Справа № 160/2134/19
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

07 березня 2019 р. Справа № 160/2134/19

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Верба І.О., розглянувши у місті Дніпрі матеріали адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «БаДМ» до Антимонопольного комітету України про встановлення відсутності повноважень, визнання протиправними та скасування частково вимог, визнання протиправними дій, -

встановив:

І. ПРОЦЕДУРА

1. 05.03.2019 до Дніпропетровського окружног адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БаДМ» до Антимонопольного комітету України, в якому позивач просить суд:

- встановити відсутність повноважень Антимонопольного комітету України на витребування інформації у позивача у спеціальній формі, наведеної у пункті 1 розділу V та пункті 2 розділу VI вимоги № 143-26.13/01-13013 від 02.10.2018;

- визнати протиправними та частково скасувати вимоги Антимонопольного комітету України:

- - визнати протиправним та скасувати пункт 1 розділу V вимоги № 143-26.13/01-13013 від 02.10.2018 наступного змісту - «Інформацію про загальні обсяги придбання Товариством лікарських засобів національного та іноземного виробництва впродовж 2017 року. Інформацію необхідно надати за табличною Формою, наведеною у додатку 1 до цієї вимоги.» в частині необхідності надання інформації за табличною формою, наведеною у додатку 1 до вимоги № 143-26.13/01-13013 від 02.10.2018;

- - визнати протиправним та скасувати пункт 2 розділу VI вимоги № 143-26.13/01-13013 від 02.10.2018 наступного змісту - «Інформацію про всі виплати, зокрема: знижки,бонуси, винагороди, фінансову допомогу та будь-які інші витрати, що здійснювали постачальники лікарських засобів національного та іноземного виробництва на користь Товариства. Інформацію необхідно надати помісячно за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 відповідно до таблиці, наведеній у додатку № 6 до цієї вимоги.» в частині необхідності надання інформації за табличною Формою, наведеною у додатку 6 до вимоги № 143-26.13/01-13013 від 02.10.2018;

- - визнати протиправним та скасувати пункт 1, пункт 2 та пункт 4 вимоги № 143-29/01-1525 від 05.02.2019;

- визнати протиправними дії Антимонопольного комітету України в частині відмови у погодженні прийняття від позивача витребуваної інформації на пункт 1 розділу V та пункт 2 розділу VI вимоги №143-26.13/01-13013 від 02.10.2018, за наявною у позивача формою, та відмові у клопотанні позивача про продовження строку надання інформації на вимогу № 143-26.13/01-13013 від 02.10.2018 до 31.05.2019 та визнати право позивача надати витребувану відповідачем інформацію на пункт 1 розділу VI вимоги та пункт 2 розділу VI вимоги № 143-26.13/01-13013 від 02.10.2018 в наявній у позивача формі у строк до 31.05.2019;

- визнати протиправними дії Антимонопольного комітету України в частині відмови у погодженні прийняття від позивача витребуваної інформації на пункт 1 розділу V та пункт 2 розділу VI вимоги № 143-26.13/01-13013 від 02.10.2018, за наявною у позивача формою, та відмові у клопотанні позивача про продовження строку надання інформації на вимогу № 143-26.13/01-13013 від 02.10.2018 до 31.05.2019;

- зобов'язати Антимонопольний комітет України та будь-який його орган чи структурний підрозділ утриматись від вчинення дій, а саме: утриматись вчиняти будь-які дії щодо притягнення відповідача або його посадових осіб до відповідальності за подання інформації в неповному обсязі або подання недостовірної інформації позивачем на вимогу № 143-26.13/01-13013 від 02.10.2018, у разі виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «БаДМ» вимоги № 143-26.13/01-13013 від 02.10.2018 у повному обсязі до 31.05.2019.

2. Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви суддя зясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

ІІ. ОБҐРУНТУВАННЯ ПОЗОВУ

3. У жовтні 2018 року ТОВ «БаДМ» отримано лист-вимогу відповідача за № 143-26.13/01-13013 від 02.10.2018 про надання інформації, якою запитувались відомості в межах розгляду справи № 143-26.13/70-18 за ознаками вчинення Товариством порушень законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді узгоджених дій.

4. Вимогою запитувалась інформація та належним чином засвідчені копії документів, що стосуються діяльності ТОВ «БаДМ» на ринках лікарських засобів в 2016-2017 роках.

5. Вимога містила 51 (п'ятдесят одне) питання, розподілене на 9-ть розділів. При цьому, частина вимог щодо надання інформації передбачали необхідність надання позивачем інформації за формами, наведеними безпосередньо у вимозі.

6. Запропонований строк надання запитуваної інформації був визначений відповідачем до 31.10.2018.

7. 19.12.2018 позивач надав відповідачу всі табличні форми листом № 875. При цьому позивач звернув увагу відповідача на певні складнощі створення нових форм інформації, котрі вдалося об'єктивно оцінити лише в процесі формування даних та виявленні технічних та інших ресурсних можливостей, наявних у товариства, а саме: щодо заповнення окремих стовпчиків таблиці 1 та таблиці 6, котрі виявились безпосередньо при формуванні таких даних. Серед них, але не виключно: недостатність часу для ручного опрацювання накладних з метою створення інформації в електронному виді за формою Комітету щодо знижок у видаткових накладних (стовпчики 7 та 8 таблиці 1) та необхідність додаткового часу для співставлення та перевірки створеної нової форми інформації щодо знижок, котрі надаються окремим документом (стовпчики 4-7 таблиці 6). З урахуванням наведених обґрунтувань щодо виявленої складності та значного обсягу даних, Товариство просило відповідача надати додатково, як мінімум 5 місяців, саме для відповідних таблиць 1 та 6. Однак, відповідач надав додатковий термін лише до 31.01.2019.

8. 28.01.2019 Товариство ще раз звернулось до відповідача і повідомило, що направить у визначений відповідачем термін той обсяг інформації, що товариство змогло опрацювати та відповідно створити нову форму інформації у відповідний строк (накладні за 3 місяці 2017 року), відповідно до запропонованої Комітетом. Одночасно, ТОВ «БаДМ» звертало увагу на брак часу для створення нової форми інформації щодо знижок в накладних/інвойсах, оскільки Позивачу для створення бажаної для відповідача електронної форми інформації необхідно було вручну обробляти кожну паперову накладну за 2017 рік (кількістьтаких первинних документів сягає більше 50 000 (пятдесяти тисяч) документів, тому просило, з урахуванням зміни Форми надання інформації, продовжити строк до 31.05.2019. Крім цього, Товариство клопотало перед відповідачем щодо надання запитуваної інформації щодо знижок у накладних в тій формі, котра наявна у Товариства, а саме: у виді паперової форми всіх копій видаткових накладних/інвойсів за квітень-грудень 2017 року.

9. У відповідь на зазначене клопотання відповідач надіслав вимогу № 143-29/01-1525 від 05.02.2019 «Про надання інформації», яка отримана позивачем 20.02.2019 (надалі Вимога № 2). Зазначеною Вимогою № 2 відповідач відмовив позивачу у зміні форми надання інформації та зобов'язав надати інформацію витребувану пункті 1 розділу V та пункті 2 розділу VI вимогою № 1 до 20.02.2019 (тобто безпосередньо в день отримання відповідачем вимоги № 2). Також вказаною вимогою № 2 було звинувачене підприємство позивача у недобросовісному ставленні до державного уповноваженого (безпідставна оцінка дій без врахування вже наданої товариством інформації), а також повідомлено про те, що строк надання інформації на вимогу АМКУ не може бути позивачу продовжений.

10. ТОВ «БаДМ» вважає, що дії відповідача є незаконними, такими, що порушують його законні права та інтереси, і фактично є результатом зловживання відповідачем своїми повноваженнями.

11. Дії відповідача щодо зобовзання товариства надати інформацію у формі визначеною додатком 1 та додатком 6 до вимоги № 1, є неправомірними, оскільки примушують відповідача до створення нової форми інформації, котрої не існує у позивача, тобто створення електронних даних за визначеною відповідачем формою замість наявної паперової форми первинних документів.

12. Щодо підсудності позивач зазначив, що зазначеним позовом не оскаржується рішення відповідача, позов подається з вимогами про визнання протиправними дій Антимонопольного комітету України, як суб'єкта владних повноважень (в частині витребування інформації від позивача у визначеній відповідачем формі та строк) та утримання від вчинення відповідачем певних дій, визнанням неправомірними та скасуванню вимог АМК України, як актів індивідуальної дії, а також встановлення відсутності компетенції АМК України (відповідача) визначати форму подання інформації. Із зазначених у цьому абзаці підстав вказаний спір носить публічно-правовий характер, а отже підсудний саме адміністративним судам відповідно до пункту першого частини першої статті 19 КАС України.

ІІІ. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

13. Відповідно до статті 1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» від 26.11.1993 № 3659-XII (далі Закон № 3659-XII) Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

14. Пунктом пятим частини першої статті 17 Закону № 3659-XII встановлено, що голова територіального відділення Антимонопольного комітету України має такі повноваження, зокрема, при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

15. За приписами статті 22 Закону № 3659-XII розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

16. Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.

17. Суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, інші юридичні особи, їх структурні підрозділи, філії, представництва, їх посадові особи та працівники, фізичні особи зобовязані на вимогу органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції та про державну допомогу субєктам господарювання (стаття 22-1 Закону № 3659-XII).

18. За правилами статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» від 11.01.2001 № 2210-ІІІ (далі Закон № 2210-ІІІ) заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення.

19. Рішення Антимонопольного комітету України, адміністративної колегії Антимонопольного комітету України та державного уповноваженого Антимонопольного комітету України оскаржуються до господарського суду міста Києва. Рішення адміністративної колегії територіального відділення Антимонопольного комітету України оскаржуються до господарських судів Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

20. Порушення господарським судом провадження у справі про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України, прийнятого згідно з частиною першою статті 48 цього Закону, частиною першою статті 30 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції»; за результатами перевірки відповідно до частини пятої статті 57 цього Закону; за результатами перегляду відповідно до частини третьої статті 58 цього Закону, а також перегляд за заявою сторони відповідного рішення (постанови) господарського суду зупиняє виконання зазначеного рішення органу Антимонопольного комітету України на час розгляду цієї справи чи перегляду відповідного рішення (постанови) господарського суду, якщо органом Антимонопольного комітету України відповідно до частини третьої статті 48 цього Закону чи господарським судом не визначено інше.

21. Згідно з пунктом сьомим частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у звязку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з відносин, повязаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, повязаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності.

VІ. ОЦІНКА СУДУ

22. Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

23. Публічно-правовий спір це спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

24. Позивач в адміністративному судочинстві це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду.

25. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

26. У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

27. Отже, поняття «суду, встановленого законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

28. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «субєкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

29. Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, та просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та зобовязання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) субєкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - субєкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

30. Згідно з пунктом першим частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

31. Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

32. При цьому, статтею 27 КАС України, визначено, що адміністративні справи з приводу оскарження рішень Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель та рішень у сфері державної допомоги субєктам господарювання, адміністративні справи за позовом Антимонопольного комітету України у сфері державної допомоги субєктам господарювання вирішуються окружним адміністративним судом, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

VІ. ВИСНОВКИ СУДУ

33. Розглянувши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження, виходячи з наступного.

34. З матеріалів адміністративної справи вбачається, що Антимонопольним комітетом України на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «БаДМ» направлено вимогу від 02.10.2018 № 143-26.13/01-13013 «Про надання інформації», оскільки Антимонопольним комітетом України розглядається права № 143-26.13/70-18 за ознаками вчинення Товариством з обмеженою відповідальністю «БаДМ» порушень законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій.

35. Антимонопольним комітетом України на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «БаДМ» направлено вимогу від 05.02.2019 № 143-29/01-1525 «Про надання інформації», в якій, зокрема, зазначено:

- в Антимонопольному комітеті України (далі - Комітет) розглядається справа № 143-26.13/70-18 за ознаками вчинення компанією «ОСОБА_1А.» і компанією «Pyrola LLP», ПрАТ «Медфарком-Центр», ТОВ «БаДМ», ТОВ «БаДМ-Б», ТОВ «Фармлогістік», ТОВ «Ювент Торг» порушень передбачених пунктом 1 статті 50 «Про захист економічної конкуренції» (далі - Закон) у вигляді антиконкурентних узгоджених дій;

- з метою обєктивного, всебічного та повного зясування обставин справи, керуючись статтями 3, 16, 22 та 22і Закону України «Про Антимонопольний комітет України», товариству з обмеженою відповідальністю «БаДМ» (далі - ТОВ «БаДМ») було надіслано вимогу державного уповноваженого Антимонопольного комітету України від 02.10.2018 № 143-26.13/01-13013 (далі - Вимога);

- строк надання ТОВ «БаДМ» запитуваної Комітетом інформації на Вимогу було встановлено до 31.10.2018. Як свідчить відмітка ТОВ «БаДМ» на повідомленні про вручення Вимога була отримана ТОВ «БаДМ» 08.10.2018;

- як видно зі змісту наданих ТОВ «БаДМ» до Комітету клопотань, ТОВ «БаДМ» недобросовісно ставиться до вимог державного уповноваженого Комітету та понад 3 місяці зволікає із наданням інформації на Вимогу, що призводить до затягування розгляду справи № 143-26.13/70-18;

- враховуючи викладене, повідомлено наступне:

-- відомості, які запитуються у пункті 1 розділу V Вимоги про загальні обсяги придбанняТовариством лікарських засобів національного та іноземного виробництва впродовж 2017 року, надати за табличною формою, наведеною в додатку 1 до Вимоги;

-- відомості, які запитуються у пункті 2 розділу VI Вимоги про всі виплати, зокрема: знижки, бонуси, винагороди, фінансову допомогу та будь-які інші виплати, що здійснювали постачальники лікарських засобів національного та іноземного виробництва на користь товариства з 01.01.2017 по 31.12.2017, надати за табличною Формою, наведеною в додатку 6 до Вимоги;

-- строк надання інформації на пункт 1 розділу V і пункт 2 розділу VI Вимоги до 20.02.2019;

-- строк надання ТОВ «БаДМ» інформації на вимогу не може бути продовжений, з огляду на недобросовісне ставлення ТОВ «БаДМ» до Вимоги державного уповноваженого Комітету.

36. Таким чином, позивач в адміністративній справі № 160/2134/19 оскаржує вимоги про надання інформації та дії Антимонопольного комітету України під час час розгялу справи щодо порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

37. Суд зазначає, що в порядку адміністративного судочинства підлягають розгляду лише спори щодо порушення законодавства у сфері публічних закупівель та у сфері державної допомоги суб'єктам господарювання.

38. Крім того, з наведеного нормативного регулювання з огляду на викладені у позові обставини вбачається, що дії та рішення, вчинені та прийняті з процесуальних засад діяльності органів Антимонопольного комітету України щодо захисту від недобросовісної конкуренції не можуть бути предметом судового розгляду за правилами КАС України.

39. Заявлений спір підвідомчий судам господарської юрисдикції відповідно до пункту сьомого частини першої статті 20 ГПК України, а саме як спір, що виник з відносин, повязаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції.

40. Правовий висновок щодо юрисдикції судів у подібному спорі висловлений в постанові Верховного Суду від 21.02.2019 у справі № 808/2309/16 (адміністративне провадження № К/9901/39174/18).

41. Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

42. Частиною пятою вказаної норми встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

43. Щодо позовної вимоги позивача про встановлення відсутності повноважень Антимонопольного комітету України на витребування інформації у позивача у спеціальній формі, наведеної у пункті 1 розділу V та пункті 2 розділу VI вимоги № 143-26.13/01-13013 від 02.10.2018, суд зазначає, що хоч зазначена вимога є способом захисту порушеного права, визначеного пунктом пятим частини першої статті 5 КАС України, однак визначення способу захисту порушеного права не може впливати на зміну юрисдикції, якій підсудний заявлений спір, у тому числі штучно, що може бути оцінено як зловживання процесуальнм правом відповідно до статті 45 КАС Укарїни.

44. Правовідносини, пов'язані з обмеженням монополізму та захистом суб'єктів господарювання від недобросовісної конкуренції, є предметом регулювання господарського законодавства, у тому числі й Господарського кодексу України, отже, є господарськими, а тому справи, що виникають з відповідних правовідносин розглядаються господарськими судами.

45. Відповідно до частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

46. На підставі викладеного, керуючись статтями 170, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

47. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі № 160/2134/19 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БаДМ» до Антимонопольного комітету України про встановлення відсутності повноважень, визнання протиправними та скасування частково вимог, визнання протиправними дій.

48. Розяснити позивачу, що зазначений спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

49. Копію ухвали надіслати позивачу разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

50. Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

51. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_2