Справа № 260/1499/18
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про забезпечення позову

06 березня 2019 рокум. Ужгород№ 260/1499/18

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Плеханова З.Б., розглянувши клопотання позивача про забезпечення адміністративного позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління архітектури та містобудування Ужгородської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління архітектури та містобудування Ужгородської міської ради, в якому просить :

1.Визнати протиправним та скасувати Наказ управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради № 69 від 08.08.2018 року, яким затверджені містобудівні умови та обмеження "Реконструкція власної квартири з надбудовою мансардного поверху в межах існуючих фундаментів з виведенням в окреме будинковолодіння".

04 березня 2019 року на адресу Закарпатського окружного адміністративного суду від позивача надійшло клопотання про забезпечення адміністративного позову шляхом:

1. зупинення наказу управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради № 69 від 08.08.2018 року, яким затверджені містобудівні умови та обмеження "Реконструкція власної квартири з надбудовою мансардного поверху в межах існуючих фундаментів з виведенням в окреме будинковолодіння" до ухвалення рішення в адміністративній справі.

3. заборони ОСОБА_2 проводити будь-які будівельні роботи за адресою АДРЕСА_1 до ухвалення рішення в адміністративній справі.

Дане клопотання обґрунтоване тим, що третя особа ОСОБА_2 на підставі оспорюваних містобудівних умов та обмежень 22.02.2019 року розпочала проводити будівельні роботи по розширенню квартири НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1, а саме: проводить роботи по добудові другого поверху, а також прибудови за рахунок двору загального користування.

Окрім того, зазначає, що ознаки протиправності оскаржуваного рішення (дій) є очевидними, оскільки прямо суперечать чинному законодавству України.

Також зазначає, що перевірка містобудівних умов та обмежень, що є предметом розгляду даного судового спору, перевірялись за заявою позивача спеціально уповноваженим державним органом - Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області.

27.02.2019 року головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Управління ДАБІ у Закарпатській області прийнято рішення №04-УО/1007 п-пл/1 про зупинення дії містобудівних умов та обмежень "Реконструкція власної квартири з надбудовою мансардного поверху в межах існуючих фундаментів з виведенням в окреме будинковолодіння» за адресою: АДРЕСА_1.

Розглянувши клопотання про забезпечення позову, дослідивши необхідні для розгляду заяви матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступного висновку .

Згідно зі статтями 150, 151 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Тобто, згідно з вимогами зазначеної статті підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати виключно такі обставини: неможливість чи складність захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів, очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Приписами частини 1 статті 151 КАС України передбачено, що позов може бути забезпечено:

- зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

- забороною відповідачу вчиняти певні дії;

-встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії;

- забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

-зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Вжиття таких заходів згідно ч.2 ст.151 КАС України повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Згідно із п. 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 №2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Аналіз наведеної правової норми свідчить на користь висновку, що законодавець встановив наступні підстави для постановляння ухвали про забезпечення позову у справі: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; захист прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; наявні ознаки очевидної протиправності оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності. Забезпечення адміністративного позову можливе виключно за наявності вищевказаних обставин, які підлягають доведенню позивачем та встановленню судом у разі вжиття таких заходів.

У контексті наведеного суд наголошує, що забезпечення позову - це заходи адміністративного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Значення цього інституту адміністративного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення. Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику.

Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно будь-якої із сторін у спорі, їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ'я сторін.

Відтак, під час вирішення питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчується, зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову. Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Судом встановлено наступне.

Позивач у своєму позові зазначає, що йому на праві приватної власності належить квартира № 3, що знаходиться за адресою в АДРЕСА_1, що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири від 10.04.1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Гудковою Н.В. за №1226.

Разом з тим, ОСОБА_2, власник квартири АДРЕСА_1, має намір добудувати до своєї квартири другий поверх, а також за рахунок двору загального користування прибудувати додаткову кімнату. Позивач та інші співвласники багатоквартирного будинку по вул. Руська,6 згоди на таку прибудову не давали, виступають категорично проти добудов, про що повідомили письмово Ужгородську міську раду 22.05.2018 року. У відповідь на заяву від 22.05.2018 року від управління містобудування та архітектури надійшов лист №111-127/01-17 від 31.05.2018 року, яким було повідомлено, що містобудівні умови та обмеження на реконструкцію квартир по вул. Руській,6 не надавалися. Крім того, було повідомлено, що ненадання згоди сусідами на реконструкцію квартири АДРЕСА_1 буде враховане в разі звернення забудовника в управління за отриманням містобудівних умов та обмежень.

Пунктом 9 інформаційної картки адміністративної послуги з надання містобудівних умов та обмежень на проектування об'єктів реконструкції, реставрації, передбачено, щодо документів, необхідних для надання такої послуги надаються засвідчені в установленому порядку згоди (співвласників, співкористувачів) або протокол зборів ОСББ. А пункт 13 цього Стандарту містить вичерпний перелік підстав для відмови у наданні адміністративної послуги, зокрема, невідповідність поданих документів вимогам пункту 9. Позивач зазначає, що такої згоди ОСОБА_2 не надавалось. Отже, добудова мансардного поверху до квартири АДРЕСА_1, призведе до порушення прав як його, так і інших співвласників багатоквартирного житлового будинку.

Окрім того, добудова мансардного поверху над квартирою НОМЕР_1, призведе до обмеження сонячної інсоляції житлових приміщень квартири №3, що належить позивачу, чим будуть порушені санітарно-гігієнічні норми та законні інтереси мешканців. Отже, містобудівні умови та обмеження для проектування об'єкту реконструкції від 08.08.2018 року, порушують права позивача як співвласника багатоквартирного будинку.

Третя особа ОСОБА_2 на підставі оспорюваних містобудівних умов та обмежень 22.02.2019 року розпочала проводити будівельні роботи по розширенню квартири НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1, - а саме проводить роботи по добудові другого поверху, а також прибудови за рахунок двору загального користування, самовільно захопивши належне позивачу підвальне приміщення, що є предметом кримінального провадження, що розслідується Ужгородським МВ ГУНП в Закарпатській області. Невжиття заходів забезпечення адміністративного позову унеможливить в подальшому виконання можливого рішення у справі, завдасть непоправних наслідків.

Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області була проведена перевірка містобудівних умов та обмежень, що є предметом розгляду даного судового спору. Так, головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Управління ДАБІ у Закарпатській області прийнято рішення від 27.02.2019 року №04-УО/1007 п-пл/1 про зупинення дії містобудівних умов та обмежень "Реконструкція власної квартири з надбудовою мансардного поверху в межах існуючих фундаментів з виведенням в окреме будинковолодіння» за адресою: АДРЕСА_1.

На підтвердження зазначених вище обставин, а саме щодо факту проведення будівельних робіт громадянкою ОСОБА_2, позивачем надано копії рапортів слідчо-оперативної групи Ужгородського МВ ГУНП України в Закарпатській області №4143 від 27.02.2019 року та 4245 від 28.02.2019 року, які містяться у матеріалах даної адміністративної справи та фото проведення будівельних робіт .

Наведені фактичні обставини та аналіз вищезазначених норм законодавства, дають суду підстави для висновку про обґрунтованість доводів позивача щодо існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі.

Оскільки, позивач на даний час оскаржує наказ управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради № 69 від 08.08.2018 року, яким затверджені містобудівні умови та обмеження "Реконструкція власної квартири з надбудовою мансардного поверху в межах існуючих фундаментів з виведенням в окреме будинковолодіння", суд вважає, що на даний час існує очевидна небезпека заподіяння правам та інтересам позивача з боку третьої особи - ОСОБА_2, до ухвалення рішення у справі, а для відновлення його прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що у даному випадку невжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони ОСОБА_2 проводити будь-які будівельні роботи за адресою АДРЕСА_1 може мати наслідком заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника та ускладнить їх відновлення, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

При вирішенні питання щодо вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд оцінив, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти, та дійшов висновку, що вжиття вказаних заходів забезпечення адміністративного позову буде мати наслідком виключно збереження існуючого становища до розгляду справи по суті. Водночас, невжиття таких заходів, очевидно, може призвести до того, що захист прав, свобод та інтересів заявника, на захист яких подано адміністративний позов, стане неможливим, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль.

Суд бере до уваги приписи частини першої статті 9 Конституції України, відповідно до якої чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, та і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного прав Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів" ефективний засіб - це запобігання тому щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

У відповідності до ч. 4 ст. 9 Конвенції про доступ до інформації, участь громадськості в процесі прийняття рішень та доступ до правосуддя з питань, що стосуються довкілля( Орхуська Конвенція)ратифіковано Законом N 832-XIV ( 832-14 ) від 06.07.99 ) судові процедури «мають забезпечувати адекватні та ефективні засоби правового захисту, включаючи у разі потреби засоби правового захисту у формі судової заборони, і бути справедливими, неупередженими, своєчасними».

У Керівництві про впровадженню Орхуської Конвенції , яке ООН видало у 2014 році, зазначено , що «Промежуточное судебное запрещение, также известное как предварительное или временное судебное запрещение, - это запрещение, выносимое судом или трибуналом перед полномасштабным слушанием дела в суде. В тех случаях, когда ущерб наносится или может быть нанесен, или когда свод правил, предназначенных для охраны здоровья иблагосостояния людей, нарушается или может быть нарушен, суду или трибуналу могут быть предоставлены полномочия по изданию судебного запрещения с целью сохранить статус-кво или восстановить ситуацию в ее прежнем состоянии до разрешения данного вопроса. В случаях, касающихся окружающей среды, может быть достаточным показать, чтонарушаются или могут быть нарушены соответствующие законы или нормативные положения. В чрезвычайных ситуациях или другихсерьезных случаях трибунал иногда выносит предварительное запрещение ex parte, не проводя слушаний, а на основе судебных прений".

Відтак, враховуючи наведене в сукупності, суд погоджується з доводами клопотання позивача в частині заборони ОСОБА_2 проводити будь-які будівельні роботи за адресою АДРЕСА_1 до ухвалення рішення в адміністративній справі та вважає, що невжиття заходів забезпечення адміністративного позову може мати наслідком заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Крім того, у разі невжиття заходів забезпечення адміністративного позову у цій частині , можливе настання негативних наслідків, для виправлення яких позивачу буде необхідно докласти значних зусиль. Отже, заходи забезпечення адміністративного позову в цій частині відповідають предмету адміністративного позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання позивача про забезпечення адміністративного позову в частині заборони ОСОБА_2 проводити будь-які будівельні роботи за адресою АДРЕСА_1 до ухвалення рішення в адміністративній справі.

Щодо ознак неправомірності оскаржуваного наказу, у звязку з чим суд повинен зупинити його дію, то суд зазначає, що оцінка таким буде надана судом при розгляді даної справи по суті.

Відтак, суд зазначає, що не може бути підставою для задоволення заяви про забезпечення позову посилання на протиправність оскарженого наказу, з підстав, що наведені у позовній заяві та клопотанні про забезпечення позову, оскільки наявність очевидних ознак протиправності наказу відповідача, на які посилається позивач у своєму клопотанні про забезпечення позову, може бути встановлена судом тільки на підставі з'ясування фактичних обставин справи, оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв'язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за наслідком розгляду справи по суті.

Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 № 2, застосування судом таких заходів забезпечення, які за змістом є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Забезпеченням позову у такий спосіб суди виходять за межі підстав забезпечення позову, що є неприпустимим.

Таким чином, забезпечуючи заяву з підстав протиправності оскарженого наказу - судом фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Тому клопотання про забезпечення позову в частині зупинення наказу управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради № 69 від 08.08.2018 року, яким затверджені містобудівні умови та обмеження "Реконструкція власної квартири з надбудовою мансардного поверху в межах існуючих фундаментів з виведенням в окреме будинковолодіння" до ухвалення рішення в адміністративній справі - є передчасним та задоволенню не підлягає.

Крім того, дію оскаржуваного рішення на момент подачі заяви про забезпечення позову вже зупинено 27.02.2019 року головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Управління ДАБІ у Закарпатській області рішенням №04-УО/1007 п-пл/1 про зупинення дії містобудівних умов та обмежень "Реконструкція власної квартири з надбудовою мансардного поверху в межах існуючих фундаментів з виведенням в окреме будинковолодіння» за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно ч.1 ст.154 КАСУ заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

У відповідності до вимог ст. 156 КАСУ ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Керуючись ст. ст. 150- 154, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

1.Клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити частково.

2.Вжити заходів забезпечення позову шляхом: заборони ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) проводити будь-які будівельні роботи за адресою АДРЕСА_1 до ухвалення рішення в адміністративній справі.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно ч.8 ст.154 Кодексу адміністративного судочинства України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя З.Б. Плеханова