Справа № 300/26/19
Суддя: Вотьканич В. А.
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
Справа № 300/26/19
Провадження № 2-а/300/2/2019
05.03.2019 року смт. Воловець
Воловецький районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Вотьканича В.А., з участю секретаря судового засідання Іванової Н.Я.,
учасники справи:
відповідач в особі представника Управління патрульної поліції у Львівській області,
розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області та інспектора роти №1 взводу №3 батальйону УПП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання дій особи неправомірними, скасування постанови серії НК № 479332 від 03.01.2019 року про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі,
11.01.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора роти №1 взводу №3 батальйону УПП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 та Управління патрульної поліції у Львівській області про визнання дій особи неправомірними, скасування постанови про адміністративне правопорушення серії НК № 479332 від 03.01.2019 року та закриття провадження у справі.
Позивач ОСОБА_1 з постановою інспектора не згідний, вважає оскаржувану постанову незаконною, оскільки інспектором поліції не повно та не об'єктивно було з'ясовано фактичні обставини справи. Вважає, що для притягнення його до відповідальності не було підстав, оскільки факт порушення ним правил дорожнього руху не був належно зафіксований і не доведений, тому постанова є незаконною та підлягає скасуванню. Враховуючи зазначене, просить суд визнати дії інспектора протиправними та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 03.01.2019 року серії НК № 479332 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, а провадження в справі закрити.
У судове засідання позивач не зявився, проте подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити.
В судове засідання представник Управління патрульної поліції у Львівській області, в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується відстеженнями поштового відправлення рекомендованого повідомлення (а.с.20,21).
Відповідно до ч. 1 ст. 205, ч. 4 ст. 229 КАС України у зв'язку з неявкою в судове засідання учасників справи, суд розглянув справу по суті на підставі наявних доказів та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Закон України "Про дорожній рух" регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов'язки і відповідальність суб'єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об'єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об'єднань).
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють ОСОБА_3 дорожнього руху, що унормовані в Постанові Кабінету Міністрів України «Про правила дорожнього руху», яку затверджено постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306.
Відповідно до пункту 14.6.в ПДР обгін заборонено ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м - поза населеним пунктом.
Згідно з ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного проїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Стаття 222 КУпАП передбачає, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту.
У відповідності з ч.2 статті 222 КУпАП, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до п.10 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
За положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване. Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинна компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення, оскільки протокол є, зокрема, не лише засобом фіксації вчинення правопорушення, а й доказом дотримання (недотримання) посадовою особою, яка його складає, процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Як роз'яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів (абз. 4 п. 24 Постанови).
Згідно із статтею 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та ін.
Судом зясовано, що відповідачем інспектором УПП у Львівській області Цендровським В.В. при ухваленні постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 479332 не зазначено опису обставин, установлених при розгляді справи, зокрема відсутні відомості:
- із якого напрямку рухався позивач та на якому відрізку здійснив обгін транспортних засобів,
- чи наявний завчасно попереджувальний знак про те, що попереду буде пішохідний перехід,
- яка була видимість розмітки пішохідного переходу при покритті дороги піщаною сумішшю від ожеледиці, кількість транспортних засобів, обгін яких здійснювався та їх габаритність.
Встановлено, що в оскаржуваній постанові серії НК № 479332 у розділі 8 «До постанови додаються», інспектором Цендровським В.В. ніяких відомостей не зазначено, що вказує на відсутність жодних доказів, на підставі яких посадовою особою винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.
Із матеріалів справи вбачається, що відповідачами не надано до суду жодного доказу щодо правомірності дій інспектора відносно винесення постанови, необґрунтованості позовних вимог тощо.
Аналіз законодавчих норм, заперечення позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення дає підстави суду дійти висновку, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача, однак доказів на користь спростування позиції позивача відповідач суду не надав.
З врахуванням встановлених обставин справи суд дійшов висновку, що постанова в справі про адміністративне правопорушеннясерії НК № 479332 винесена безпідставно, оскільки порушення позивачем ОСОБА_3 дорожнього руху не підтверджується показаннями свідків, не зафіксоване показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису.
Зазначені обставини, за наявності неспростованого твердження позивача про відсутність порушення ним ПДР, є підставою для висновку, що постанова в справі про адміністративне правопорушення винесена з порушенням вимог закону щодо її законності та обґрунтованості, а тому підлягає скасуванню.
У відповідності з ч.3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно зі ст. 77 КАС України за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод та інтересів.
За ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 при складанні постанови в справі про адміністративне правопорушення діяв у спосіб та в межах повноважень, проте дійшов неправильного висновку про винуватість позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, його дії слід вважати правомірними, а тому позов у цій частині задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 77, 210, 241, 243, 294-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову в справі про адміністративне правопорушення серії НК № 479332 від 03.01.2019 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП із застосуванням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.
В решті позов залишити без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Головуючий Вотьканич В.А.