Справа № 726/2598/18
Суддя: Асташев С. А.
Дата ухвалення: 2019-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/2598/18
Провадження №2-а/726/12/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2019 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівців у складі: головуючого судді Асташев С. А., при секретарі Голик В.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону УПП в м. Чернівці ОСОБА_2, управління патрульної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення ,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, до інспектора роти № 1 батальйону УПП в Чернівецькій області, управління патрульної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в якому вказує, що постановою серії ВР № 100618 від 07.12.2018 року на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 гривень за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Вважає вказану постанову не законною та такою що підлягає скасуванню.

Зазначає, що із вказаної постанови вбачається, що він, керуючи транспортним засобом марки «Рено Меган» в м Чернівці на вул. Зеленій, 5 порушив вимоги знаку 3.21. «Виїзд заборонено», чим порушив п. 8.4. ПДР України.

Вказує, що вимоги знаку не порушував, оскільки здійснив виїзд із території ресторану «Затишок» у напрямку вул. Руської, де відсутні обмеження щодо виїзду чи проїзду.

На підставі викладеного, позивач просить суд визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ВР № 100618 від 07.12.2018.

Представник управління патрульної поліції в Чернівецькій області надіслав до суду відзив на позов в якому зазначає, що ОСОБА_1 07.12.2018 року керуючи транспортним засобом марки «Рено Меган» в м Чернівці на вул. Зеленій, 5 порушив вимоги знаку 3.21. «Виїзд заборонено», чим порушив п. 8.4.в ПДР України, а тому оскаржувана постанова є законною та такою, що відповідає обставинам правопорушення.

Позивач в судовому засіданні дав пояснення аналогічні викладеним у позові, оскаржувану постанову просив скасувати.

Відповідачі в судове засідання не зявились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Суд, вивчивши позовну заяву, встановивши належність, допустимість та достовірність доказів, які мають значення для правильного вирішення справи, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог в виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до копії постанови про адміністративне правопорушення ВР № 100618 від 07.12.2018 року, ОСОБА_1 07.12.2018 року., близько 12 години 25 хвилин керуючи транспортним засобом марки «Рено Меган» в м Чернівці на вул. Зеленій, 5 порушив вимоги знаку 3.21. «Виїзд заборонено», чим порушив п. 8.4. ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність встановлена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п. 8.4. в ПДР України дорожні знаки поділяються на групи, серед яких виділяють заборонні знаки, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Здійснюючи розгляд справи про адміністративне правопорушення, відповідач повинен був звернути увагу на наступні вимоги, закріплені КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При ухваленні рішення, суд виходить із положень, що закріплені ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, де вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Судом було досліджено відеозапис із відеореєстратора, який розміщено у службовому автомобілі. На вказаному відеозаписі зафіксовано, що автомобіль «Рено Меган», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 рухається по вул. Зеленій, навпроти ресторану «Затишок», поблизу будинку № 4.

Будь-які інші докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за порушення водіями вимог дорожніх знаків.

Зібраним у справі обсягом доказів не може бути підтверджено керування ОСОБА_1 транспортним засобом по вул. Зеленій, 5 та проїзд на заборонний знак 3.21, оскільки такі докази не є належними достовірними та достатніми у своїй сукупності. Окрім того, позивач зазначає, що він здійснив виїзд із території ресторану «Затишок», де дія вказаного знаку не поширюється. За таких умов, щодо доведеності вини ОСОБА_1 виникають сумніви.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа.

Згідно вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов'язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення. Приймаючи рішення, суду необхідно керуватись п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», яким визначено, зокрема, що доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Враховуючи викладене, оскільки відповідачем не було надано доказів на підтвердження винуватості позивача, вина його не доведена будь-якими доказами, притягнення його до адміністративної відповідальності є необґрунтованим. У звязку із викладеним, інспектором поліції безпідставно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності, а висновки посадової особи уповноваженої державою на виконання функцій щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, вказані у оскаржуваній постанові, не ґрунтуються на законі та дійсних обставинах.

Що стосується позовних вимог позивача про визнання дій інспектора поліції та оскаржуваної постанови незаконними, варто зауважити наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, суд, у своїй резолютивні частині вказує виключно про скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі, а незаконність дій та рішень встановлює у його мотивувальній частині. У звязку із викладеним, позов в частині визнання незаконними дій та рішень уповноваженої особи задоволенню не підлягає.

Враховуючи наведене, та на підставі ст. 62 Конституції України, ст.ст. 7, ч. 1 ст. 122, 245, 251, 252, 258, 268, 279, 280, 285 КУпАП, ст. ст. 72-77, 245-246, 286, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 100618 від 07.12.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, винесену інспектором роти №1 батальйону УПП в м. Чернівці ОСОБА_2 та закрити провадження у справі у звязку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до сьомого Апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його підписання.

Головуючий суддя ОСОБА_3