Справа № 826/9145/18
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2019-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ

04 березня 2019 року № 826/9145/18
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Голови Державної прикордонної служби України Цигикала Петра Олександровича, Адміністрації Державної прикордонної служби України
провизнання діяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії
встановив:
До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Голови Державної прикордонної служби України Цигикала П.О. (далі - відповідач 1) та Адміністрації Державної прикордонної служби України (далі - відповідач 2), в останній редакції якого просив:

- визнати незаконною діяльність Голови Державної прикордонної служби України Цигикала П.О. щодо порушення прав ОСОБА_1 в частині невнесення підпорядкованими йому кадровими органами Державної прикордонної служби України у послужний список особової справи офіцера ОСОБА_1 (в розділ, де відображається проходження військової служби) періодів проходження військової служби, а саме: з 14.07.2000 по 15.06.2002 та з 29.08.2002 по 13.08.2006 (навчання у Львівському державному ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Крут і навчання у ВІТІ НТУУ «КПІ») та невнесення змін до наказу Голови Державної прикордонної служби України від 09.08.2017 №805-ос про виключення капітана 3-го рангу ОСОБА_1 в частині невірного зазначення календарної вислуги років його військової служби, зокрема неврахування йому періодів військової служби з 14.07.2000 по 15.06.2002 та з 29.08.2002 по 13.08.2006 (навчання у Львівському державному ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Крут та навчання у ВІТІ НТУУ «КПІ»), що призвело до неправильного нарахування розміру одноразової вихідної допомоги ОСОБА_1 при звільненні з військової служби;

- зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України внести у послужний список (в розділ, де відображається проходження дійсної військової служби, п.9 послужного списку) особової справи капітана 3-го рангу ОСОБА_1 (на даний час капітана 3-го рангу запасу) інформації про проходження ним військової служби в період з 14.07.2000 по 15.06.2002 і з 29.08.2002 по 13.08.2006 (навчання у Львівському державному ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Крут та навчання у ВІТІ НТУУ «КПІ») з відповідним складанням висновку про перерахунок вислуги років;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 видати наказ, яким внести зміни до наказу Голови Державної прикордонної служби України від 09.08.2017 №805-ос про виключення капітана 3-го рангу ОСОБА_1 зі списків особового складу та всіх видів забезпечення із зазначенням в ньому календарної вислуги років військової служби ОСОБА_1 з урахуванням періодів військової служби в період з 14.07.2000 по 15.06.2002 і з 29.08.2002 по 13.08.2006 (навчання у Львівському державному ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Крут та навчання у ВІТІ НТУУ «КПІ») та виплати недоотриманої одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 при звільненні з військової служби у повному обсязі з урахуванням вказаних періодів військової служби.

Водночас позивач просив визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду з позовом, обґрунтовуючи вжиттям ним заходів позасудового врегулювання спору шляхом направлення низки звернень до відповідачів, а також тим, що двічі звертався до Окружного адміністративного суду міста Києва із даним позовом, який суд з різних причин повертав йому.

Ухвалою від 01.11.2018, постановленою судом без виходу до нарадчої кімнати, визнано поважними причини пропуску позивачем установленого законодавством строку звернення до суду.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказав на те, що відповідачами безпідставно не зараховано до загального строку його військової служби періоди навчання з 14.07.2000 по 15.06.2002 та з 29.08.2002 по 13.08.2006 відповідно у Львівському державному ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Крут та у ВІТІ НТУУ «КПІ», незважаючи на те, що постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 15.12.2014 у справі №760/24929/14-а встановлено обставини, відповідно до яких ці періоди навчання є військовою службою позивача. Внаслідок таких протиправних дій відповідачів позивачу неправильно визначено вислугу років військової служби, що призвело до зменшення розміру виплат належних йому коштів при звільненні з військової служби.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Відповідач 1 у письмовому відзиві просив відмовити у задоволенні позову, стверджуючи про його необґрунтованість з огляду на те, що законодавством не передбачено можливості зарахування періоду навчання позивача у військовому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою до вислуги років військової служби, а також періоду його навчання як студента у ВІТІ НТУУ «КПІ». Навчання у згаданому військовому вищому навчальному закладі підлягає зарахуванню до вислуги років військової служби тільки після його зарахування на посаду курсанта з 14.08.2006 у цьому навчальному закладі.

Водночас відповідач 1 зазначив про безпідставність звинувачень позивача у невиконанні Адміністрацією Державної прикордонної служби України постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 15.12.2014 у справі №760/24929/14-а за позовом ОСОБА_1 до військової частини № НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України, оскільки Адміністрація Державної прикордонної служби України не була стороною у цій справі.

Відповідач 2 письмових пояснень стосовно позову до суду не надав.

У судовому засіданні представники відповідача 1 та відповідача 2, зазначивши про необґрунтованість позовних вимог, просили відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення учасників справи в судовому засіданні, суд продовжив розгляд справи у порядку письмового провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 15.12.2014 у справі №760/24929/14-а, яке в апеляційному порядку не оскаржувалось та набрало законної сили, визнано неправомірними дії військової частини № НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України щодо не зарахування ОСОБА_1 військової служби в період навчання у Львівському військовому ліцеї імені Героїв Крут з 14.07.2000 по 15.06.2002 та навчання у ВІТІ НТУУ «КПІ» з 29.08.2002 по 13.08.2006 та зобов`язано військову частину № НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України зарахувати своїм рішенням строк навчання ОСОБА_1 у Львівському військовому ліцеї імені Героїв Крут з 14.07.2000 по 15.06.2002 та навчання у ВІТІ НТУУ «КПІ» з 29.08.2002 по 13.08.2006 до загального строку військової служби з відповідним перерахуванням грошового забезпечення згідно із Законом України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Вищевказаною постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 15.12.2014 у справі №760/24929/14-а, зокрема, встановлено низку обставин, які з огляду на те, що не заперечувалися сторонами, взяті до уваги судом при вирішенні даної справи, а саме: 14.07.2000 ОСОБА_1 був зарахований на навчання до Львівського військового ліцею імені Героїв Крут, в якому навчався до 15.06.2002, що підтверджується витягом з наказу від 14.07.2000 №170 та витягом з наказу від 16.06.2012 №171.

Після закінчення навчання у Львівському військовому ліцеї імені Героїв Крут згідно з наказом начальника ГУКП МО України від 17.05.2002 №33 у військовому ліцеї було проведено роботу з розподілу випускників до ВВНЗ МО України, за результатами якої наказом начальника ліцею від 30.05.2002 №155 особова справа позивача направлена для здачі вступних іспитів в якості кандидата на вступ до військового інституту телекомунікацій та інформатизації Національного університету України «Київський політехнічний інститут», що підтверджується витягом з наказу від 30.05.2002 №155.

Після складення іспитів та отримання висновку військово-лікарської комісії щодо придатності до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, 29.08.2002 позивач був зарахований на навчання до військового інституту телекомунікацій та інформатизації Національного університету України «Київський політехнічний інститут, що підтверджується довідкою від 16.06.2014 №118-ВК.

23.06.2007 позивач закінчив військовий інститут телекомунікацій та інформатизації Національного університету України «Київський політехнічний інститут» та здобув кваліфікацію інженера в області програмування, офіцера управління тактичного рівня, що підтверджується дипломом спеціаліста.

Згідно з довідкою від 23.05.2014 №1/11/1307 позивач був направлений для подальшого проходження військової служби до Державної прикордонної служби України.

Також судом встановлено, що наказом Голови Державної прикордонної служби України від 16.01.2017 №805-ос капітана 3-рангу ОСОБА_1 , офіцера оперативного чергового відділу оперативних чергових (морської охорони) Головного центру управління службою Державної прикордонної служби України, звільненого з військової служби у запас наказом Голови Державної прикордонної служби України від 08.08.2017 №798-ос виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення 31.08.2017 та вирішено виплатити йому додаткову грошову винагороду у розмірі 60 відсотків місячного грошового забезпечення з 01 по 31 серпня 2017 року, грошову допомогу для оздоровлення за 2017 рік у розмірі місячного грошового забезпечення, одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 13 повних календарних років служби в сумі 51 456,47 грн. та премійовано у розмірі 435 відсотків посадового окладу з 01 по 31 серпня 2017 року.

При визначенні вислуги років військової служби позивача Адміністрація Державної прикордонної служби України не взяла до уваги постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 15.12.2014 у справі №760/24929/14-а та виходила з того, що періоди його навчання з 14.07.2000 по 15.06.2002 та з 29.08.2002 по 13.08.2006 відповідно у Львівському державному ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Крут та у ВІТІ НТУУ «КПІ» не підлягають зарахуванню до військової служби.

Згідно з висновком щодо перевірки та встановлення вислуги років позивача для виплати відсоткової надбавки за вислугу років від 11.07.2017 початком відліку вислуги років військової служби позивача Адміністрація Державної прикордонної служби України визначила 14.08.2006.

У послужному списку позивача, копію якого надано суду, міститься запис про те, що на військову службу позивач призваний 14.08.2006 через Печерський районний у м. Києві військовий комісаріат і з цієї дати він проходив військову службу як курсант військового інституту телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» на підставі наказу начальника інституту від 14.08.2006 №152.

Позивач у порядку позасудового вирішення спору неодноразово звертався до Адміністрації Державної прикордонної служби України із заявами про зарахування періодів навчання до періоду його військової служби. Однак, у задоволенні згаданих заяв йому відмовлено.

Не погоджуючись із такими діями Адміністрації Державної прикордонної служби України, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить із такого.

Відповідно до частин п`ятої та сьомої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Беручи до уваги, що Адміністрація Державної прикордонної служби України та Голова Державної прикордонної служби України Цигикало П.О. не брали участі у справі №760/24929/14-а, за наслідками розгляду якої Солом`янський районний суд м. Києва прийняв постанову від 15.12.2014, встановивши, що періоди навчання позивача у Львівському державному ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Крут та у ВІТІ НТУУ «КПІ» з 14.07.2000 по 15.06.2002 і з 29.08.2002 по 13.08.2006 підлягають зарахуванню до військової служби, та заперечують щодо таких висновків названого суду, суд у даній справі відповідно до частин п`ятої та сьомої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України не бере до уваги ці висновки з їх правовою оцінкою, а тому безпосередньо здійснює перевірку правомірності оспорюваних дій відповідачів.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України щодо проходження в Україні військової служби, регулюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі Закон №2232-XII).

Частиною першою статті 2 Закону № 2232-XII визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам до загального стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

На строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу (далі - громадяни призовного віку) (частина перша статті 15 Закону № 2232-XII).

Тобто, необхідною умовою прийняття на строкову військову службу в мирний час є, зокрема, досягнення громадянином України чоловічої статті призовного віку, передбаченого у вказаній вище нормі.

Також, відповідно до частини другої статті 15 Закону № 2232-XII громадяни призовного віку в добровільному порядку можуть бути прийняті на військову службу за контрактом на умовах, передбачених частиною першою статті 20 цього Закону, та в порядку, визначеному положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Видами військової служби згідно з частиною четвертою статті 2 Закону № 2232-XII є: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Так, як встановлено судом, відповідно до абзацу четвертого частини першої статті 24 Закону 2232-XII (в редакціях Закону, які діяли в періоди з 25.03.1992 по 18.06.1999) початком перебування на військовій службі вважався, зокрема, й день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), вказаний у приписі, виданому військовим комісаріатом, для допризовників, призовників і військовозобов`язаних.

Починаючи з 18.06.1999 (Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» від 18.06.1999 №766-XIV до Закону 2232-XII внесено зміни) стаття 24 Закону №2232-XII не пов`язує початок перебування на військовій службі з днем прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею).

Положеннями пункту «в» статті 24 Закону №2232-XII в редакції, чинній на час вступу позивача до Львівського державного ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Крут передбачалося, що початком проходження військової служби вважається: день призначення на посаду курсанта (слухача) вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які добровільно вступають на військову службу.

Частиною другою статті 24 Закону №2232-XII у цій же ж редакції визначалося, що закінченням проходження військової служби вважається день, з якого військовослужбовець виключений наказом по військовій частині (військовому закладу, установі тощо) із списків особового складу.

Тобто, станом на час зарахування позивача до Львівського державного ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Крут 14.07.2000 навчання в ньому положення Закону №2232-XII пов`язують початок перебування на військовій службі з днем призначення на посаду курсанта (слухача) вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 19.08.1992 №490 «Про реформу системи військової освіти» визначено перелік військово-навчальних закладів, у якому відсутні військові ліцеї.

Згідно з пунктом 2 указаної постанови Кабінету Міністрів України з метою якісної підготовки кандидатів для вступу до військових навчальних закладів, надання державної допомоги у вихованні дітей-сиріт, дітей з багатодітних сімей, а також дітей учасників бойових дій та учасників ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи утворено Львівський військовий ліцей з присвоєнням йому імені Героїв Крут утворено на базі Львівської спеціальної школи-інтернату з посиленою військово-фізичною підготовкою Навчання вирішено розпочати з 1 вересня 1992 року.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 13.06.1996 №643 «Про військові ліцеї та ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою» Львівський військовий ліцей імені Героїв Крут реорганізовано у Львівський ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Крут.

Відповідно до положень Закону України «Про загальну середню освіту» ліцей (ліцей-інтернат) - навчальний заклад III ступеня з профільним навчанням та допрофесійною підготовкою (може надавати освітні послуги II ступеня, починаючи з 8 класу).

Відповідно до Положення про ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.04.1999 № 717, ліцей є середнім загальноосвітнім навчальним закладом з військово-професійною спрямованістю навчання та виховання і належить до середньої загальноосвітньої школи ІІІ ступеня з поглибленим вивченням програми допризовної підготовки юнаків, створений з метою загальноосвітньої та військово-фізичної підготовки юнаків для подальшого вступу до вищих навчальних закладів єдиної системи військової освіти.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що Львівський ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Крут, який створений з метою якісної підготовки кандидатів для вступу до військових навчальних закладів, не можна вважати військовим навчальним закладом, а отже навчання в ньому - проходженням військової служби.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 27.03.2012 у справі №21-7а12, від 16.04.2013 у справі №21-107а13, від 01.10.2013 у справі №21-330а13 та у постанові Верховного Суду від 10.10.2018 у справі №825/1086/17.

За вказаних обставин, суд погоджується з доводами відповідачів про відсутність підстав для зарахування періоду навчання позивача з 14.07.2000 по 15.06.2002 у вищевказаному ліцеї до вислуги років його військової служби.

Вирішуючи питання правомірності відмови відповідачами щодо зарахування періоду навчання позивача у військовому інституті телекомунікацій та інформатизації Національного університету України «Київський політехнічний інститут» (далі також - ВІТІ НТУУ «КПІ») з 29.08.2002 по 13.08.2006 до вислуги років його військової служби, суд виходить із наступного.

Сторонами у справі не заперечувалося, що ВІТІ НТУУ «КПІ» є вищим військовим навчальним закладом і у суду відсутні сумніви щодо цієї обставини, що відповідно до приписів частини першої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України не потребує доказуванню.

Відповідно до абзацу п`ятого частини третьої статті 2 Закону № 2232-XII в редакції, чинній станом на час навчання позивача в ВІТІ НТУУ КПІ, до видів військової служби відносено, зокрема військову службу (навчання) за контрактом курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають кафедри військової підготовки (факультети військової підготовки, відділення військової підготовки, інститути військової підготовки) з програмами підготовки на посади осіб офіцерського складу.

Перелік видів військової служби, визначений у вказаній нормі, був вичерпним.

Навчання студентів вищих військових навчальних закладів до такого переліку не входило.

Крім того, згідно з пунктом «в» частини першої статті 24 Закону № 2232-XII в редакції, чинній станом на час навчання позивача в ВІТІ НТУУ КПІ, початком проходження військової служби вважається, зокрема день призначення на посаду курсанта (слухача) вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які добровільно вступають на військову службу.

День зарахування на навчання студентом вищого військового навчального закладу в розумінні приписів статті 24 Закону № 2232-XII не є початком проходження військової служби.

Як встановлено постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 15.12.2014 у справі №760/24929/14-а, позивач, склавши іспити та отримавши висновок військово-лікарської комісії щодо придатності до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, 29.08.2002 був зарахований на навчання до ВІТІ НТУУ «КПІ».

Відповідно до наказу Міністра оборони України та Міністра освіти і науки України від 20.06.2003 № 08/08 підготовка офіцерів тактичного рівня у ВІТІ НТУУ «КПІ» здійснюється за схемою підготовки «студент-курсант» (термін навчання «студент» - 4 роки + «курсант» - 1 рік).

Відтак, у серпні 2002 року позивач був зарахований студентом до ВІТІ НТУУ «КПІ», після чого, провчившись чотири роки, наказом начальника інституту телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» від 14.08.2006 №152 позивача з 14.08.2006 зараховано на посаду курсанта цього інституту, тому саме з цієї дати він почав проходити військову службу. Період навчання з позивача як студента в указаному вищому військовому навчальному закладі з 29.08.2002 до 13.08.2006 відповідно до викладених вище правових норм не може вважатись періодом проходження ним військової служби.

За наведених обставин відповідачі правомірно не зарахували цей період навчання позивача до вислуги років його військової служби, тому позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Підстави для вирішення питання про розподіл судових витрат у суду відсутні.

Керуючись статтями 2, 19, 77 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Адміністрації Державної прикордонної служби України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 26, ) та Голови Державної прикордонної служби України Цигикала Петра Олександровича (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 26) відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко