Справа № 1740/2085/18
Суддя: Дорошенко Н.О.
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

06 березня 2019 року м. Рівне №1740/2085/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дорошенко Н.О.

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 01.12.2017:

№ НОМЕР_1 про застосування адміністративного штрафу та інших санкцій в розмірі 510,00 грн;

№ НОМЕР_2 про збільшення суми грошового зобовязання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 14900,78 грн (в т.ч. за основним платежем в розмірі 11920,62 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 2980,16 грн);

№ НОМЕР_3 про збільшення суми грошового зобовязання за платежем військовий збір 1241,73 грн (в т.ч. за основним платежем в розмірі 993,38 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 248,35 грн).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки податкового органу є помилковими та не ґрунтуються на фактичних обставинах справи, а оскаржувані рішення прийняті з порушенням вимог податкового законодавства. Ствердив, що визначення контролюючим органом загальної суми річного оподатковуваного доходу на підставі даних декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2016 рік не відповідає положенням статті 164 ПК України, за змістом якої річним оподаткованим доходом фізичної особи є матеріальні блага, отримані протягом відповідного звітного податкового періоду. При цьому зауважив, що відповідачем було безпідставно включено до бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб за 2016 рік усі активи, які було зазначено позивачем у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2016 рік та набуте позивачем майно протягом життя, а також видатки та правочини членів сімї позивача, про що вказано у акті перевірки. Позивач стверджує, що ці статки, які були відображені позивачем в електронній декларації за 2016 рік, контролюючий орган необґрунтовано та безпідставно вважає доходом, який позивач отримав у 2016 році. Оскільки до перевірки позивачем було надано усі наявні документи, а податковий орган не перевірив джерела походження коштів, позивач стверджував, що висновки відповідача щодо неоподаткування доходів з невстановлених джерел побудовані виключно на припущеннях відповідача.

Ухвалою від 06.08.2018 судом прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу визначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі.

Відповідач позову не визнав. Представник відповідача подав суду відзив на позовну заяву (а.с.62-66), у якому зазначив, що документальною перевіркою з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.01.2015 по 31.12.2016, використовуючи інформацію баз даних органів ДФС, даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, НАІС ДДАІ МВС України та іншої податкової інформації, наявної в контролюючому органі, а також відповідно до наданих ОСОБА_1 пояснень та копій документів, встановлено невідповідність отриманих ОСОБА_1 доходів з урахуванням доходів членів сімї, одержаних з офіційних джерел, до вартості статків платника податків. А саме, відповідно до даних електронної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2016 рік позивачем придбано автомобіль Volkswagen Passat 2016 року випуску вартістю 1153621,00 грн, проте, за результатом співставлення даних щодо доходів позивача та членів його сімї у електронних деклараціях особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2015 рік та 2016 рік, перевіркою встановлено недостатність коштів з офіційних джерел позивача та членів його сімї для придбання автомобіля Volkswagen Passat 2016 року випуску вартістю 1153621,00 грн у сумі 66225,66 грн. Тобто, вказана сума перевищує офіційні доходи позивача та членів його сімї, а відтак, в результаті перевірки встановлено, що вказані доходи отримані без сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору, тому відповідачем підставно донараховано позивачу податок на доходи фізичних осіб за 2016 рік у сумі 1920,62 грн (за ставкою 18%) та штраф у сумі 2980,16 грн (25%), а також військовий збір за результатами декларування за 2016 рік в сумі 993,38 грн (66225,66 грн х 1,5% ставка податку). Окрім того, перевіркою встановленого порядку ведення Книги обліку доходів і витрат з метою визначення суми загального річного оподатковуваного доходу та виконання обовязку щодо подання податкової декларації встановлено, що позивачем не забезпечено ведення Книги обліку доходів і витрат, а також виявлено факт не подання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік, тому застосовано штрафи у сумі 510 грн та 170 грн відповідно по кожному факту. Тому відповідач стверджував, що доводи позовної заяви не спростовують висновків акту перевірки позивача, відтак позовні вимоги є необґрунтованими. З таких підстав просив суд відмовити у позові повністю.

18.08.2018 представником позивача подано через відділ документального забезпечення Рівненського окружного адміністративного суду (канцелярію) заяву (а.с.141), за змістом якої позивач, не змінюючи підстав адміністративного позову, уточнює позовні вимоги та просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4.

У підготовчому судовому засіданні 18.09.2018 суд ухвалив закрити підготовче провадження і призначити справу до розгляду по суті.

Представник позивача подав суду письмові пояснення (а.с.165-170), у яких зазначив, що податкова декларація та декларація особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування є різними деклараціями, які принципово відрізняються за функціями, змістом, методологією та субєктами контролю та перевірки. Окрім того, Податковий кодекс України (далі -ПК України) не визначає для цілей оподаткування поняття статків, а визначення бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб на підставі декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, суперечить вимогам статті 164 ПК України. Тому стверджував, що річним доходом фізичної особи для цілей оподаткування вважаються матеріальні блага, отримані особою протягом звітного податкового періоду, які включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, а не статки позивача за його життя разом із доходами членів сімї сукупно. Додав, що у звязку із відсутністю доходів для декларування позивач не зобовязаний був подавати відповідну декларацію за 2016 рік, як і зберігати документи звітності.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю з підстав, наведених в заявах по суті справи.

Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив з підстав, наведених у відзиві.

У зв'язку з неявкою у судове засідання 20.02.2019 представників сторін, відповідно до частини девятої статті 205 КАС України, згідно з ухвалою від 20.02.2019 суд перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши доводи та аргументи учасників справи, викладені в заявах по суті справи, та фактичні обставини, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, суд встановив та врахував таке.

Згідно з наказом від 24.10.2017 № 1710 (а.с.102), на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.11 пункту 78.1, пункту 78.4 статті 78, статті 79, пункту 82.2 статті 2, статті 86 ПК України, посадовими особами відповідача у період з 27.10.2017 по 02.11.2017 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків фізичної особи ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.01.2015 по 31.12.2016.

За результатами перевірки складено акт від 09.11.2017 № 1241/17-00-13-09/НОМЕР_5 (далі акт перевірки) (а.с.19-32).

Згідно з зазначеним актом у ході перевірки, зокрема, встановлено таке:

Станом на 01.01.2015 збереження ОСОБА_1 та ОСОБА_2 становлять 81583,48 грн.

В електронній декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2015 рік ОСОБА_1 відображено наявність у власності наступних статків: готівкові кошти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 520000 грн та кошти, розміщені на банківських рахунках АБ «Укргазбанк» у розмірі 5000 доларів США.

Водночас, перевіркою на підставі, зокрема, інформації баз даних ДФС та первинних документів встановлено, що протягом 2015 року дохід ОСОБА_1, ОСОБА_2 (дружина) та ОСОБА_3 (донька) становить 241508,42 грн.

Отже, станом на 31.12.2015 збереження ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (доньки) фактично становлять 241508,42 грн, що менше задекларованих грошових активів в електронній декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2015 рік ОСОБА_1 на суму 278491,58 грн, походження коштів на вказану суму не встановлене та перевищує офіційні доходи та збереження ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (донька), законність підстав набуття вказаних коштів не підтверджено доказами.

Станом на 02.12.2016 - дату оплати у період з 26.09.2016 по 02.12.2016 за договором купівлі - продажу транспортного засобу - легкового автомобіля марки Volkswagen Passat 2016 року випуску вартістю 1153621,00 грн, доходи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 становлять 1087395,34 грн (241508,42 грн + 99205,19 грн + 36630,73 грн + 69953,00 грн + 10923,00 грн + 395175,00 грн + 234000,00 грн), а саме:

заробітна плата ОСОБА_1 в період з 01.01.2016 по 02.12.2016 у сумі 99205,19 грн;

заробітна плата ОСОБА_2 в період з 01.01.2016 по 02.12.2016 у сумі 36630,73 грн;

заробітна плата ОСОБА_3 (донька) в період з 01.01.2016 по 32.12.2016 у сумі 69953,00 грн;

відсотки по банку 10923,00 грн;

позика від гр. ОСОБА_4 у сумі 395175,00 грн;

реалізація 10.11.2016 автомобіля "Опель Астра" 234000,00 грн.

Таким чином, за результатами проведеної перевірки відповідно до наявної в ході перевірки інформації, наданих платником пояснень, підтверджуючих документів та діючого чинного законодавства, не підтверджено відповідність отриманих ОСОБА_1 доходів з урахуванням доходів членів сімї, одержаних з офіційних джерел, вартості статків платника податків, а саме для придбання автомобіля Volkswagen Passat 2016 року випуску вартістю 1153621,00 грн недостатньо коштів в розмірі 66225,66 грн (1153621,00 грн - 1087395,34 грн), що не відповідає та перевищує офіційні доходи, законність підстав набуття яких не підтверджено доказами, в результаті чого вказані доходи отримані без сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Також, перевіркою встановлено неподання платником податкової декларацїї про майновий стан і доходи за 2016 із відображенням отриманого доходу ознака доходу «127», а також не забезпечено зберігання первинних документів облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів.

Згідно з висновками акту документальною позаплановою невиїзною перевіркою встановлено порушення позивачем:

пп. 16.1.3 п. 16.1 ст.16, пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, абз.В п.176.1 ст. 176, п. 179.1 ст.179 ПК України у результаті неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік;

пп.164.2.20 п. 164.2 ст.164, п.167.1 ст. 167, п. 179.7 ст.179 ПК України, а саме: не оподаткування доходу в загальній сумі 66225,66 грн у звязку з не підтвердженням отриманих ОСОБА_1 доходів з урахуванням членів сімї, одержаних з офіційних джерел, вартості статків платника податків, а саме для придбання автомобіля Volkswagen Passat 2016 року випуску вартістю 1153621,00 грн недостатньо коштів в розмірі 66225,66 грн (1153621,00 грн - 1087395,34 грн), в результаті чого перевіркою донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2016 рік в сумі 11920,62 грн;

пп.1.2, пп.1.3, пп.1.6 п.16-1 підрозділу 10 Розділу XX ПК України, а саме: не оподаткування доходу в загальній сумі 66225,66 грн у зв'язку з не підтвердженням отриманих ОСОБА_1 доходів з урахуванням членів сім'ї, одержаних з офіційних джерел, вартості статків платника податків, а саме для придбання автомобіля Volkswagen Passat 2016 року випуску вартістю 1153621,00 грн недостатньо коштів в розмірі 66225,66 грн (1153621,00 грн - 1087395,34 грн), в результаті чого перевіркою донараховано військовий збір за результатами річного декларування за 2016 рік в сумі 993,38 грн (66225,66 грн х 1,5% ставка податку);

п.44.1 ст.44, п.44.3 ст.44 ПК України - незабезпечення платником податків зберігання первинних документів облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів.

Не погодившись із вказаними висновками за результатом перевірки позивач подав заперечення до акта № 1241/17-00-13-09/НОМЕР_5 від 09.11.2017 (а.с.68-70), на які відповідачем надано відповідь від 28.11.2017 № 2041/ФОП/17-00-13-09-04 (а.с.71-78), згідно з якою аргументи позивача у запереченнях не спростовують висновки акту перевірки.

На підставі акта перевірки від 09.11.2017 № 1241/17-00-13-09/НОМЕР_5 та відповіді на заперечення від 28.11.2017 № 2041/ФОП/17-00-13-09-04 відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 01.12.2017:

№ НОМЕР_1, згідно з яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) за платежем «адміністративні штрафи та інші санкції місцевий бюджет» в розмірі 510,00 грн (а.с.11-12);

№ НОМЕР_2, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування» в сумі 14900,78 грн, з яких: 11920,62 грн - за основним платежем та 2980,16 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (а.с.13-14);

№ НОМЕР_3, згідно з яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) за платежем «податок на доходи фізичних осіб» в розмірі 170,00 грн (а.с.15-16);

№ НОМЕР_4, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання за платежем «військовий збір» в сумі 1241,73 грн, з яких: 993,38 грн - за основним платежем та 248,35 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (а.с.17-18).

Позивачем оскаржено в адміністративному порядку вказані податкові повідомлення-рішення. Рішенням ДФС від 05.02.2018 № 1704/П/99-99-11-02-01-14 залишені без змін податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Рівненській області від 01.12.2017 № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4, а скаргу позивача залишено без задоволення (а.с.33-37).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд враховує таке.

Відповідно до підпункту 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України, дохід з джерелом їх походження з України це будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов'язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов'язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Згідно з підпунктом 14.1.55 пункту 14.1 статті 14 ПК України, дохід, отриманий з джерел за межами України, - будь-який дохід, отриманий резидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності за межами митної території України, включаючи проценти, дивіденди, роялті та будь-які інші види пасивних доходів, спадщину, подарунки, виграші, призи, доходи від виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими та трудовими договорами, від надання резидентам в оренду (користування) майна, розташованого за межами України, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих за межами України портів, доходи від продажу майна, розташованого за межами України, дохід від відчуження інвестиційних активів, у тому числі корпоративних прав, цінних паперів тощо; інші доходи від будь-яких видів діяльності за межами митної території України або територій, непідконтрольних контролюючим органам.

Відповідно до пунктів 23.1, 23.2 статті 23 ПК України, базою оподаткування визнаються конкретні вартісні, фізичні або інші характеристики певного об'єкта оподаткування. База оподаткування - це фізичний, вартісний чи інший характерний вираз об'єкта оподаткування, до якого застосовується податкова ставка і який використовується для визначення розміру податкового зобов'язання.

База оподаткування і порядок її визначення встановлюються цим Кодексом для кожного податку окремо.

Згідно з пунктом 164.1 статті 164 ПК України, базою оподаткування доходів фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до підпункту 164.1.1. пункту 164.1 статті 164 ПК України, загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

За правилами підпункту 164.1.2 пункту 164.1 статті 164 ПК України, загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені у пункті 164.2 статті 164 ПК України, зокрема, відповідно до підпункту 164.2.20 цієї статті до їх переліку відносяться інші доходи, крім зазначених у статті 165 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 164.3. статті 164 ПК України, при визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій так і негрошовій формах.

Таким чином, визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, є фактичне отримання такого доходу платником податків.

Отже, база оподаткування для розрахунку податку на доходи фізичних осіб визначається виключно прямими методами та дорівнює сумі всіх отриманих платником податку-фізичною особою доходів за звітний період, відомості про які прямо зазначені в офіційних інформаційних базах (або інших офіційних джерелах інформації).

Органи ДФС контролюють правильність визначення платником податків-фізичною особою податкового зобов'язання на підставі відомостей, які містяться в поданій таким платником податковій декларації та відомостей про отримані таким платником податків доходи, які містяться в різноманітних інформаційних базах, в яких чітко та однозначно визначена сума такого доходу.

Якщо сума доходів платника податку-фізичної особи, інформація про які міститься в різноманітних інформаційних базах та інших офіційних джерелах інформації про доходи такого платника податків, перевищує суму доходів, яку платник податку на доходи фізичних осіб вказав в своїй податковій декларації, то орган ДФС самостійно нараховує на суму такого перевищення грошове зобов'язання та штрафні санкції, які платник податків повинен додатково сплатити до бюджету.

Згідно з актом перевірки, податковим органом встановлено заниження позивачем податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 66225,66 грн та несплату військового збору на суму 993,38 грн наслідок порушення підпункту 164.2.20 пункту 164.2 статті 164 ПК України, згідно з яким до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються інші доходи, крім зазначених у статті 165 цього Кодексу.

До вказаного висновку податковий орган дійшов внаслідок аналізу відомостей, зазначених у деклараціях особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2015 і 2016 роки (електронні декларації) та порівняння цих відомостей з інформацією, яка міститься в інформаційних базах органів ДФС, та наданих позивачем документів. При цьому, відповідач фактично вирахував від загальної суми вартості майна, грошових активів та інших витрат (статків позивача), інформація про які міститься в електронних деклараціях позивача за 2015 і 2016 роки, суми отриманих позивачем та членами його сімї доходів протягом 1998 - 2016 років, інформація про які міститься в наявній у відповідача податковій інформації та наданих позивачем документах (стор.9 та 11 акту перевірки).

Так, різниця між статками та отриманими доходами позивача та членів його сімї, за висновками контролюючого органу становить 278491,58 грн у 2015 році (520000,00 грн (сума задекларована у Е-декларації) 241508,42 грн (сума збережень позивача та членів його сімї за результатом перевірки) = 278491,58 грн стор.19 акту перевірки); та 66225,66 грн за період з 01.01.2016 по 02.12.2016 (дата оплати автомобіля Volkswagen Passat 2016 року випуску) (1153621,00 грн (вартість автомобіля) - 1087395,34 грн (суму збережень позивача та членів його сімї за вказаний період встановлена перевіркою) = 66225,66 грн стор.19-20 акту перевірки). При цьому, 66225,66 грн, на думку відповідача, є тим загальним річним доходом позивача, з якого не сплачено податок на доходи фізичних осіб та військовий збір.

В акті перевірки податковий орган наводить перелік належного позивачу майна та підсумовує отримані позивачем та членами його сімї доходи, починаючи з 1998 року, зокрема, шляхом арифметичних підрахунків вартості усього задекларованого позивачем у Е-декларації за 2016 рік майна за мінусом сукупних доходів позивача та членів його сімї, та робить висновок, що сума отриманих доходів є недостатньою для придбання належного позивачу майна, а отже таке майно було придбано за рахунок інших доходів, з яких не було сплачено податок на доходи фізичних осіб та військовий збір.

Зазначене фактично свідчить про використання контролюючим органом непрямих методів контролю, що не відповідає вимогам чинного законодавства, з огляду на таке.

За загальним визначенням непрямі методи при визначенні сум податкових зобов'язань - це визначення контролюючим органом сум податкових зобов'язань платника податків за допомогою побічних, посередницьких показників, отриманих від інших суб'єктів, як правило не пов'язаних з податковим обліком.

Суд звертає увагу на те, що чинним законодавством не передбачено застосування податковим органом методів непрямого контролю, внаслідок чого наразі відсутнє нормативне регулювання щодо використання таких методів.

На підставі викладеного в сукупності суд дійшов висновку, що визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, є фактичне отримання такого доходу платником податків. База оподаткування для розрахунку податку на доходи фізичних осіб визначається виключно прямими методами та дорівнює сумі всіх отриманих платником податку-фізичною особою доходів за звітний період, відомості про які прямо зазначені в офіційних інформаційних базах (або інших офіційних джерелах інформації). При цьому суд зазначає, що використання контролюючим органом непрямих методів контролю не відповідає вимогам чинного законодавства.

Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 21.02.2019 у справі № 826/7029/17.

Окрім того суд вважає, що інформація із декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, не може бути джерелом інформації для визначення податкових зобов'язань платника податків, з огляду на таке.

Відповідно до статті 61 ПК України, податковий контроль це система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно зі статтею 62 ПК України, податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин; моніторингу контрольованих операцій та опитування посадових, уповноважених осіб та/або працівників платника податків відповідно до статті 39 цього Кодексу.

Статтею 72 ПК України передбачено, що для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла: від платників податків та податкових агентів, зокрема інформація: від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та Національного банку України, зокрема інформація: від банків, інших фінансових установ - інформація про наявність та рух коштів на рахунках платника податків; від органів влади інших держав, міжнародних організацій або нерезидентів; за наслідками податкового контролю; для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності також використовується інша інформація, оприлюднена як така, що підлягає оприлюдненню відповідно до законодавства та/або добровільно чи за запитом надана контролюючому органу в установленому законом порядку.

Отже, відповідно до підпункту 72.1.6 пункт 72.1 статті 72 ПК України, для інформаційно - аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів може бути використано іншу інформацію, оприлюднену як таку, що підлягає оприлюдненню відповідно до законодавства та/або добровільно чи за запитом надану контролюючому органу в установленому законом порядку.

Системний аналіз положень ПК України дає підстави для висновку, що законодавець для цілей визначення податкових зобов'язань має на увазі іншу інформацію, на підставі якої можна чітко встановити наявність об'єкту оподаткування, вид доходу, період його отримання, розмір та джерело отримання доходу, що дозволяє достовірно визначити розмір бази оподаткування.

Разом з тим, приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення, податковий орган виходив із аналізу інформації, зазначеної позивачем на власний розсуд в деклараціях особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2015 та 2016 роки (електронні декларації) та порівняння цих відомостей з інформацією, яка міститься в інформаційних базах органів ДФС, та наданих позивачем документах.

Вказане свідчить на користь того, що висновки контролюючого органу в акті перевірки спираються на припущення, зокрема на загальні обрахунки сукупного доходу з 1998 року позивача та членів його сімї, а не на задокументовані та підтверджені належним чином відомості про доходи та операції позивача за конкретний звітний період.

Окрім того суд зазначає, що декларація особи, уповноваженої на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, подається особою не в цілях оподаткування, а має антикорупційне призначення. Її зміст відрізняється від документів, які містять податкову інформацію.

Отже, декларація особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, не є допустимим джерелом інформації для визначення податкових зобов'язань платника податків.

Враховуючи наведене, суд також вважає необґрунтованими висновки податкового органу стосовно не подання позивачем всупереч вимогам ПК України податкової декларації за 2016 рік та не забезпечення зберігання документів з питань обчислення та сплати податків, оскільки акт перевірки не містить інформації про отримання позивачем конкретних доходів за конкретними операціями, у тому числі за 2016 рік. Тому, відсутні підстави стверджувати про наявність у позивача обов'язку щодо подання податкової декларації за 2016 рік та ведення Книги обліку доходів і витрат з метою визначення суми загального річного оподатковуваного доходу за 2016 рік.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що Згідно з п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету ОСОБА_5 Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В ході судового розгляду адміністративної справи відповідач не виконав процесуального обов'язку доказування та не підтвердив правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах. Натомість позовні вимоги відповідають обставинам справи, ґрунтуються на вимогах закону та підтверджені належними й допустимими доказами.

За результатом судового розгляду адміністративної справи суд дійшов висновку, що спірні податкові повідомлення-рішення не відповідають встановленим у частині другій статті 2 КАС України критеріями правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, порушують права та законні інтереси позивача, які підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 01.12.2017 № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4.

Відтак, позовні вимоги слід задовольнити повністю.

Документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору (а.с.3) суд присуджує на користь позивача відповідно до статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (33023, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_5) до Головного управління ДФС у Рівненській області (33023, м. Рівне, вул. Відінська, буд. 12, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області від 01.12.2017 № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, №, № НОМЕР_4.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (33023, АДРЕСА_1, інд.код НОМЕР_5) за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Головного управління ДФС у Рівненській області (33023, м. Рівне, вул. Відінська, буд. 12, ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 06 березня 2019 року.

Суддя Дорошенко Н.О.