Справа № 520/11968/18
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2019-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харківський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді - Шляхової О.М.,
розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом
до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова.
про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -
Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
- Стягнути з Головного управління Пенсійного Фонду України у Харківській області на користь позивача помилково сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 8649,00 грн., що становить 1% від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі - продажу від 13 жовтня 2018 року, зареєстрованого в реєстрі за № 6040.
- Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, м. Харків, вул. Волхівська, 45) 704,80 грн., сплаченого судового збору.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 12.10.2018 року ним при нотаріальному оформленні договору купівлі-продажу нерухомого майна, сплачено 1 відсоток від вартості нерухомого майна, а саме 8649,00 грн. збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, хоча він не є платниками даного збору в розумінні п.9 ст.1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування", так як придбав житло вперше. Позивач вважає, що він звільнений від сплати збору, оскільки придбав нерухоме майно вперше. Звернувшись до відповідача про повернення сплаченого збору, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Харківській області ОСОБА_1 було відмовлено з тих підстав, що Пенсійний фонд України не володіє інформацією щодо прав власності громадян на нерухоме майно, та було запропоновано звернутись до суду з заявою про визнання позивача таким, що придбав житло вперше.
Позивач вважає таку відмову протиправною, що стало причиною звернення до суду.
Ухвалою суду від 03.01.2019 року відкрито спрощене провадження по справі. Копія ухвали разом із позовом та додатками до нього направлена відповідачу засобами поштового зв'язку.
На виконання вимог ухвали суду відповідачем 15.01.2019 року надано відзив, в якому останній просив суд відмовити у задоволені позову. В обґрунтування своєї правової позиції відповідач зазначив, що на заяву позивача ОСОБА_3 було роз'яснено, що Пенсійний фонд України та його органи не наділені повноваженнями щодо встановлення факту придбання особою житла вперше, з метою подальшого звільнення такої особи від сплати збору. Відповідач запропонував звернутись до суду для визнання її особою, що придбала житло вперше.
Також зазначає, що Головне управління не є належними відповідачем по справі, оскільки відповідно до пункту 15-3 Порядку № 1740 суми збору на обовязкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачуються платниками, зазначеними у пункті 15-1 цього Порядку, за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса. Тобто, органом, що контролює справляння збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є територіальний орган Пенсійного фонду. Таким чином, на думку відповідача, належним відповідачем по справі є Київське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова. Просив суд залучити в якості відповідача: Київське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова.
Ухвалою суду від 11.02.2019 року до участі у справі у якості другого відповідача залучено - Київське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова.
На виконання вимог ухвали суду ОСОБА_2 об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Харкова 27.02.2019 р. надано відзив на позов, в якому управління проти позовних вимог заперечує з тих підстав, що позивач не надає до суду доказів помилковості сплати збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі продажу нерухомого майна. Із наданих позивачем пояснень та доказів вбачається, що обов'язок щодо сплати збору в розмірі 8649 грн., для позивача встановив нотаріус, при посвідченні договору, а не орган Пенсійного фонду. Крім того, згідно квитанції №24 від 12.10.2018 року ОСОБА_1 перерахував суму 8649 грн. на рахунок УДК в ОСОБА_2 районі м. Харкова.
Суд, вивчивши доводи позову та відзив проти нього, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів:
Судом встановлено, що позивачем 13.10.2018 року та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна (далі - Договір), а саме купівлі-продажу квартири № 5, що розташована за адресою: м. Харків, б-р Грицевця, буд. 11, загальною площею 64,9 кв.м. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6
Судом встановлено, що позивач придбав трикімнатну квартиру вперше.
При нотаріальному посвідченні Договору позивачем сплачено збір на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 1 % вартості нерухомого майна, що становить 8649,00 грн. Вказане підтверджується копією квитанції від 12 жовтня 2018 року № 24 (а.с. 11).
17 грудня 2018 року, позивач звернувся до ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова із заявою щодо повернення безпідставно сплаченого збору на обов'язкове пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна в сумі 8649,00 грн., що становить 1% збору з операцій купівлі продажу нерухомого майна. Заява була мотивована тим, що зазначена квартира є першим нерухомим майном, придбаним позивачем.
Не погоджуючись із такою відмовою позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.
По суті спірних правовідносин та враховуючи вищевикладені обставини, суд зазначає наступне:
Порядок справляння та використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування визначає Закон України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 року №400/97-ВР.
Абзацом 1 пункту 9 статті 1 Закону №400/97-ВР встановлено: платниками збору на обов'язкове пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.
Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об'єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.
Питання сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" врегульовані Порядком сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 року №1740.
Відповідно п.15-1 Порядку №1740, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.
Пункт 15-3 Порядку №1740 передбачає, що нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.
Отже, із загального правила про обов'язковість сплати збору при придбанні нерухомого майна законодавцем встановлено винятки для громадян, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.
Водночас, суд зазначає, що нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна можлива за наявності документа про підтвердження сплати такого збору. Жодних винятків для процедури посвідчення або реєстрації таких договорів не передбачено.
Інформація щодо реєстрації нерухомого майна, що перебуває у власності фізичних та юридичних осіб відображена у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Підстави та процедуру надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно визначено Порядком надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 (далі - Порядок).
Пунктом 8 вказаного Порядку передбачено, що інформація з Державного реєстру прав у паперовій формі надається за заявою особи, яка бажає отримати таку інформацію, або уповноваженої нею особи шляхом звернення до суб'єкта державної реєстрації прав, фронт-офісу або нотаріуса.
Згідно з пунктом 4 Порядку інформація з Державного реєстру прав містить актуальні на дату та час її надання відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, наявні в ньому, а також відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, або відомості про відсутність зареєстрованих речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Інформація з Державного реєстру прав за бажанням особи, яка отримує таку інформацію, може містити, крім відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, відомості про виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, обтяження таких прав щодо запитуваного суб'єкта або об'єкта нерухомого майна, а також про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру прав та реєстрів у хронологічному порядку.
Відповідно до статті 3 Закону № 400/97-ВР платники збору, визначені пунктами 6, 7, 9 і 10 статті 1 цього Закону, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування сплачують до Державного бюджету України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Ці кошти в установленому порядку зараховуються до державного бюджету і використовуються згідно із законом про Державний бюджет України.
Підпунктом 7 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 № 460/2011, передбачено, що казначейство України здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень до бюджету.
Згідно з додатком до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2011 № 106 «Деякі питання ведення обліку податків і зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджету» контроль за справлянням (стягненням) до бюджету надходжень, що обліковуються за кодом доходів бюджету 24140500 «Збір з операцій придбання (купівлі-продажу) нерухомого майна», покладений на Пенсійний фонд України.
Системний аналіз вказаних норм Закону та Порядку дає підстави стверджувати, що громадяни, які придбавають нерухоме майно вперше, звільнені від сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, тому не є платниками такого збору.
Відповідно положень п.5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.
Пунктом 8 Порядку №787 встановлено, подання складається органом, який здійснює облік заборгованості в розрізі позичальників, за формою, передбаченою нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи за підписом керівника установи (його заступника відповідно до компетенції), скріпленим гербовою печаткою (у разі наявності) або печаткою із найменуванням та ідентифікаційним кодом установи, з обов'язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума платежу, що підлягає поверненню, дата та номер документа на переказ, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.
У відповідності до пункту 7.2 Порядку ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум платежів, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 27.09.2010 № 21-2, яким установлено, зокрема, механізм здійснення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, суми помилково сплачених платежів зараховуються в рахунок майбутніх платежів або повертаються платникам на підставі заяви.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем таку заяву подано в ОСОБА_2 ОУПФ України м. Харкова 17.12.2018.
Проте, як встановлено судом, відповідачем - ОСОБА_2 об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Харкова протиправно відмовлено у задоволенні вказаної заяви.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься у постанові Верховного Суду в складі Касаційного адміністративного суду від 31.01.2018 по справі №819/1667/17 (К/9901/400/17).
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Як вбачається з відомостей з реєстру речових прав на нерухоме майно позивач є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідчений нотаріусом ОСОБА_6 та зареєстровано в реєстрі за № 43486214 від 13.10.2018 р..
Матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження позивача про придбання житла вперше, чи підтверджували б реєстрацію на праві приватної власності за ним будь-якого іншого нерухомого майна та свідчили б про відсутність у нього права на звільнення від сплати збору. Відповідачем таких відомостей також не надано.
Дослідивши наявні докази, суд доходить висновку про те, що позивач 13.10.2018 року вперше придбав житло за договором купівлі-продажу нерухомого майна - трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та при оформленні угоди безпідставно сплатив збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі - продажу нерухомого майна в розмірі 8649,00 грн., який підлягає поверненню.
Щодо позовної вимоги стягнути з Головного управління Пенсійного Фонду України у Харківській області на користь позивача помилково сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 8649,00 грн. суд зазначає наступне:
Механізм повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів визначено Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787 (далі - Порядок №787).
Відповідно до пункту 5 Порядку № 787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.
Згідно з пунктом 10 Порядку № 787 заява та подання або ухвала суду подається до відповідного органу Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету.
Як вже зазначалось судом, згідно з квитанцією від 02.04.2018 кошти у сумі 5261,41 грн. сплачені на рахунок УДКСУ Київського району м. Харкова.
Процедура примусового стягнення коштів визначена Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 № 845 (далі - Порядок № 845)
Зазначений порядок передбачає, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів.
Згідно з пунктом 17 Порядку № 845 стягувані, на користь яких прийняті судові рішення про стягнення надходжень бюджету, подають до органу Казначейства, на рахунки в якому зараховані надходження бюджету, документи, зазначені у пункті б цього Порядку.
Отже, здійснювати повернення зазначених коштів має управління Державної казначейської служби у Харківській області.
Суд зауважує, що доводи відповідачів про те, що відповідач не наділений повноваженнями щодо визначення прав власності громадян на нерухоме майно та звільнення від сплати збору, що придбавають майно вперше, є необґрунтованими, оскільки відповідач не позбавлений можливості подати у встановленому законом порядку запит на отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобовязання ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова звернутись до ОСОБА_3 Державної казначейської служби України у ОСОБА_2 районі м. Харкова з поданням про повернення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, м. Харків, вул. Волхівська, 45) помилково сплачених грошових коштів -збору на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 8649,00 грн.
Отже, суд приходить до висновку про те, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню. А саме, для належного та ефективного захисту прав, та інтересів позивача від порушень з боку суб'єкта владних повноважень, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині зобов'язання ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова звернутись до ОСОБА_3 Державної казначейської служби України у ОСОБА_2 районі м. Харкова з поданням про повернення ОСОБА_1 8649,00 грн. збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Суд зазначає, що відповідачем до суду не надано на виконання положень ст. 77 КАС України належні та допустимі докази щодо правомірності відмови позивачу у поверненні помилково сплаченого збору.
Суд зауважує, що доводи відповідачів про те, що відповідач не наділений повноваженнями щодо визначення прав власності громадян на нерухоме майно та звільнення від сплати збору, що придбавають майно вперше, є необґрунтованими, оскільки відповідач не позбавлений можливості подати у встановленому законом порядку запит на отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, суд присуджує позивачу з ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору в частині 352,40 грн., що підтверджується квитанцією від 28.12.2018 № 306859828 (а.с.7).
Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення у відповідності до ст. 295 цього Кодексу. Або в порядку, передбаченому п.15.5 Розділу VII КАС України, а саме: до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Шляхова О.М.