Справа № 820/2596/16
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України

06 березня 2019 року

Київ

справа №820/2596/16

адміністративне провадження №К/9901/24595/18;К/9901/24597/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Білоуса О.В.,

суддів Бевзенка В.М., Желтобрюх І.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційні скарги ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2016 року (головуючий суддя Мар`єнко Л.М.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2017 року (головуючий суддя Макаренко Я.М., судді Шевцова Н.В., Мінаєва О.М.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання дій та бездіяльності протиправними, скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі ГУ НП в Харківській області), в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив:

визнати протиправними дії ГУ НП в Харківській області по звільненню згідно пункту 4 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із скороченням штатів або проведення організаційних заходів) з 29 березня 2016 року у запас Збройних Сил України підполковника поліції ОСОБА_1 (М-003653), першого заступника начальника Зміївського відділу поліції (м. Зміїв) ГУ НП в Харківській області, згідно наказу від 29 березня 2016 року № 98 о/с «По особовому складу», який прийнятий на підставі наказу ГУ НП в Харківській області від 29 січня 2016 року №54;

визнати протиправною бездіяльність відповідача у нездійсненні нарахування надбавки у розмірі 15% до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень підполковнику поліції ОСОБА_1 (М-003653), першому заступнику начальника Зміївського відділу поліції (м. Зміїв) ГУ НП в Харківській області, установлену наказом відповідача від 29 січня 2016 року №13 о/с дск;

скасувати наказ ГУ НП в Харківській області від 11 березня 2016 року № 27 о/с дск про скасування позивачу з 25 лютого 2016 року надбавки у розмірі 15% до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень;

зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу надбавки у розмірі 15% до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень, установлену наказом ГУ НП в Харківській області від 29 січня 2016 року №13 о/с дск за період з 16 січня 2016 року до 25 квітня 2016 року.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2017 року, позов задоволено частково. Зобов`язано ГУ НП в Харківській області здійснити нарахування та виплату надбавки у розмірі 15% до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень підполковнику поліції ОСОБА_1 (М-003653) першому заступнику начальника Зміївського відділу поліції (м. Зміїв) ГУ НП в Харківській області, установлену наказом від 29 січня 2016 року №13 о/с дск за період з 29 січня 2016 року по 24 лютого 2016 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із ухваленими у справі судовими рішеннями, позивач та його представник звернулися до Вищого адміністративного суду України з касаційними скаргами, в яких, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просили рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 24 та 26 квітня 2017 року відкрито касаційні провадження за вказаними касаційними скаргами.

Відповідач скористався своїм правом та надіслав до суду заперечення на касаційні скарги, в яких зазначив, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийняті з дотриманням норм матеріального та процесуального права, посилаючись на встановлені обставини та висновки оскаржуваних судових рішень.

Справу згідно з протоколами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 лютого 2018 року передано для розгляду касаційної скарги колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Білоуса О.В. (суддя-доповідач), ОСОБА_3 , Желтобрюх І.Л.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах Міністерства внутрішніх справ України з червня 1994 року по 6 листопада 2015 року. Наказом ГУ НП в Харківській області від 7 листопада 2015 року №15 о/с позивача з 7 листопада 2015 року призначено на посаду першого заступника начальника Зміївського відділу поліції (м. Зміїв) ГУ НП в Харківській області.

Наказом ГУ НП в Харківській області від 29 січня 2016 року № 54 «Про організаційно-штатні зміни по ГУ НП в Харківській області» оголошено тимчасові штати територіальних (відокремлених) підрозділів Головного управління Національної поліції в Харківській області та перелік змін у штатах Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Згідно витягу з Переліку змін у штатах Головного управління Національної поліції в Харківській області відбулося скорочення усіх посад Зміївського відділу.

Начальник Зміївського відділу поліції ГУ НП в Харківській області полковник поліції Г.В.Клєріні 29 січня 2016 року подав рапорт тимчасово виконуючому обов`язки начальника ГУ НП в Харківській області генералу поліції третього рангу ОСОБА_4 , в якому повідомив, що до особового складу Зміївського відділу поліції ГУ НП в Харківській області доведено зміст та вимоги наказу ГУ НП в Харківській області від 29 січня 2016 року № 54 «Про організаційно-штатні зміни по ГУ НП в Харківській області». Проведена робота щодо попередження про скорочення посад та написання рапортів про перепризначення на нові посади тимчасового штату.

Згідно рапорту ОСОБА_1 від 24 лютого 2016 року його ознайомлено з наказом ГУ НП в Харківській області від 29 січня 2016 року № 54 «Про організаційно-штатні зміни по ГУ НП в Харківській області». Також у рапорті зазначено, що якщо він не буде перепризначений на іншу посаду протягом двох місяців, то буде звільнений із органів поліції через скорочення штатів.

Наказом ГУ НП в Харківській області від 29 березня 2016 року № №98 о/с «По особовому складу» ОСОБА_1 з 29 березня 2016 року звільнено зі служби в поліції у запас Збройних Сил України за пунктом 4 частини першої статті 77 Закону України Про Національну поліцію (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням реорганізаційних заходів).

Відповідачем на адресу позивача було надіслано лист від 29 березня 2016 року № 2193/119-12/01-16, яким повідомлено, що згідно ГУ НП в Харківській області від 29 березня 2016 року №98 о/с «По особовому складу» його звільнено із займаної посади та запропоновано прибути до Управління кадрового забезпечення ГУ НП в Харківській області для отримання документів. До листа додано копію наказу про звільнення.

1 квітня 2016 року позивачем отримано трудову книжку, військовий квиток, обхідний лист, припис до військомату та витяг з наказу про його звільнення, що підтверджено його розпискою.

Наказом ГУ НП в Харківській області від 7 червня 2016 року №180 о/с «По особовому складу» внесено зміни до наказу ГУНП в Харківській області від 29 березня 2016 року № 98 о/с в частині дати звільнення позивача, а саме змінено « 29 березня 2016 року» на « 25 квітня 2016 року».

Із зазначеним наказом позивача ознайомлено 21 червня 2016 року.

Крім того, судами встановлено, що наказом ГУ НП в Харківській області від 29 січня 2016 року №13о/с дск підполковнику поліції ОСОБА_1 (М-003653), першому заступнику начальника Зміївського відділу поліції (м. Зміїв) ГУ НП в Харківській області, установлено надбавку у розмірі 15% до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень.

На підставі припинення доступу до інформації, що містить державну таємницю, згідно наказу ГУ НП в Харківській області від 25 лютого 2016 року № 21 о/с (внаслідок скорочення всіх посад Зміївського відділу поліції (м. Зміїв) ГУ НП в Харківській області та припинення ним секретної діяльності, як окремим суб`єктом РСД) відповідачем 11 березня 2016 року прийнято наказ №27о/с дск, яким позивачу з 25 лютого 2016 року скасовано надбавку у розмірі 15% до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень.

Не погоджуючись з правомірністю прийняття ГУ НП в Харківській області наказів від 29 березня 2016 року № 98 о/с про звільнення із займаної посади та від 11 березня 2016 року №27о/с дск про скасування надбавки за роботу в умовах режимних обмежень, позивач звернувся до суду із цим позовом з метою захисту своїх законних прав.

Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновком судів попередніх інстанцій щодо відмови у задоволенні позовних вимог в частині скасування наказу ГУ НП в Харківській області від 11 березня 2016 року № 27 о/с дск про скасування позивачу надбавки у розмірі 15% до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень та зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу надбавки у розмірі 15% до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень, установлену наказом ГУ НП в Харківській області від 29 січня 2016 року №13 о/с дск за період з 16 січня 2016 року по 28 січня 2016 року та з 25 лютого 2016 року по 25 квітня 2016 року, з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що наказом ГУ НП в Харківській області від 29 січня 2016 року № 13 о/с дск ОСОБА_1 з 29 січня 2016 року встановлено надбавку у розмірі 15% до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994 року № 414 затверджено Положення «Про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці» (далі - Положення).

Пунктом 5 Положення передбачено, що надбавка за службу в умовах режимних обмежень встановлюється лише тим працівникам, які постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю.

У зв`язку зі скороченням всіх посад у Зміівському відділі поліції ГУ НП в Харківській області, реорганізацією у Зміївське відділення поліції у складі Чугуївського відділу поліції ГУ НП в Харківській області та припиненням секретної діяльності, як окремого суб`єкта режимно-секретної діяльності, наказом ГУ НП в Харківській області від 25 лютого 2016 № 21 о/с дск всім працівникам Зміївського відділі поліції ГУ НП в Харківській області, у тому числі і позивачу, припинено доступ до інформації, що містить державну таємницю.

На підставі припинення доступу до інформації, що містить державну таємницю, наказом ГУ НП в Харківській області від 11 березня 2016 року № 27 о/с позивачу з 25 лютого 2016 року скасовано надбавку до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень.

Судами попередніх інстанцій обґрунтовано зазначено, що оскільки у Зміївському відділі поліції ГУ НП в Харківській області взагалі була припинена секретна діяльність, як окремого суб`єкта режимно-секретної діяльності, то позивач не мав можливості постійно працювати з документами, які становлять державну таємницю, а отже відповідачем правомірно прийнято наказ № 27 о/с, яким ОСОБА_1 скасовано надбавку до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку щодо безпідставності позовних вимог ОСОБА_1 в частині скасування наказу ГУ НП в Харківській області 11 березня 2016 року № 27 о/с дск про скасування надбавки до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень і зобов`язання відповідача здійснити відповідні нарахування такої надбавки та правомірно відмовили у задоволенні позову в цій частині.

Щодо висновку судів попередніх інстанцій про правомірність дій ГУ НП в Харківській області по звільненню згідно пункту 4 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із скорочення штатів або проведення організаційних заходів) з 29 березня 2016 року у запас Збройних Сил України підполковника поліції ОСОБА_1 (М-003653), першого заступника начальника Зміївського відділу поліції (м. Зміїв) ГУ НП в Харківській області, згідно наказу від 29 березня 2016 року № 98 о/с «По особовому складу», то колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду вважає їх передчасними, враховуючи таке.

Стаття 43 Конституції України передбачає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Частиною першою 1 статті 58 Закону України від 2 липня 2015 року №580-VIII Про Національну поліцію (далі - Закон №580-VIII) передбачено, що призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов`язків.

Відповідно до статті 68 Закону №580-VIII у разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.

Поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті.

Поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону.

Перебування поліцейського, посада якого скорочена, на лікарняному, у відрядженні чи у відпустці не є перешкодою для його призначення на іншу посаду або звільнення зі служби в поліції відповідно до положень цієї статті, за умови його персонального у письмовій формі попередження у встановлений законом строк.

Переважне право на залишення на службі в поліції при реорганізації надається поліцейським з більш високими кваліфікацією та досягненнями у службовій діяльності. За рівних умов щодо кваліфікації та досягнень у службовій діяльності перевага в залишенні на службі надається особам, які мають таке право відповідно до вимог законодавства.

Згідно пункту 4 частини першої статті 77 Закон №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Згідно з пунктом 4 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №580-VIII, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Приписами пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України обумовлено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з частинами першою та третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 Про практику розгляду судами трудових спорів містяться роз`яснення, згідно з якими при розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП України суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, виходячи з нормативного тлумачення частини першої статті 40, частин першої та третьої статті 49-2 КЗпП України Верховний Суд дійшов висновку, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій; далі КАС України) судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказана норма кореспондується із нормами статті 242 КАС України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів.

Частиною першою статті 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (частина третя статті 242 КАС України).

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позовних вимог виходили з того, що ОСОБА_1 згідно рапорту від 24 лютого 2016 року було попереджено в установлені законом строки про скорочення займаної ним посади та одночасно з попередженням запропоновано ознайомитися з некомплектом вакантних посад по ГУ НП в Харківській області. Оскільки згідно Акту від 24 лютого 2016 року позивач від ознайомлення з некомплектом вакантних посад по ГУ НП в Харківській області відмовився, то відповідачем правомірно з дотриманням вимог статті 68 Закон № 580-VIII позивача звільнено із займаної посади.

Разом з тим, в матеріалах справи наявний лише рапорт позивача про ознайомлення з наказом ГУ НП в Харківській області від 29 січня 2016 року № 54 «Про організаційно-штатні зміни по ГУ НП в Харківській області», докази щодо вручення відповідачем попередження позивачу про звільнення у зв`язку з скороченням штату відсутні.

Суди в обґрунтування рішення зазначали, що відповідачем пропонувалися позивачу вакантні посади, які були наявні у ГУ НП в Харківській області, посилаючись на Акти складені останнім 24 лютого 2016 року та 16 березня 2016 року. При цьому, відповідачем не надано переліку вакантних посад, а судами не з`ясовано, які саме вакантні посади пропонувалися позивачу, оскільки такі переліки посад не зазначені в додатках до вказаних актів ГУ НП в Харківській області. Самі акти, що складені про відмову позивача з ознайомленням з переліком вакантних посад не можуть бути доказами того, що позивачу пропонувалися вакантні посади.

Крім того, судами вказано про правомірність прийняття відповідачем наказу про звільнення, оскільки позивача звільнено через два місяці після підписання останнім рапорту про ознайомлення з наказом ГУ НП в Харківській області від 29 січня 2016 року № 54 «Про організаційно-штатні зміни по ГУ НП в Харківській області».

Проте, дійшовши такого висновку, суди попередніх інстанцій не врахували, що в матеріалах справи взагалі відсутні докази щодо попередження позивача про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, з посади позивача звільнено з 29 березня 2016 року, зміни до наказу про звільнення, яким змінено дату звільнення з « 29 березня 2016 року» на « 25 квітня 2016 року», внесено наказом від 7 червня 2016 року, тобто через місяць після звернення позивача до суду з даним позовом щодо протиправності дій відповідача про прийняття наказу про звільнення.

За правилами частин першої та другої статті 341 КАС України (в редакції чинній з 15 грудня 2017 року), суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Частиною другою статті 353 вказаного Кодексу передбачено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази; або 2) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; 3) суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Судам при новому розгляді спору необхідно належним чином проаналізувати законодавство, що регулює спірні правовідносини, всебічно і повно з`ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційні скарги ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2017 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління Національної поліції в Харківській області по звільненню ОСОБА_1 скасувати, а справу у цій частині направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В.Білоус

Судді В.М.Бевзенко

І.Л.Желтобрюх