Справа № 554/3704/18
Суддя: Микитенко В. М.
Дата ухвалення: 2019-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 07.03.2019 Справа № 554/3704/18
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

07 березня 2019 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі головуючого судді Микитенка В.М., з участю секретаря Різник А.В., представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника другого відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Полтаві ДПП ОСОБА_5 та Департаменту патрульної поліції Нацполіції України про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

Встановив:

18.05.2018 року позивач ОСОБА_4 вперше звернувся до суду із адміністративним позовом в якому, з урахуванням уточнених вимог, просив визнати неправомірними дії інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Полтаві ДПП ОСОБА_5 під час зупинки транспортного засобу та складання постанови про накладення адміністративного стягнення а також скасувати постанову серії АР №317915 від 21.01.2017 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_4 послався на те, що 21.01.2017 року. близько 08.30 год. він прямував вулицею Сакко м. Полтава на автомобілі Toyota Land Cruiser 200. Д.н.з. НОМЕР_1 та раптом був зупинений працівниками патрульної поліції. Він зупинився та попросив поліцейського пояснити причину зупинки, оскільки порушення Правил дорожнього руху з його боку допущено не було. Поліцейський пояснив, що при обгоні патрульного автомобіля позивач ніби то не увімкнув правий поворот при завершенні маневру. ОСОБА_4 вважає дії інспектора патрульної поліції неправомірними та незаконними. Крім того зазначив, що скористався правом на оскарження дій працівників поліції до керівництва поліції та подав відповідну скаргу, однак відповіді на неї не отримав, тому звернувся до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 11.12.2018 року строки звернення позивача до суду поновлені.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 та представник другого відповідача ОСОБА_3 заперечили проти позову за безпідставністю, мотивуючи правомірність вчинених відповідачем дій, однак доказів правопорушення, зокрема відеозаписів з боді камер суду не представили, мотивуючи, що вони знищені по закінченню строків їх зберігання.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінюючи зібрані докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.

У відповідності до постанови АР №317915 від 21.01.2017 року на ОСОБА_6 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн. за ч.2 ст.122 КУпАП, оскільки він 21.01.2017 року о 08.50 год. у м. Полтава по вул. Сакко, 160, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку перед перестроюванням в інший ряд, чим порушив п.9.2 б ПДР України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.122 КУпАП.

Позивач з вказаним правопорушенням не погодився та скористався своїм правом на оскарження дій працівників поліції до керівника патрульної поліції в Полтавській області.

Докази вказаного правопорушення відповідачами суду не надані.

Виходячи з вимог ч.2 ст.77 КАС України, у адміністративних справах про протиправність рішень дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів (ч.5 ст. 77 КАС України).

При вирішенні спору суд також виходить із загальних засад недопустимості притягнення особи до адміністративної відповідальності на припущеннях та усі сумніви щодо доведеності провини особи тлумачить на її користь (ч.2 ст.62 Конституції України).

Частина 2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

У цьому контексті Європейський Суд з прав людини в п.23,25 рішення у справі «Проніна проти України» від 18.07.2006 року зазначив, що Конвенція зобовязує суди давати обґрунтування своїх рішень у світлі конкретних обставин справи, зокрема, якщо у позові йде посилання на специфічні, доречні та важливі аргументи.

Згідно з вимогами ч.3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частина 2 ст.122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність в тому числі за порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Водночас, п. 9.2 б Правил дорожнього руху України передбачає, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Враховуючи, що відповідач не довів правомірності винесеної ним постанови, вона підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП.

Позовна вимога щодо визнання дій першого відповідача протиправними задоволенню не підлягає, оскільки виходить за межі повноважень суду першої інстанції, визначених ч.3 ст.286 КУпАП при вирішенні даної категорії справ. При цьому застосований судом спосіб захисту прав позивача шляхом скасування оскаржуваної постанови є необхідним та цілком достатнім у даних правовідносинах.

Керуючись ст. ст. 2,6,77, 134, 242-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в :

Адміністративний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову АР №317915 від 21.01.2017 року про накладення на ОСОБА_4 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП скасувати, а провадження у справі про адміністративні правопорушення - закрити.

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом 10 днів.

Суддя В.М. Микитенко