Справа № 1.380.2019.001047
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2019-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.001047
У Х В А Л А

з питань забезпечення позову

07 березня 2019 року

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Брильовський Роман Михайлович, розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №1.380.2019.001047 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним і скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства юстиції України, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Дисциплінарної Комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), що діє при Міністерстві юстиції України, оформлене протоколом № 70/04/18 від 24.04.2018 в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження на арбітражного керуючого ОСОБА_1 на підставі подання № 1102 від 10.04.2018.

Разом з позовом ОСОБА_1 подав через канцелярію суду заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), що діє при Міністерстві юстиції України, оформлене протоколом № 70/04/18 від 24.04.2018 в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження на арбітражного керуючого -ОСОБА_1 на підставі подання № 1102 від 10.04.2018.

В обґрунтування зазначив, що вказана заява подана у зв'язку з тим, що рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) є протиправним та порушує права та інтереси позивача. Вказує, що відповідачем було порушено право позивача на належний та всебічний розгляд справ про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження, оскільки при розгляді справи не було враховано усіх обставин справи, внаслідок чого було встановлено, що у діях позивача є ознаки дисциплінарного правопорушення. Позивач стверджує, що підстави для притягнення до дисциплінарною відповідальності позивача відсутні, оскільки в його діях немає ознак грубого порушення чинного законодавства під час виконання повноважень, тому відсутній склад дисциплінарного правопорушення (відсутня вина, протиправність діяння). Зазначає, що очевидними є ознаки протиправності рішення суб'єкта владних повноважень, та порушено права позивача як особи, яка звернулася до суду з цим рішенням, що є підставою для забезпечення позову у відповідності до ст. 150 КАС України. Просить заяву задовольнити.

Суддя при вирішені заяви про забезпечення позову, виходив з наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (ч.2 ст.150 КАС України).

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову (ч.4 ст.150 КАС України).

Відповідно до ст. 151 КАС України адміністративний позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

У ч. 2 ст. 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Із системного аналізу вимог наведених статей вбачається, що заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим позовним вимогам, безпосередньо пов'язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

При цьому, заходи забезпечення позову повинні обиратися судом з урахуванням дотримання балансу між правами та інтересами позивача, за захистом яких він звернувся, та наслідками впливу таких заходів на права та свободи заінтересованих осіб.

Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, яке допускається, якщо не вжиття цих заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Згідно з поданою заявою про забезпечення позову, позивач просить суд забезпечити позов, шляхом зупинення дії рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), що діє при Міністерстві юстиції України, оформлене протоколом № 70/04/18 від 24.04.2018 в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження на арбітражного керуючого -ОСОБА_1 на підставі подання № 1102 від 10.04.2018, не зазначаючи чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття такого заходу.

Доводи заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову суд оцінює з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у випадку невжиття таких заходів.

Проте, позивачем не наведено очевидності протиправності оскарженого рішення, а без дослідження всіх обставин та доказів у справі на даній стадії судового розгляду задоволення вимог викладених у заяві про забезпечення позову зумовить фактичне вирішення судом спору по суті, що суперечить інституту забезпечення позову.

Крім того, суд зазначає, що згідно з п. 17 Постанови Пленуму ВАСУ № 2 від 06.03.2008, в адміністративних справах щодо визнання незаконним рішення про звільнення з посад позовними вимогами є скасування правових актів індивідуальної дії та поновлення на посаді. Забезпечуючи такий позов шляхом зупинення дії правового акта індивідуальної дії про звільнення з посади, суд фактично продовжує службові відносини між позивачем та роботодавцем (суб'єктом владних повноважень) з відповідними наслідками - виконанням службових обов'язків, виплатою заробітної плати тощо. Таким чином, судом фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Суд зазначає, що позивач не довів очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, неможливість відновлення його прав без вжиття заходів забезпечення позову, чи того, що для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Крім того, до вказаної заяви не долучено жодного доказу на підтвердження її обґрунтованості.

З урахуванням наведеного відсутні підстави для задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 156, 248, 256, 293-295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №1.380.2019.001047 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Р.М. Брильовський