Справа № 815/2865/18
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2019-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 815/2865/18

Судова колегія П'ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Крусяна А.В.,

Яковлєва О.В.

при секретарі: Шатан В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2018р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2018р. ОСОБА_2 звернулася в суд із адміністративним позовом до ГУ ДМС України в Одеській області, в якому просила:

- визнати протиправними дії ГУ ДМС України в Одеській області щодо відмови в клопотанні про надання дозволу на імміграцію в Україну ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1;

- скасувати рішення ГУ ДМС України в Одеській області від 12.03.2018р. за №5/3-372563 про відмову в наданні дозволу на імміграцію в Україну громадянці Грузії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1;

- зобов'язати ГУ ДМС України в Одеській області видати дозвіл на імміграцію в Україну та посвідку на постійне місце проживання в Україні - громадянці Грузії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1;

- стягнути з ГУ ДМС України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь громадянки Грузії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, судовий збір.

В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що її батькам, брату та сестрі було надано тимчасову довідку про захист в Україні. ОСОБА_2 народилася 6.02.2000р. в Україні та проживала разом з батьками за адресою: Одеська обл.., Ширяєвський р-н., с.Саханське.

Позивачка зазначає, що у 2009р. її батьками було подано всі необхідні документи для оформлення дозволу на імміграцію та посвідки на постійне місце проживання в Україні, на них особисто та на всіх їхніх дітей, що підтверджується довідкою УМС в Одеській області за №17-9-955 від 29.05.2009р.. До вказаної заяви було надано всі документи, у тому числі і позивачки, однак із невідомих причин, зі справи зникли документи ОСОБА_2, внаслідок чого, на той час, позивачка дозволу на імміграцію так і не отримала.

В подальшому, у 2017р. позивачкою були подані всі необхідні документи до ГУ ДМС України в Одеській області щодо надання дозволу на імміграцію в Україну та видачі посвідки на постійне проживання в Україні. Однак, 29.05.2018р. позивачка отримала копію рішення за №5/3-372563 від 12.03.2018р., у відповідності до якого ОСОБА_2 було відмовлено в клопотанні про надання дозволу на імміграцію в Україну на підставі п.6 ст.10 ЗУ «Про імміграцію».

Позивачка вважає, що вказане рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки прийняте за відсутності законодавчо визначених підстав. Міграційною службою під час прийняття оскаржуваного рішення від 12.03.2018р., не наведено жодної норми будь-якого закону, якими б було передбачено відмову у клопотанні про надання дозволу на імміграцію в Україну ОСОБА_2, що вказує на його безпідставність та необґрунтованість.

Посилаючись на вищевикладене просила позов задовольнити.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2018р. адміністративний позов задоволено частково.

Скасовано рішення ГУ ДМС України в Одеській області від 12.03.2018р. за №5/3-372563 про відмову в наданні дозволу на імміграцію в Україну громадянці Грузії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1

Зобов'язано ГУ ДМС України в Одеській області надати дозвіл на імміграцію в Україну громадянці Грузії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1

Стягнуто з ГУ ДМС України в Одеській () за рахунок бюджетних асигнувань на користь громадянки Грузії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_1) судовий збір у розмірі 1409,6грн..

В іншій частині позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити, посилаючись на порушення норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що міграційна служба приймаючи оскаржуване рішення діяла з порушенням норм діючого законодавства України щодо порядку надання дозволу на імміграцію, чим порушила права позивача.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об'єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 27.12.2017р. ОСОБА_3 звернулася із заявою до ГУ ДМС України в Одеській області про надання дозволу на імміграцію в Україну її неповнолітній донці ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1

У січні 2018р. ДМС направило запити до УСБУ в Одеській області, Адміністрації Державної прикордонної служби України, сектору міжнародного поліцейського співробітництва ГУ НП в Одеській області щодо перевірки наявності чи відсутності підстав для отримання дозволу на імміграцію в Україну ОСОБА_2.

На вказаний запит, Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надав відповідь про відсутність інформації про позивачку у базі даних осіб, яким на підставі закону органами охорони державного кордону заборонено в'їзд в Україну.

В подальшому, 1.02.2018р. позивачка особисто звернулася із заявою до міграційної служби про прискорення оформлення дозволу на імміграцію в Україну та посвідки на постійне проживання в Україні ОСОБА_2, у зв'язку із тим, що 6.02.2018р. для неї буде змінено статус і вона при досягненні вісімнадцятирічного віку не зможе отримати посвідку на постійне проживання в Україні.

У березні 2018р. міграційною службою складено висновок про відмову в наданні дозволу на імміграцію в Україну громадянці Грузії ОСОБА_2, оскілки остання на момент отримання відповідачем інформації від уповноважених органів у відповідності до п.14 Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженого постановою КМУ від 26.12.2002 р. за №1983 (надалі - Порядок), досягла повноліття. Виходячи з того, що у відповідності до п.6 ч.2 ст.4 ЗУ «Про імміграцію» дозвіл на імміграцію в Україну надається лише неповнолітнім дітям іммігранта, вказана правова норма не може бути застосована при наданні дозволу на імміграцію громадянці Грузії ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1

На підставі вказаного висновку ДМС прийнято рішення за №5/3-372563 від 12.03.2018р. про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну ОСОБА_2 на підставі п.6 ст.10 ЗУ «Про імміграцію».

Перевіряючи правомірність прийняття спірного рішення, з урахуванням підстав, з якими позивач пов'язує його незаконність та необґрунтованість, судова колегія виходить з наступного.

Приписами ст.1 ЗУ «Про імміграцію» визначено, що імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання.

Іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання.

Дозвіл на імміграцію - рішення, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.

Законні представники - батьки, усиновителі, батьки-вихователі, опікуни, піклувальники, представники закладів, які виконують обов'язки опікунів і піклувальників.

За правилами ч.1 п.6 ч.2 ст.4 ЗУ «Про імміграцію», дозвіл на імміграцію надається в межах квоти імміграції.

Квота імміграції встановлюється КМУ у визначеному ним порядку по категоріях іммігрантів: батьки, чоловік (дружина) іммігранта та його неповнолітні діти.

Положеннями ст.9 ЗУ «Про імміграцію» встановлено, що заяви про надання дозволу на імміграцію подаються: 1) особами, які постійно проживають за межами України, - до дипломатичних представництв та консульських установ України за кордоном за місцем їх постійного проживання; 2) особами, які перебувають в Україні на законних підставах, - до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції.

За неповнолітніх осіб, а також осіб, яких у встановленому порядку визнано недієздатними, заяву про надання дозволу на імміграцію подають їх законні представники.

Приписами ст.10 ЗУ «Про імміграцію» передбачено, що дозвіл на імміграцію не надається: 1) особам, засудженим до позбавлення волі на строк більше одного року за вчинення діяння, що відповідно до законів України визнається злочином, якщо судимість не погашена і не знята у встановленому законом порядку; 2) особам, які вчинили злочин проти миру, воєнний злочин або злочин проти людяності та людства, як їх визначено в міжнародному праві, або розшукуються у зв'язку із вчиненням діяння, що відповідно до законів України визнається тяжким злочином, або їм повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, досудове розслідування якого не закінчено; 3) особам, хворим на хронічний алкоголізм, токсикоманію, наркоманію або інфекційні захворювання, перелік яких визначено центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я; 4) особам, які в заявах про надання дозволу на імміграцію зазначили свідомо неправдиві відомості чи подали підроблені документи; 5) особам, яким на підставі закону заборонено в'їзд на територію України; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

У відповідності до положень ст.11 ЗУ «Про імміграцію», особі, яка перебуває на законних підставах в Україні і отримала дозвіл на імміграцію, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції, видає посвідку на постійне проживання протягом тижня з дня подання нею відповідної заяви.

Згідно з п.12, 14, 15, 19 Порядку формування квоти імміграції, Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень за №1983 (надалі - Порядок), територіальні підрозділи за місцем проживання, до яких подано заяви про надання дозволу на імміграцію: формують справи, перевіряють підстави, законність перебування в Україні іммігрантів, справжність поданих документів та відповідність, їх оформлення вимогам законодавства, у разі потреби погоджують це питання з органами місцевого самоврядування, у межах своєї компетенції з'ясовують питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію; надсилають у місячний термін разом з матеріалами справи інформацію про результати їх розгляду територіальним органам або підрозділам (відповідно до категорії іммігрантів). Справи, прийняття рішення за якими належить до компетенції ДМС чи територіальних органів, надсилаються територіальним органам, в інших випадках - територіальним підрозділам; здійснюють провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію, якщо таке провадження належить до їх компетенції.

Територіальні органи і підрозділи після отримання документів від зазначених у п.12 і 13 цього Порядку органів перевіряють у місячний термін правильність їх оформлення, з'ясовують у межах своєї компетенції питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію, передбачених ст.10 ЗУ «Про імміграцію», надсилають відповідні запити до МВС, органів Національної поліції, регіональних органів СБУ, Робочого апарату Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужби.

МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ, Робочий апарат Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужба проводять відповідно до компетенції у місячний строк після надходження таких запитів перевірку з метою виявлення осіб, яким дозвіл на імміграцію не надається. Про результати перевірки інформується орган, який надіслав запит.

Термін перевірки може бути продовжений, але не більше ніж на один місяць.

У разі коли прийняття рішення щодо надання дозволу на імміграцію належить до компетенції ДМС, територіальні органи у місячний термін аналізують отриману від зазначених в абз.2 п.14 цього Порядку органів інформацію і надсилають до ДМС разом з матеріалами справи дані про результати розгляду.

Рішення про надання дозволу на імміграцію чи про відмову у наданні такого дозволу діє протягом року від дня його прийняття.

Особи, яким надано дозвіл на імміграцію, зобов'язані протягом періоду дії дозволу звернутися до: закордонних дипломатичних установ України із заявою про оформлення довгострокової візи, якщо вони постійно проживають за межами України, та після прибуття в Україну - протягом п'яти робочих днів до територіального підрозділу за місцем проживання із заявою про видачу посвідки на постійне проживання; до територіального підрозділу за місцем проживання із заявою про видачу посвідки на постійне проживання, якщо вони перебувають на законних підставах в Україні.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, що ОСОБА_3, мати ОСОБА_2, 26.02.2010р. документована посвідкою на постійне проживання в Україні за НОМЕР_1.

У травні 2016р. ОСОБА_3 документована новою посвідкою за НОМЕР_2 на підставі заяви про обмін посвідки на постійне проживання у зв'язку із досягненням 45-річного віку.

У відповідності до заяви №12083, яка посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою І.І., ОСОБА_3 надала згоду своїй доньці ОСОБА_2 на імміграцію до України та на матеріальне забезпечення не нижче середнього прожиткового мінімуму на території України.

Таким чином, апеляційний суд зазначає, що станом на 27.12.2017р. (час звернення до ГУ ДМС України в Одеській області із заявою про надання дозволу на імміграцію) ОСОБА_3 звернулася до міграційної служби із заявою про надання дозволу на імміграцію в інтересах своєї неповнолітньої доньки та до вказаної заяви було додано всі необхідні документи, що підтверджується матеріалами особової справи ОСОБА_2.

Приписами п.6 ч.2 ст.4 ЗУ «Про імміграцію» визначено, що дозвіл на імміграцію надається неповнолітнім дітям іммігранта.

Як вбачається із матеріалів справи, що станом на час звернення із заявою до ДМС, ОСОБА_2 була неповнолітньою, а тому, апеляційний суд вважає, що міграційна служба при прийнятті рішення за заявою мала врахувати вказаний факт. Оскільки позивачка досягла повноліття під час розгляду ДМС заяви, апеляційний суд вважає, що ДМС повинна була прийняти рішення про надання дозволу на імміграцію в Україну ОСОБА_2, так як правовідносини виникли між сторонами 27.12.2017р. з приводу надання неповнолітній доньці іммігранта дозволу на імміграцію в Україну і розглядати заяву ДМС повинна була з урахуванням статусів осіб, в яких вони звернулися до ГУ ДМС України в Одеській області.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що ГУ ДМС України в Одеській області приймаючи рішення за №5/3-372563 від 12.03.2018р. про відмову в наданні дозволу на імміграцію в Україну громадянці Грузії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, діяло з порушенням норм законодавства України, чим порушило права позивачки.

Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про часткове задоволення адміністративного позову ОСОБА_2.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246, 272, 315, 316 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2018р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 5 березня 2019р.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв