Справа № 240/1906/19
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(про відмову у забезпеченні позову)

05 березня 2019 року м. Житомир справа № 240/1906/19

категорія 113040000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Черняхович І.Е., розглянувши заяву про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекстатус Груп" до Управління Держпраці у Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Лекстатус Груп" з позовом до Управління Держпраці у Житомирській області, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Житомирській області від 08 лютого 2019 року №37/ЖТ00084/617/АВ/ТД-ФС про накладення штрафу уповноваженими особами на Товариство з обмеженою відповідальністю "Лекстатус Груп" в розмірі 250380,00 гривень, складену начальником Управління Держпраці у Житомирській області ОСОБА_1

04 березня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Лекстатус Груп" подало до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить зупинити стягнення на підставі виконавчого документа - постанови Управління Держпраці у Житомирській області від 08 лютого 2019 року №37/ЖТ00084/617/АВ/ТД-ФС про накладення штрафу уповноваженими особами на Товариство з обмеженою відповідальністю "Лекстатус Груп" в розмірі 250380,00 гривень - до набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекстатус Груп" до Управління Держпраці у Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови.

В обґрунтування заяви зазначено, що оскаржувана постанова Управління Держпраці у Житомирській області від 08 лютого 2019 року №37/ЖТ00084/617/АВ/ТД-ФС прийнята на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 256 Кодексу законів про працю, а тому є виконавчим документом, який, у випадку не сплати Товариством з обмеженою відповідальністю "Лекстатус Груп" штрафу у місячний строк з дня прийняття постанови може бути поданий Управлінням Держпраці у Житомирській області на примусове виконання до виконавчої служби. При цьому позивач вказує, що подальше примусове виконання постанови Управління Держпраці, яка є предметом судового оскарження в даній справі, може призвести до негативних фінансових наслідків для Товариством з обмеженою відповідальністю "Лекстатус Груп" у вигляді стягнення не лише суми штрафу у розмірі 250380,00 грн. на підставі постанови, а й витрат виконавчого провадження, а також накладення арешту на майно позивача та розрахункові рахунки. Крім того, позивач зауважує, що наслідком вищезазначених дії державного виконавця буде предявлення претензій з боку клієнтів Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекстатус Груп" за невиконання договірних зобовязань, що вплине на виплату заробітної плати працівникам Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекстатус Груп" та унеможливить сплату обовязкових податків та платежів. А тому існує загроза припинення ведення своєї господарської діяльності позивача та ризик втрати роботи його працівниками.

Таким чином, необхідність забезпечення позову Товариство з обмеженою відповідальністю "Лекстатус Груп" мотивує існуванням очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі внаслідок вчинення державними виконавцями виконавчих дій на підставі оскаржуваної постанови відповідача та вказує, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів підприємства, а призвести негативних наслідків для господарської діяльності.

Частиною першою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Ознайомившись із заявою про забезпечення позову та приєднаними до неї документами, суд при вирішенні питання щодо наявності підстав для забезпечення адміністративного позову суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За правилами ч. 1 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною 2 статті 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

За змістом приписів частин 4, 5, 6 ст. 154 КАС України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Згідно із п. 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 №2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Аналіз наведеної правової норми свідчить на користь висновку, що законодавець встановив наступні підстави для постановляння ухвали про забезпечення позову у справі: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; захист прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; наявні ознаки очевидної протиправності оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності. Забезпечення адміністративного позову можливе виключно за наявності вищевказаних обставин, які підлягають доведенню позивачем та встановленню судом у разі вжиття таких заходів.

У контексті наведеного суд наголошує, що забезпечення позову - це заходи адміністративного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Значення цього інституту адміністративного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення. Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику. Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно будь-якої із сторін у спорі, їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправя сторін.

Відтак, під час вирішення питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Лекстатус Груп" у заяві про забезпечення позову не доведено та документально не підтверджено обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача, які б унеможливили захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі. Також до заяви не було додано жодних доказів у підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, Товариство з обмеженою відповідальністю "Лекстатус Груп" лише вказує на потенційну можливість відкриття виконавчого провадження з примусового виконання оскаржуваної ним постанови. Однак, суд зауважує, що жодних доказів того, що Управління Держпраці у Житомирській області вчиняються дії щодо звернення до примусового виконання постанови від 08 лютого 2019 року №37/ЖТ00084/617/АВ/ТД-ФС позивачем не надано, як і не надано доказів відкриття виконавчого провадження щодо її примусового виконання.

У зв'язку з цим суд приходить до висновку, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Лекстатус Груп" не доведено факту відкриття виконавчого провадження по оспорюваній постанові, як і не доведено необхідності вжиття заходів забезпечення позову.

Окрім того, позивач жодним чином не підтвердив можливість настання негативних наслідків для господарської діяльності та існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекстатус Груп" до ухвалення рішення в адміністративній справі через невжиття заходів забезпечення позову.

Крім того, суд зазначає, що вжиття заходів та забезпечення позову шляхом зупинення дії постанови Управління Держпраці у Житомирській області від 08 лютого 2019 року №37/ЖТ00084/617/АВ/ТД-ФС, може свідчити про передчасний висновок суду про протиправність спірного рішення відповідача, що не узгоджується з метою застосування правового інституту забезпечення позову.

Суд звертає увагу, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав, передбачених ч. 2 ст. 150 КАС України. Таким чином, заявником не доведено необхідності вжиття заходів забезпечення позову. В той же час, судом також не встановлено будь-яких обставин що можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду.

Враховуючи вище викладене, суд не вбачає будь-яких правових підстав, які вказують на необхідність вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а тому заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекстатус Груп" про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 150, 151, 156, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Лекстатус Груп" у забезпеченні позову.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом пятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.Е.Черняхович