно позивачем.

Керуючись приписами ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав компенсації громадянам втрати частини доходів, в тому числі у вигляді пенсії, у зв'язку з порушенням строків їх виплати регулюються правовими нормами Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року N 2050-III (далі - Закон N2050-III), в редакції що були чинні на день виникнення спору.

За статтею 1 Закону N 2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Зі змісту цієї норми випливає, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов'язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Приписи статті 2 цього Закону встановлюють строк затримки виплати доходу, за якого виникає право на компенсацію, - один і більше календарних місяців, дається визначення поняття "доходи" для цілей цього Закону, до якого відносяться також доходи громадян у вигляді пенсії.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 23.10.2017року Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області було зобов'язано провести перерахунок та виплатити пенсію Позивачу за період з 01.01.2016року. Вказане судове рішення набрало законної сили відповідно до постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20.12.2017року (а.с.12-13).

Відповідач листом від 15.01.2018року повідомив позивача про виконання вказаного судового рішення, про перерахунок та виплату позивачу 24814,25грн. Вказані кошти надійшли на картковий рахунок Позивача 05.02.2018року (а.с.15,18). Листом від 17.10.2018року Відповідач відмовив позивачу в нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків виплати відповідачем пенсії в розмірі 24814,25грн.

Доводи відповідача про відсутність підстав для такої компенсації не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства з огляду на таке.

Відповідно до статті 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії; нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Положення Закону N 2050-III відтворені та конкретизовані також в Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. N 159.

Пунктом 4 цього Порядку прописано, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Зазначене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов'язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати.

Слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв'язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Використане у статті 3 Закону N 2050-III та пункті 4 Порядку формулювання, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов'язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1 - 3 Закону N 2050-III, окремих положень Порядку дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Аналогічний підхід до розуміння зазначених норм права Верховний Суд України висловив у постанові від 19 грудня 2011 року (справа N 6-58цс11) та в постанові від 11 липня 2017 року (справа №2-а1102/09/2670/21-2003а16).

Колегія суддів, погоджується з позицією суду першої інстанції стосовно наявності права позивача на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків виплати відповідачем пенсії в розмірі 24814,25грн., позовні вимоги позивача в цій частині відповідають обставинам справи та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та підлягали задоволенню.

Пунктом 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. №159 (далі - Порядок), № 159 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Згідно з п. 3 Порядку № 195, компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру:

- пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат);

- соціальні виплати (допомога сім'ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо);

- стипендії;

- заробітна плата (грошове забезпечення).

Відповідно до п. 4 Порядку № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

З системного аналізу вищезазначених норм права, встановлено, що компенсації підлягають нараховані грошові доходи, зазначені у п. 3 Порядку, разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, у разі затримки їх виплати на один і більше календарних місяців.

Таким чином, компенсація нараховується та проводиться при виплаті доходу, тобто право на компенсацію позивач набуває в момент отримання доходу. При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач просить нарахувати компенсацію на вже виплачені суми пенсії, що підпадає під визначення доходів, передбачених Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати", за порушення строків виплати яких сплачується компенсація.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, що вказана у постанові від 11 липня 2018 року по справі за № 487/6923/16-а.

З огляду на вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про правомірність задоволення позову в частині зобов'язання відповідача провести розрахунок і виплату на користь позивача компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з невиплатою перерахованої пенсії за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2017 р. відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. № 159, за період з 01.01.2016 року по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії.

Щодо долученого позивачем розрахунку компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати відповідачем пенсії в розмірі 24814,25грн. та щодо відмови судом першої інстанції позивачу у позові про стягнення суми компенсації, колегія суддів зазначає, що рішення суду першої інстанції в цій частині не оскаржується, тому не є предметом апеляційного розгляду.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, тому не є предметом апеляційного розгляду.

Згідно ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини"). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність ("MALTZAN (FREIHERR VON) AND OTHERS V. GERMANY " № 71916/01, 71917/01 та 10260/02).

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Постанову прийнято судом першої інстанції з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 05 березня 2019 року.

Головуючий Охрімчук І.Г.

Судді Капустинський М.М. Мацький Є.М.