Справа № 607/12397/16-а
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

06 березня 2019 року

Київ

справа №607/12397/16-а

адміністративне провадження №К/9901/15377/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого Гриціва М.І.,

суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В., -

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (далі - управління ПФУ) на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 березня 2017 року (суддя Братасюк В.М.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2017 року (судді Коваль Р.Й., Гуляк В.В., Судова-Хомюк Н.М.) у справі за позовом ОСОБА_1 до управління ПФУ про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила: визнати неправомірними дії управління ПФУ щодо невключення до складу заробітної плати, з якої їй призначено пенсію, сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації; зобов'язати управління ПФУ провести перерахунок і виплату пенсії з урахуванням вказаних видів виплат, згідно з довідкою про заробітну плату, якою передбачені складові заробітної плати для призначення пенсії відповідно до Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» (у редакції, чинній на час призначення пенсії; далі - Закон № 3723-ХІІ) з яких сплачено внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01 січня 2011 року єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, починаючи з 01 лютого 2011 року.

Суди встановили, що ОСОБА_1 з 01 лютого 2011 року перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком відповідно до статті 371 Закону № 3723-ХІІ.

19 вересня 2016 року позивачка звернулася до відповідача із заявою про здійснення перерахунку пенсії як державному службовцю з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати.

Управління ПФУ листом від 23 вересня 2016 року № 397/К-11 відмовило у здійсненні такого перерахунку.

Позивачка, вважаючи неправомірними дії відповідача щодо відмови в задоволенні її вимог, звернулась до суду з цим позовом для захисту своїх прав та законних інтересів.

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області ухвалою від 21 березня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 в частині зобов'язання здійснити перерахунок пенсії за період з 01 лютого 2011 року по 01 травня 2016 року залишив без розгляду у зв'язку з пропуском позивачкою строку звернення до суду.

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області постановою від 21 березня 2017 року позов задовольнив. Визнав протиправною відмову управління ПФУ здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 згідно з довідкою Головного управління Державної казначейської служби у Тернопільській області та зобов'язав управління ПФУ з 02 травня 2016 року здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 у розмірі 81 % заробітної плати згідно з довідкою з урахуванням включених до довідки Головного управління Державної казначейської служби у Тернопільській області «інших виплат», з яких сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Львівський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 17 травня 2017 року рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Суди виходили із того, що пенсія позивача повинна обчислюватися із заробітної плати, яку він фактично отримував на день звільнення, в тому числі з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, на які нараховувались страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Управління ПФУ не погодилося із рішеннями судів першої й апеляційної інстанцій і звернулося із касаційною скаргою про їх скасування та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Указує на те, що допомога на оздоровлення, матеріальна допомога, грошові винагороди та суми індексації не відносяться до інших надбавок, тому вони не враховуються до заробітної плати, з якої обчислюється розмір пенсії державного службовця. Крім того, зазначає, що скарга позивача була розглянута управлінням ПФУ відповідно до Закону України «Про звернення громадян», отже, не є правовим актом індивідуальної дії в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд переглянув судові рішення судів попередніх інстанцій у межах касаційної скарги, з'ясував повноту фактичних обставин, встановлених судами, та правильність застосування норм матеріального та процесуального права і дійшов висновку про таке.

Верховний Суд України раніше сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 16 вересня 2014 року (справа № 21-314а14) виснував, що аналіз положень статті 37 Закону № 3723-XII, статті 41 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та статті 66 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» дає підстави вважати, що суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, зокрема матеріальна допомога на оздоровлення та допомога на вирішення соціально-побутових питань, сума індексації заробітної плати, включаються до складу заробітної плати державного службовця та враховуються при обчисленні розміру його пенсії.

Зважаючи на те, що цей висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, прийнятий за результатами розгляду справи, фактичні обставини в якій є подібними до фактичних обставин, встановлених у справі, що розглядається, - у справі, що розглядається, спір також стосується включення до складу заробітної плати державного службовця та врахування при обчисленні розміру його пенсії сум виплат, з яких було фактично нараховані та сплачені страхові внески, то висновки судів першої і апеляційної інстанцій про те, що матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та індексація, на які нараховані і сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, повинні бути включені до складу заробітної плати державного службовця і враховуватись при обчисленні розміру його пенсії, є правильним.

Аналогічний підхід застосування означених норм права висловлений і Верховним Судом, зокрема, у постанові від 03 липня 2018 року (справа № 464/3737/17).

Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення судів першої й апеляційної інстанцій - без змін.

З огляду на викладене, керуючись статтями 341- 343, пунктом 1 частини першої статті 349, статтями 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

постановив:

Касаційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 березня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Гриців

Судді: Я.О. Берназюк

Н.В. Коваленко