Справа № 826/11059/18
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Коротких А.Ю. та Файдюка В.В.,

за участю секретаря - Казюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» до Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області, за участю третьої особи - Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2018 року ПАТ «Укрнафта» звернулося до суду з позовом, у якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення (форми «Ш») Миргородської ОДПІ Головного правління ДФС у Полтавській області: від 22 липня 2015 року № ; від 22 липня 2015 року № ; від 29 липня 2015 року № ; від 29 липня 2015 року № ; від 29 липня 2015 року № ; від 29 липня 2016 року № ; від 29 липня 2016 року № ; від 29 липня 2016 року № ; від 29 липня 2016 року № ; від 29 липня 2016 року № .

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 грудня 2018 року вказаний адміністративний позов був задоволений.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права. Скаржник вказує на те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення були прийняті на підставі актів камеральних перевірок. Проведення таких перевірок не потребує винесення наказу про їх призначення. Під час камеральних перевірок були виявлені факти сплати ПАТ «Укрнафта» податкових зобов'язань з порушенням установлених строків, у зв'язку з чим оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями до позивача були застосовані штрафні (фінансові) санкції.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначив, що положення пп. 75.1.1, 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України у редакції, чинній на час проведення перевірок, не передбачали можливості проведення перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податкових зобов'язань у порядку камеральної перевірки.

Під час судового засідання представник відповідача, яка також є представником третьої особи, підтримала апеляційну скаргу та просила суд її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Представник позивача в судовому засіданні заперечувала проти апеляційної скарги та просила суд відмовити в її задоволенні посилаючись на те, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, а підстави для його скасування - відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Миргородської ОДПІ Головного управління ДФС у Полтавській області залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 грудня 2018 року - без змін виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами даної справи не заперечується, що Миргородською ОДПІ Головного управління ДФС у Полтавській області було проведено 10 (десять) перевірок ПАТ «Укрнафта», за результатами яких відповідачем складені податкові повідомлення-рішення, якими з однаковим правовим обґрунтуванням (на підставі п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України) до ПАТ «Укрнафта» застосовано штрафні санкції, виходячи зі ставки 10 % та 20 % в залежності від кількості днів затримки виконання грошових зобов'язань з: 1) плати за користування надрами для видобування корисних копалин; 2) рентної плати за користування надрами для видобування корисних копали, сплата яких врегульовувалась положенням п. 257.53 ст. 257, п. 263.1214 ст. 263 Податкового кодексу України.

Так, за результатами камеральної перевірки податкового розрахунку плати за користування надрами для видобування корисних копалин від 19 листопада 2014 року № , поданого ПАТ «Укрнафта» за жовтень 2014 року, відповідачем було складено акт про результати камеральної перевірки від 10 липня 2015 року № 16-20-15-02-49/88/00135390/265, на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення від 22 липня 2015 року № (форми «Ш»), яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 168211 грн 35 коп., виходячи зі ставки 20 % від кількості днів затримки виконання грошового зобов'язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин (нафти).

За результатами проведеної перевірки податкових розрахунків плати за користування надрами для видобування корисних копалин від 22 вересня 2014 року № , від 20 жовтня 2014 року № , від 19 листопада 2014 року № , від 19 грудня 2014 року № за серпень, вересень, жовтень, листопад 2014 року відповідачем було складено акт про результати камеральної перевірки від 10 липня 2015 року № 16-20-15-02-49/89/00135390/266, на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення від 22 липня 2015 року № (форми «Ш»), яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 1189 грн 99 коп., виходячи зі ставки 20 % в залежності від кількості днів затримки виконання грошового зобов'язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин (природного газу).

За результатами проведеної перевірки своєчасності сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з плати за користування надрами для видобування природного газу, податкових розрахунків за серпень - листопад 2014 року відповідачем складено акт про результати перевірки від 10 липня 2015 року № 58/16-30-15-02-49/00135390, на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення від 29 липня 2015 року № (форми «Ш»), яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 1038824 грн 48 коп., виходячи зі ставки 20% в залежності від кількості днів затримки виконання грошового зобов'язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин (природного газу).

За результатами проведеної перевірки своєчасності сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з плати за користування надрами для видобування природного газу, податкових розрахунків від 19 листопада 2014 року № , від 19 грудня 2014 року № за жовтень, листопад 2014 року відповідачем складено акт про результати перевірки від 10 липня 2015 року № 59/16-30-15-02-49/00135390, на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення від 29 липня 2015 року № (форми «Ш»), яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 9658 грн 41 коп., виходячи зі ставки 20% в залежності від кількості днів затримки виконання грошового зобов'язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин (газовий конденсат).

За результатами проведеної перевірки своєчасності сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з плати за користування надрами для видобування нафти, податковий розрахунок від 19 листопада 2014 року № за жовтень 2014 року відповідачем складено акт про результати камеральної перевірки від 10 липня 2015 року № 60/16-30-15-02-49/00135390, на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення від 29 липня 2015 року № (форми «Ш»), яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 31401 грн 08 коп., виходячи зі ставки 20% в залежності від кількості днів затримки виконання грошового зобов'язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин (нафти).

За результатами проведеної камеральної перевірки податкових декларацій з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин від 19 листопада 2014 року № , від 19 грудня 2014 року № 907353001, від 17 січня 2015 року № , від 12 травня 2015 року № , від 07 серпня 2015 року № відповідачем складено акт про результати камеральної перевірки від 08 липня 2016 року № 54/16-30-12-11/00135390, на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення від 29 липня 2016 року № (форми «Ш»), яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 3155 грн 59 коп., виходячи зі ставки 10 % в залежності від кількості днів затримки виконання грошового зобов'язання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (нафти) та податкове повідомлення-рішення від 29 липня 2016 року № (форми «Ш»), яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 188882 грн 10 коп., виходячи зі ставки 20 % в залежності від кількості днів затримки виконання грошового зобов'язання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (нафти).

За результатами проведеної камеральної перевірки податкових декларацій з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин від 17 січня 2015 року № , від 12 травня 2016 року № відповідачем складено акт про результати камеральної перевірки від 08 липня 2016 року № 52/16-30-12-11/00135390, на підставі якого відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 29 липня 2016 року № (форми «Ш»), яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 992635 грн 99 коп., виходячи зі ставки 20 % в залежності від кількості днів затримки виконання грошового зобов'язання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (природного газу).

За результатами проведеної камеральної перевірки податкової декларації з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин від 12 травня 2015 року № відповідачем складено акт про результати камеральної перевірки від 08 липня 2016 року № 53/16-30-12-11/00135390, на підставі якого відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 29 липня 2016 року № (форми «Ш»), яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 104691 грн 64 коп., виходячи зі ставки 20 % в залежності від кількості днів затримки виконання грошового зобов'язання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (газового конденсату) та податкове повідомлення-рішення від 29 липня 2016 року № (форми «Ш»), яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 1904 грн 92 коп., виходячи зі ставки 10 % в залежності від кількості днів затримки виконання грошового зобов'язання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (газового конденсату).

Загальна сума нарахованого штрафу за наведеними податковими повідомленнями-рішеннями склала 2540555 грн 55 коп.

Відповідно до змісту вказаних актів, за результатами проведених перевірок відповідачем було зроблено висновок, що дані камеральних перевірок свідчать про несвоєчасну сплату суми податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях (розрахунках), уточнюючих деклараціях (розрахунках).

Вважаючи зазначені рішення відповідача протиправними позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, здійснюючи дослідження питань своєчасності сплати позивачем узгоджених сум податкового (грошового) зобов'язання, вийшов за межі предмету камеральної перевірки, у зв'язку з чим акти такої перевірки є доказами, здобутими з порушенням закону, що призводить до визнання перевірок незаконними та відсутності правових наслідків такої. Відповідно, прийняті на їх підставі податкові повідомлення-рішення є неправомірним.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (тут і надалі, в редакції, чинній на момент проведення перевірок та прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень) контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України право контролюючих органів на проведення камеральних, документальних (планових або позапланових; виїзних або невиїзних) та фактичних перевірок. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

За змістом пп. 75.1.1. п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).

Відповідно до п. 76.1 ст. 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

З аналізу вказаних правових норм вбачається, що Податковий кодекс України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, не передбачав право контролюючого органу під час проведення камеральної перевірки перевіряти своєчасність сплати податків. Фактично предмет камеральної перевірки передбачав встановлення повноти, своєчасності подання платником податкової звітності, перевірку правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складення розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування).

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 19 лютого 2019 року у справі № 820/7198/16.

Згідно з пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Отже, виходячи із змісту пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, перевірку своєчасності сплати податків контролюючий орган уповноважений був проводити в рамках документальної перевірки, в той час як можливість розгляду вказаного питання у 2015 - 2016 роках у межах камеральної перевірки законом не була передбачена.

З матеріалів справи вбачається, що підставами застосування до позивача штрафних санкцій за оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями слугували висновки контролюючого органу, які містились у актах перевірок від 10 липня 2015 року № 16-20-15-02-49/88/00135390/265, від 10 липня 2015 року № 16-20-15-02-49/89/00135390/265, від 10 липня 2015 року № 58/16-30-15-02-49/00135390, від 10 липня 2015 року № 59/16-30-15-02-49/00135390, від 10 липня 2015 року № 60/16-30-15-02-49/0013590, від 08 липня 2016 року № 54/16-30-12-11/00135390, від 08 липня 2016 року № 52/16-30-12-11/00135390, від 08 липня 2016 року № 53/16-30-12-11/00135390 про несвоєчасну сплату податкових зобов'язань позивачем.

Водночас, як вже зазначалось вище на момент проведення вказаних перевірок у відповідача були відсутні повноваження під час проведення камеральних перевірок досліджувати своєчасність сплати платником податків податкових зобов'язань.

З огляду на зазначені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що у даному випадку, відповідач, здійснюючи дослідження питань своєчасності сплати позивачем податкового (грошового) зобов'язання, вийшов за межі предмету камеральної перевірки. Відповідно, прийняті на підставі актів камеральної перевірки податкові повідомлення-рішення є неправомірними.

Доводи апеляційної скарги про дотримання відповідачем вимог чинного, станом на момент проведення перевірок та прийняття спірних рішень, законодавства колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки право контролюючого органу перевіряти в межах камеральної перевірки своєчасність сплати платником податків податкових зобов'язань у відповідача з'явилось з 01 січня 2017 року у зв'язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні».

Отже, доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні 06 грудня 2018 року та не можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Миргородської ОДПІ Головного управління ДФС у Полтавській області - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 грудня 2018 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 грудня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді А.Ю. Коротких

В.В. Файдюк

Постанова складена у повному обсязі 05 березня 2019 року.