Справа № 520/124/19
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2019-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

04 березня 2019 р. Справа №520/124/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Котеньова О.Г., розглянувши за правилами спрощеного провадження у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 4 під., 6 пов., м. Харків, 61022, ) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Харкова щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні в період з 1 січня по 1 серпня 2018 року перерахунку щомісячного довічного утримання судді у відставці, виходячи з довідки Апеляційного суду Донецької області №35-13/209/2018 від 22.08.2018;

- зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України міста Харкова здійснити за зазначений період нарахування щомісячного довічного утримання судді у відставці ОСОБА_1, виходячи з посадового окладу працюючого судді, згідно з довідкою Апеляційного суду Донецької області №35-13/209/2018 від 22.08.2018;

- зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України міста Харкова виплатити ОСОБА_1 заборгованість у зв'язку з недоплатою щомісячного довічного утримання судді у відставці, що виникла за період з 1 січня по 1 серпня 2018 року;

- зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України міста Харкова виплатити ОСОБА_1 заборгованість у зв'язку з невірним перерахунком та недоплатою щомісячного довічного утримання судді у відставці, що виникла за серпень, вересень, жовтень 2018 року.

В обґрунтування позову зазначено, що 02.10.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання від заробітної плати з 01.01.2018. Листом № 774/Т-11 від 31.10.2018 позивачу відмовлено у перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2018, посилаючись на те, що Закон України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і суміжних прав" від 15.05.2018 року № 2415 - VIII набрав чинності 22.07.2018, тому перерахунок довічного грошового утримання було проведено з 01.08.2018. Доплата по перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді за серпень-жовтень 2018 року нарахована на листопад 2018 року та буде виплачена при надходженні фінансування.

Позивач вважає, що нездійснення відповідачем перерахунку та невиплата щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2018 по 01.08.2018 та доплата по перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді за серпень-жовтень 2018 року після надходження фінансування є незаконним та порушують права позивача.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву у строк, встановлений судом, в якому просить суд відмовити у задоволені позову у зв'язку з тим, що Закон України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і суміжних прав" від 15.05.2018 року № 2415 - VIII набрав чинності 22.07.2018, тому перерахунок довічного грошового утримання було проведено з 01.08.2018. Також відповідач зазначив, що доплата, у зв'язку з перерахунком з 01.08.2018 за період з 01.08.2018 по 31.10.2018 буде виплачена відповідно до п. 15 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 №365, відповідно до якого суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Відповідач вказав, що Кабінетом Міністрів України, на теперішній час, не розроблено окремого порядку щодо виплати заборгованості з соціальних виплат згідно із п. 15 вищезазначеного Порядку.

Відповідно до приписів ст.263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст.263 КАС України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши доводи позову, відзиву проти нього, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, Рішенням Донецької обласної ради народних депутатів від 25 лютого 1993 року ОСОБА_1 обрано суддею Куйбишевського районного суду м. Донецька та у відповідності до наказу начальника управління юстиції Донецької обласної ради народних депутатів від 2 березня 1993 року №65 з 1 березня 1993 року позивач приступив до виконання обов'язків на посаді судді.

Постановою Верховної ради України від 4 липня 2002 року №57-ІV позивача обрано безстроково на посаду судді апеляційного суду Донецької області.

Постановою Верховної Ради України від 16 липня 2015 року ОСОБА_1 звільнено з посади судді апеляційного суду Донецької області у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Наказом в.о. Голови апеляційного суду Донецької області від 29 липня 2015 року №236-к позивача відраховано зі штату апеляційною суду Донецької області у зв'язку з поданням заяви про відставку. На теперішній час ОСОБА_1 є внутрішньо перемішеною особою із зони антитерористичної операції з міста Донецька (довідка № НОМЕР_2, видана управлінням праці за соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської Ради) і з липня 2017 року проживає за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває на обліку в Шевченківському об'єднаному Управлінні Пенсійного Фонду України міста Харкова.

На підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.02.2018 у справі № 638/16797/17 Шевченківське об'єднане Управління Пенсійного Фонду України міста Харкова здійснило ОСОБА_1 нарахування щомісячного довічного утримання судді у відставці у розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

22 липня 2018 року набув чинності Закон України № 2415 від 15.05.2018 року "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав".

Зазначеним вище Законом України № 2415 від 15.05.2018 року внесені зміни до Закону № 1774-VIII, зокрема в абз. 2 п.3 розділу II слово та цифри " 1600" гривень" замінено словами та цифрами "прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року".

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року становив 1600 грн. Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2018 року встановлено в розмірі 1762 грн.

Також судом встановлено, що відповідно до довідки, виданої Апеляційним судом Донецької області № 35-13/209/2018 від 22.08.2018 заробітна плата позивача, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складає 29073,00 грн, в тому числі: оклад - 19382,00 грн, надбавка за вислугу років - 9691,00 грн.

02 жовтня 2018 року позивач звернувся з заявою до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про перерахунок розміру щомісяч ного довічного грошового утримання з 01.01.2018 відповідно до довідки Апеляційного суду Донецької області № 35-13/209/2018 від 22.08.2018.

Листом Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова № 774/Т-11 від 31.10.2018 позивачу відмовлено у здійсненні перерахунку довічного грошового утримання з 01 січня 2018 року, посилаючись на те, що Закон України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і суміжних прав" від 15.05.2018 р. № 2415-VIІI набрав чинності 22 липня 2018 року, тому перерахунок довічного грошового утрима ння позивачу було проведено з 01.08.2018. Доплата по перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді за серпень-жовтень 2018 року нарахована на листопад 2018 року та буде виплачена при надходженні фінансування.

Не погодившись з зазначеним діями Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними приписами норм чинного законодавства.

Відповідно до частини 4 статті 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" незалежність судді забезпечується окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установлених законом, належним матеріальним та соціальним забезпечення судді.

Відповідно до ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: вислугу років; перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці.

Згідно з п. 7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. В цьому ж рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності.

Відповідно до п. 3 Рішення Конституційного Суду України від 8 червня 2016 року за № 4-рп/2016 щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов'язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Тобто, наведене свідчить, що зміна розміру складових суддівської винагороди працюючого судді є підставою для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

22 липня 2018 року набрав законної сили Закон України від 15 травня 2018 "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав", відповідно до якого внесені зміни до Закону № 1774-VIII, зокрема в абз. 2 п.3 розділу II слово та цифри " 1600 гривень" замінено словами та цифрами "прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року".

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року становив 1600 грн. Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2018 року встановлено в розмірі 1762 грн.

Порядок подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці визначений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року № 3-1 (зареєстрована в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за № 200/14891) далі - Порядок).

Згідно з п. 3 розділу 2 вказаного Порядку звернення за перерахунком щомісячного довічного утримання проводиться в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Як вже було встановлено з довідки, виданої Апеляційного суду Донецької області № 35-13/209/2018 від 22.08.2018, заробітна плата позивача, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці складає 29073,00 грн, в тому числі: оклад - 19382,00 грн, надбавка за вислугу років - 9691,00 грн.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач має право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01.01.2018 по 31.07.2018.

Посилання представника відповідача на те, що Закон України № 2415 набрав чинності 22.07.2018, у зв'язку з чим застосовується для перерахунку пенсії лише з 01.08.2018 є необґрунтованими, оскільки відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2018 року становить 1762,00 гривні, а з 01 січня 2018 року посадовий оклад суддів встановлюється, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 1762,00 гривні, а тому саме з цієї дати зміна грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, є підставою для проведення перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, що дає підстави для висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.

Щодо позовних вимог про зобов'язання Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Харкова виплатити ОСОБА_1 заборгованість у зв'язку з невірним перерахунком та недоплатою щомісячного довічного утримання судді у відставці, що виникла за серпень, вересень, жовтень 2018 року, суд зазначає, що відповідачем щомісячне грошове утримання судді за вказаний період нарахована у повному обсязі, однак не виплачена з посиланням на п. 15 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Суд вважає позицію відповідача неприйнятною, виходячи з наступного.

Так, за змістом конституційних норм (ст.ст. 113, 116, 117 Конституції України), Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Особливу увагу варто звернути на те, що у преамбулі до Закону № 1058-IV зазначено, що зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Конституційне поняття "Закон України", на відміну від поняття "законодавство України", не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Судом встановлено, що жодних змін у вказаний Закон з приводу особливостей виплати заборгованості пенсіонерам, які є внутрішньо переміщеними особами, Верховною Радою не приймались.

Статтею 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акту нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

При цьому, суд звертає увагу на тому, що статус внутрішньо переміщеної особи надає особі спеціальні, додаткові права (або "інші права", як це зазначено у ст. 9 Закону № 1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб"), не звужуючи, між тим, обсяг конституційних прав та свобод особи та створюючи додаткові гарантії їх реалізації, а тому відповідач повинен всіляко сприяти відновленню виплат, гарантованих державою внутрішньо переміщеним особам.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як встановлено судом під час розгляду справи, право на отримання позивачем щомісячного грошового утримання відповідачем не оскаржується, однак зазначене право було піддано формальним обмеженням, з підстав та у спосіб, які суперечать вимогам Конституції та законам України.

Керуючись принципом верховенства права, гарантованим ст.8 Конституції України та ст.6 КАС України, суд на підставі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд враховує судову практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) констатував, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків.

Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A №18).

Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні.

Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява №58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист. Крім того, суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Засіб захисту, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правового захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про те, що задоволення позовних вимог щодо зобов'язання Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Харкова здійснити за зазначений період нарахування щомісячного довічного утримання судді у відставці ОСОБА_1, виходячи з посадового окладу працюючого судді, згідно з довідкою Апеляційного суду Донецької області №35-13/209/2018 від 22.08.2018; зобов'язання Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Харкова виплатити ОСОБА_1 заборгованість у зв'язку з недоплатою щомісячного довічного утримання судді у відставці, що виникла за період з 1 січня по 1 серпня 2018 року; зобов'язання Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Харкова виплатити ОСОБА_1 заборгованість у зв'язку з невірним перерахунком та недоплатою щомісячного довічного утримання судді у відставці, що виникла за серпень, вересень, жовтень 2018 року є належним способом відновлення порушеного права позивача, а також слугуватиме меті усунення порушень, допущених відповідачем у спірних правовідносинах.

Також суд керується приписами ч. 4 ст. 245 КАС України, за змістом якої у разі визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст.4-10, 19, 77, 139, 241-246, 250, 255, 262, 236 293, 295, 297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 4 під., 6 пов., м. Харків, 61022, ) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Харкова щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні в період з 1 січня по 1 серпня 2018 року перерахунку щомісячного довічного утримання судді у відставці, виходячи з довідки Апеляційного суду Донецької області №35-13/209/2018 від 22.08.2018.

Зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України міста Харкова здійснити за зазначений період нарахування щомісячного довічного утримання судді у відставці, ОСОБА_1, виходячи з посадового окладу працюючого судді, згідно з довідкою Апеляційного суду Донецької області №35-13/209/2018 від 22.08.2018.

Зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України міста Харкова виплатити ОСОБА_1 заборгованість у зв'язку з недоплатою щомісячного довічного утримання судді у відставці, що виникла за період з 1 січня по 1 серпня 2018 року.

Зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України міста Харкова виплатити ОСОБА_1 заборгованість у зв'язку з невірним перерахунком та недоплатою щомісячного довічного утримання судді у відставці, що виникла за серпень, вересень, жовтень 2018 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 4 під., 6 пов., м. Харків, 61022, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) грн 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності редакцією Кодексу адміністративного судочинства України від 15.12.2017.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі виготовлено 04 березня 2019 року.

Суддя О.Г. Котеньов