Справа № 520/11813/18
Суддя: Лук'яненко М.О.
Дата ухвалення: 2019-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2019 р. № 520/11813/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Лук'яненко М.О.,

за участю секретаря судового засідання - Югова С.А.,

представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) до Головного управління Держпраці у Харківській області (вул. Алчевських, буд. 40, м. Харків, 61002), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд: скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами Головного управління Держпраці у Харківській області №ХК 0544/299/АВ/П/ТД-ФС від 23.07.2018 року на ФОП ОСОБА_2 у розмірі 111690,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що прийнята відповідачем постанова про накладення штрафу №ХК 0544/299/АВ/П/ТД-ФС від 23.07.2018 року на ФОП ОСОБА_2 у розмірі 111690,00 грн. без дотримання вимог чинного законодавства, а тому на думку, позивача підлягає скасуванню.

22 січня 2019 року від позивача надійшли письмові пояснення, в яких окрім іншого, ФОП ОСОБА_2 просила здійснювати розгляд справи за її відсутності.

Протокольною ухвалою від 25 лютого 2019 року суд закінчив підготовче судове засідання та призначив справу до розгляду по суті.

Відповідач через канцелярію суду 18.01.2019 подав відзив на позов, в якому вказав, що за порушення позивачем абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП, Головним управлінням Держпраці у Харківській області винесено постанову про накладення штрафу №ХК 0544/299/АВ/П/ТД-ФС. Дана постанова прийнята відповідачем з дотриманням вимог чинного законодавства, а тому скасуванню не підлягає.

Третя особа, Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 у судове засідання не прибув, надав через канцелярію суду 24.01.2019 письмові пояснення, в яких зазначив, що згідно виписки про державну реєстрацію, він зареєстрований та є фізичною особою-підприємцем, який за КВЕД здійснює наступні послуги: 85.51 Освіта у сфері спорту та відпочинку, 85.52 Освіта у сфері культури (основний), 93.12 Діяльність спортивних клубів, 93.19 Інша діяльність у сфері спорту. Також зазначив, що 08 січня 2018 року між ТОВ "Зоряна краса" як орендодавцем та ФОП ОСОБА_3, як орендарем укладено договір суборенди приміщень за адресою: м. Харків пр. Юбілейний, 56 для розміщення школи танців зі строком суборенди до 31.12.18. Отже, ФОП ОСОБА_3 13.06.18 та 19.06.18 за адресою: м. Харків пр. Юбілейний, 56 перебував як окремий суб'єкт господарювання за орендованими ним особисто приміщеннями, у яких здійснював особисто підприємницьку діяльність. Також зазначив, що ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 не перебувають у трудових відносинах один з одним, що в свою чергу свідчить про незаконність накладення штрафу за відсутність трудового договору.

21 лютого 2019 року через канцелярію суду від ФОП ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

Інспекторами Головного управління Держпраці у Харківській області 13 червня 2018 на підставі листа Головного управління ДФС у Харківській області від 04.05.2018 №1020/9/20-40-13-14-14 про порушення законодавства про працю, наказу "Про проведення заходу державного нагляду (контролю)" № 01.01-07/616 від 05.06.2018, направлення на проведення заходу державного нагляду (контролю) у формі інспекційного відвідування/невиїзного інспектування об'єкту відвідування № 01.01-94/02.03/1245 від 05.06.2018 здійснено спробу проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_2

13 червня 2018 відповідачем складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування №ХК0544/299/НД, у зв'язку із відсутністю об'єкта відвідування за місцезнаходження (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань).

Головне управління Держпраці у Харківській області 13.06.2018 складено вимогу про надання/поновлення документів №ХК0544/299/ПД.

19 червня 2018 року, за результатами інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_2 інспекторами праці складено акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №ХК0544/299/АВ, яким встановлено порушення позивачем ч. 1, 3 ст.24 КЗпП.

Судом встановлено, що на підставі акту інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи). яка використовує найману працю №ХК0544/299/АВ від 19.06.2018 заступником начальника Головного управління Держпраці у Харківській області у відповідності до абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП винесено постанову №ХК 0544/299/АВ/П/ТД-ФС від 23.07.2018 року, якою на ФОП ОСОБА_2 накладено штрафу у розмірі 111690,00 грн.

Щодо вирішення спірних правовідносин по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Державна служба України з питань праці є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб (п. 1 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 96 Положення про Державну службу України з питань праці (далі - Положення № 96).

Згідно пп. 6 п. 4 вказаного Положення № 96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Пунктом 7 Положення передбачено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України від 05.04.2007 № 877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - Закон № 877-V).

Згідно зі ст.1 вказаного Закону, державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища. Заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

Частиною 3 статті 6 Закону № 877-V передбачено, що суб'єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Згідно з ч. 5 ст. 7 Закону № 877-V перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов'язані пред'явити керівнику суб'єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб'єкту господарювання копію посвідчення (направлення).

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) без посвідчення (направлення) на здійснення заходу та службового посвідчення не має права здійснювати державний нагляд (контроль) суб'єкта господарювання. Суб'єкт господарювання має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу, якщо вони не пред'явили документів, передбачених цією статтею.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295 затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об'єкт відвідування) (надалі - Порядок № 295).

У відповідності до приписів пунктів 2, 3 Порядку № 295, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці. Інспекторами праці є посадові особи Держпраці та її територіальних органів, виконавчих органів рад (далі - органи контролю), посадовими обов'язками яких передбачено повноваження щодо здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - контрольні повноваження). Контрольні повноваження інспектора праці підтверджується службовим посвідченням встановленої Мінсоцполітики форми, що видається Держпраці.

Відповідно до пунктів 16, 17 Порядку № 295 у разі створення об'єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці (відмова у допуску до проведення відвідування (ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування; перешкода в реалізації інших прав, передбачених пунктом 11 цього Порядку), відсутності об'єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування), відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування із зазначенням відповідних причин, який за можливості підписується керівником об'єкта відвідування або іншою уповноваженою особою. Копія акта, зазначеного у пункті 16 цього Порядку, надсилається органам, яким підпорядкований об'єкт відвідування (за наявності), для вжиття заходів з усунення перешкод і забезпечення присутності об'єкта відвідування за своїм місцезнаходженням.

Згідно з підпунктом 54 пункту 4 Положення № 96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Держпраці;

Статтею 265 КЗпП України передбачена відповідальність за порушення законодавства про працю.

Так, відповідно до частини 2 вказаної статті КЗпП юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення; порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення; недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення; недотримання встановлених законом гарантій та пільг працівникам, які залучаються до виконання обов'язків, передбачених законами України "Про військовий обов'язок і військову службу", "Про альтернативну (невійськову) службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення; недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення; вчинення дій, передбачених абзацом шостим цієї частини, при проведенні перевірки з питань виявлення порушень, зазначених в абзаці другому цієї частини, - у стократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення; порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати.

Як встановлено судом, підставою для винесення спірної постанови стало те, що ОСОБА_2 порушено норми частини 1, 3 статті 24 КЗпП України, а саме: зафіксовано факт допущення працівників до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та не повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При цьому, суд зазначає, що приміщення де , на думку відповідача, ФОП ОСОБА_2 здійснює свою підприємницьку діяльність, використовується у своїй діяльності ФОП ОСОБА_3, як орендар на підставі договору суборенди приміщень за адресою: м. Харків пр. Юбілейний, 56 для розміщення школи танців зі строком суборенди до 31.12.18, що підтверджується договором суборенди від 08.01.2018. Таким чином, ФОП ОСОБА_3 13.06.18 та 19.06.18 за адресою: м.Харків, пр.Юбілейний, 56 перебував як окремий суб'єкт господарювання в орендованих ним особисто приміщеннях і здійснював власну підприємницьку діяльність

Враховуючи, що ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 є окремими суб'єктами господарювання і не перебувають у трудових відносинах, в них відсутній обов'язок щодо укладення трудового договору, як то визначено ч.1, 3 ст. 24 КЗпП.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що правові підстави для застосування до ОСОБА_2 штрафу у відповідності до абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП у розмірі 111690,00 грн. відсутні.

Таким чином, дії Головного управління Держпраці у Харківській області щодо проведення інспекційного відвідування є незаконними, а постанова Головного управління Держпраці у Харківській області про накладення штрафу №ХК 0544/299/АВ/П/ТД-ФС від 23.07.2018 року - протиправною та є такою, що підлягає скасуванню.

Згідно ст. 17 Закону "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень полягає в тому, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, та оцінці всіх фактів і обставин, що мають значення. В рішенні №37801/97 від 1 липня 2003 р. по справі "Суомінен проти Фінляндії" Європейський суд вказав, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень, а в рішенні від 10 лютого 2010 р. у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд відзначив, що у рішеннях судів та органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. В рішенні від 27 вересня 2010 р. по справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" Європейський суд зазначив, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Як зазначено в рішенні по справі Black Clawson Ltd. v. Papierwerke AG, (1975) AC 591 at 638, сприйняття верховенства права як конституційного принципу вимагає того, аби будь-який громадянин, перед тим, як вдатися до певних дій, мав змогу знати заздалегідь, які правові наслідки настануть.

Відповідно до стаття 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Держпраці у Харківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 про скасування постанови - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами Головного управління Держпраці у Харківській області №ХК 0544/299/АВ/П/ТД-ФС від 23.07.2018 року на ФОП ОСОБА_2 у розмірі 111690,00 грн.

Стягнути на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) судові витрати у розмірі 1762.00 (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 коп.) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Харківській області (вул. Алчевських, буд. 40, м. Харків, 61002).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 04 березня 2019 року.

Суддя М.О. Лук'яненко