Справа № 826/7557/16
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/7557/16 Суддя першої інстанції: Васильченко І.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Бужак Н.П. та Кузьмишиної О.М.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

за участю:

представника позивача: - Глушакової Г.В.,

представника відповідача: - Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Індустар-М» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2016 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Індустар-М» звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 05.05.2016 року № 326551202 Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що із наявних матеріалів справи не вбачається порушень чинного законодавства Товариством з обмеженою відповідальністю «Індустар-М» під час заповнення розрахунку показників розділу ІІІ «Розрахунки з бюджетом» податкової звітності з ПДВ за лютий 2016 р., а відтак, вважає висновки акту перевірки щодо порушення позивачем вимог п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України щодо завищення ТОВ «Індустар - М» в податковій декларації за лютий 2016 року суми бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку у сумі 72383,26 грн. (рядок 20.2.1 декларації) безпідставними та необґрунтованими.

Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, Державною податковою інспекцією у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «Індустар-М» за лютий 2016 року.

Перевіркою встановлено порушення вимог п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України ТОВ «Індустар-М» в податковій декларації за лютий 2016 року завищено суму бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку у сумі 72383,26 грн. (рядок 20.2.1 декларації).

За результатами перевірки складено акт від 18.04.2016 року № 47/26-55-12-02/34867324 та винесено податкове повідомлення-рішення від 05.05.2016 року № 326551202, яким позивачу відмовлено в отриманні бюджетного відшкодування в сумі 72 383,26 грн.

За результатами розгляду заперечень на вищевказаний акт перевірки, ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві надано відповідь від 29.04.2016 року № 17673/10/26-55-12-02, якою висновки акту перевірки залишено без змін.

Вважаючи винесене податкове повідомлення - рішення протиправним, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно пункту 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Згідно положень статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

З вищенаведених правових норм вбачається, що для отримання права сформувати податковий кредит із сум податку на додану вартість платник податку на додану вартість повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності. При цьому, право на бюджетне відшкодування частини від'ємного значення виникає лише у разі фактичної сплати податку на додану вартість в ціні придбаного товару (робіт, послуг) отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України.

При цьому, сама по собі несплата податку продавцем при фактичному здійсненні господарської операції не впливає на податковий кредит покупця та суму бюджетного відшкодування.

Таким чином, формування суб'єктом господарювання податкового кредиту не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами, а пов'язане з призначенням придбаних товарів (послуг) для використання у господарській діяльності та наявності податкової накладної (накладних).

Законодавство України, не ставить в залежність виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання. Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальності та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування податку на додану вартість, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Техно Ізол» (постачальник) та ТОВ «Індустар-М» (покупець) укладено договір поставки № ТИ-2016/1502 від 15.02.2016 р., відповідно до умов якого, постачальник зобов'язується продати та передати металопродукцію у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар на умовах, визначених у цьому договорі.

Відповідно до п. 1.2 договору найменування продукції, асортимент, якість, кількість, ціна одиниці, і загальна сума товару, а також умови і порядок передачі товару зазначається в специфікаціях, які є невід'ємними частинами цього договору.

Умови поставки товару по кожній партії товару обумовлюються сторонами в специфікаціях до договору (п. 2.1).

Продаж (поставка) товару за цим договором здійснюється автотранспортом на умовах EXW, якщо інше не передбачено домовленістю сторін, відповідно до Міжнародних правил тлумачення торгових термінів «Інкотермс 2010», які застосовуються з урахуванням особливостей, пов'язаних із внутрішньодержавним характером цього договору, а також тих особливостей, які випливають із умов цього договору (п. 2.2).

Відповідно до специфікації № 1 від 15.02.2016 р. позивачем було придбано наступну продукцію:

- лист г/к 18х2000х9000 сталь D40S, кількість 6 шт., вага 15,26 тн., ціна без ПДВ 18 691,667, усього з ПДВ 285234,83;

- лист г/к 26х2000х9000 сталь D40S, кількість 5 шт., вага 18,38 тн., ціна без ПДВ 18691,667, усього з ПДВ 343552,83;

- лист г/к 28х2000х6000 сталь D40S, кількість 4 шт., вага 10,56 тн., ціна без ПДВ 18758,333, усього без ПДВ 198088;

- лист г/к 32х2000х5000 сталь D40S, кількість 8 шт., вага 20,16 тн., ціна без ПДВ 18825, усього без ПДВ 379512.

Таким чином, позивачем було придбано товар на загальну суму 1 447 665,19 грн.

18.02.2016 р. на підставі рахунку ТОВ «Техно Ізол» №М-15021601 від 15.02.2016 р. на загальну суму 1 447 665,19 грн., в тому числі ПДВ 241 277,53 грн. та умов п. 1 специфікації, позивач сплатив на користь ТОВ «Техно Ізол» аванс в розмірі 434 299,56 грн., в тому числі ПДВ в сумі 72 383,26 грн., що підтверджується випискою з банківського рахунку позивача за період з 01.02.2016 р. по 29.02.2016 р.

ТОВ «Техно Ізол» було складено податкову накладну від 18.02.2016 р. № 99 та своєчасно зареєстровано в ЄРПН 02.03.2016 р. за № .

Листом від 04.04.2016 р. № 0404/2 ТОВ «Техно Ізол» повідомив позивача, що станом на 04.04.2016 р. за залізничному маршруті Алчевськ-Дніпропетровськ сталися тривалі затримки залізничного транспорту на проміжних станціях в Луганській та Донецькій областях у зв'язку із чим ТОВ «Техно Ізол» просило перенести строк поставки до 10.05.2016 р. та підсисати додаткову угоду.

Позивач та ТОВ «Техно Ізол» було укладено додаткову угоду № 1 до договору від 04.04.2016 р., в якій погодили продовжити строк поставки товару до 10.05.2016 р.

На підставі додаткової угоди № 2 від 25.04.2016 р. до договору № ТИ2016/1502 від 15.02.2016 р. сторони домовилися змінити кількість товару, зазначеному в специфікації № 1, а саме:

- лист г/к 18х2000х9000 сталь D40S, кількість 6 шт., вага 15, 444 тн., ціна без ПДВ 18691,67, усього без ПДВ 288 674,15;

- лист г/к 26х2000х9000 сталь D40S, кількість 5 шт., вага 18,585, ціна без ПДВ 18691,67, усього з ПДВ 347384,69;

- лист г/к 28х2000х9000 сталь D40S, кількість 4 шт., вага 10,672, ціна без ПДВ 18758,33, усього без ПДВ 200188,90;

- лист г/к 32х2000х9000 сталь D40S, кількість 8 шт., вага 20,344, ціна без ПДВ 18825,00, усього без ПДВ 382975,80.

Таким чином, позивачем було придбано товару на суму 1 463 068,25 грн.

ТОВ «Техно Ізол» з урахуванням даних сертифікату якості № 62846 від 12.04.2016 р. та умов додаткової угоди № 2 виставив позивачу рахунок-фактуру №М15021601/1 від 25.04.2016 р. на загальну суму 1 463 068,25 грн., в тому числі з ПДВ - 243 844,71 грн.

На підтвердження отримання товару позивачем надано суду видаткову накладну № 456 від 05.05.2016 р.

05.05.2016 р. між ТОВ «Індустар-М» та ТОВ «Техно Ізол» укладено договір зберігання майна № 0505/1Т на зберігання придбаного позивачем товару.

Про факт передачі металопродукції на зберігання від позивача до ТОВ «Техно Ізол» сторони склали акт приймання-передачі № 1 за договором зберігання № 0505/1Т від 05.05.2016 р.

На підтвердження реалізації придбаного товару в подальшому ланцюгу постачання позивачем надано суду контракт № DPRO C 1602D-43 від 18.04.2016 р., який передбачає наступний продаж металопродукції.

Господарські взаємовідносини позивача з його контрагентом було задекларовано про що свідчить податкова декларація з податку на додану вартість за лютий 2016 року. При цьому, позивачем додано до вказаної декларації Довідку про суму від'ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду та Розрахунок суми бюджетного відшкодування. Також позивачем подано відповідачу заяву про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника податку, що перевищує суму, яка підлягає перерахуванню до бюджету, які були подані телекомунікаційними засобами та отримані відповідачем, що підтверджується квитанцією № 2 (а.с. 38).

Натомість висновки відповідача щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства зроблені з огляду на те, що при розрахунку показників розділу ІІІ «Розрахунки з бюджетом» податкової звітності з ПДВ за лютий 2016 р. ТОВ «Індустар-М» встановлено порушення п. 5 Порядку заповнення і подання податкової звітності і подання податкової звітності з ПДВ затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 р. № 21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29.01.2016 р. № 159/28289, що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку у розмірі 72 383,26 грн.

Так, згідно п. 5 розділу ІII Порядку оформлення та подання податкової звітності № 21 визначено, що у колонці А в усіх необхідних випадках проставляються обсяги постачання (придбання) без урахування податку на додану вартість, сума податку вказується у колонці Б.

Як вбачається із поданої позивачем декларації, загальний розмір податкових зобов'язань становить 83 грн. (рядок 9); загальний розмір податкового кредиту за лютий 2016 року становить 84 168,00 грн. (рядок 17), сума від'ємного значення, що перевищує суму, обчислену відповідно до п. 200 1 .3 ст. 200 1 ПК України на момент подання податкової декларації становить 84 085,00 грн. (рядок 20); сума від'ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 200 1. 3 ст. 200 1 ПК України на момент подання податкової декларації, що підлягає бюджетному відшкодуванню становить 80 182,00 грн. (рядок 20.2); сума від'ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 200 1.3 ст. 200 1 ПК України на момент подання податкової декларації, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника податку становить 80 182,00 грн. (рядок 20.2.1).

Матеріалами справи підтверджується поставка та сплата вартості товару на суму 72 383,26 грн., тобто в межах звітного періоду - лютий 2016 р., що дає підстави суду дійти висновку про правомірність формування позивачем сум податкового кредиту, який було сформовано на підставі авансового платежу на користь ТОВ «Техно Ізол», тобто у відповідності до приписів п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України.

Варто також наголосити, що згідно висновків акту перевірки від 18.04.2016 р. № 47/26-55-12-02/34867324 не встановлено порушень щодо нарахування податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладені в рішенні суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2017 року - без змін.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2017 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Н.П.Бужак

О.М.Кузьмишина

Повний текст виготовлено 05 березня 2019 року.