Справа № 816/435/18
Суддя: К.І. Клочко
Дата ухвалення: 2019-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року м. ПолтаваСправа №816/435/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Клочка К.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Вязун К.Ю.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

08.02.2018 ОСОБА_2 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.06.2016 №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 28 924 грн 19 коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 17.06.2016 №, яким збільшено суму його грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 28924 грн 19 коп., прийняте контролюючим органом на підставі хибних висновків перевірки про порушення позивачем вимог пп. 49.18.4 п. 49.18 статті 49, статті 179, абз. "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 статті 164 Податкового кодексу України. На думку позивача, фіскальний орган прийшов до помилкових висновків щодо заниження ним суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 23139 грн 35 коп. у зв`язку з отриманням доходу у вигляді анульованої заборгованості за кредитним договором (прощення боргу) в сумі 137463 грн 21 коп.

Позивач вважав такі висновки необґрунтованими з огляду на те, що в результаті виконання умов кредитного договору, укладеного між Банком та позивачем, ним, ОСОБА_2, було повернуто банку суму коштів більшу, ніж була ним отримана в якості кредиту. Тобто, додаткове благо ним не отримане, об`єкт оподаткування відсутній.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07.02.2019 справу прийнято до провадження.

У судове засідання позивач не з'явився, явку уповноваженого представника не забезпечив, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце його проведення, про причини неявки суду не повідомив, клопотань, заяв не надав.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи правомірність оскаржуваного податкового повідомлення - рішення, відповідач у відзиві на позовну заяву вказав, що фізична особа-платник податків ОСОБА_2 фактично отримав дохід у вигляді анульованої заборгованості в сумі 137 463 грн 21 коп. та фіскальний орган був згідно з вимогами чинного законодавства України повідомлений про даний факт кредитором - Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк". Позивач не подав до ДПІ у м. Полтаві декларацію про майновий стан і доходи за 2013 рік зі зазначеною сумою доходу та не сплатив належний податок на доходи фізичних осіб до бюджету держави. Фіскальний орган, роблячи висновок про отримання платником податку додаткового блага, виходив з того, що кредитна угода була укладена у іноземній валюті - доларі США. Тому на момент повернення платником банківській установі грошових коштів у гривні, за рахунок курсової різниці платник повернув значно меншу суму, аніж був повинен порівняно з курсом долара США на момент отримання кредиту.

Тому, як на думку відповідача, фіскальним органом правомірно зроблено висновок про те, що кредитором було вчинено прощення боргу та відповідно про заниження даним платником суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за 2013 рік й правомірно донараховано позивачу відповідні податкові зобов'язання.

Згідно з частиною першою статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктом 1 частини третьої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або повідомлення причин неявки.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши подані документи, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

06 травня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_2 був укладений договір про надання споживчого кредиту №0, за умовами якого Банк надав ОСОБА_2 як позичальнику кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті, долар США, в сумі 50 000 доларів США, що дорівнювало еквіваленту 252 500 грн., а позичальник зобов`язувався прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, визначених у даному договорі (а.с.19). У якості додатку 1 до договору споживчого кредиту сторонами договору підписано графік погашення кредитної заборгованості, що обчислена у доларів США. Пунктом 1.1 договору сторонами погоджено, що гривневий еквівалент суми кредиту зазначається у договорі лише у разі надання банком кредиту в іноземній валюті.

Сторони не заперечували виконання позивачем своїх зобов'язань кредитора за даним договором згідно графіку погашення кредитної заборгованості, що також підтверджується наявними в матеріалах справи копіями квитанцій (а.с. 65-86).

02 вересня 2013 року ОСОБА_2 було сплачено на користь банку 27 216 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 218 342 грн 18 коп. (а.с.26).

За зазначеним договором позивачем на користь банку було погашено всього з травня 2008 року по вересень 2013 року кошти у сумі 32 902,05 дол. США, що в еквіваленті національної валюти складає 262 887 грн 37 коп.

Після вчинення 20.09.2013 ОСОБА_2 останнього платежу за кредитним договором у сумі 27 216 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 218 342 грн 18 коп. сторони договору вважали кредитний договір від 06.05.2008 виконаним.

У подальшому АКІБ "УкрСиббанк" подано до фіскальних органів Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) фізичним особам і сум утриманого податку (форма 1ДФ) за третій квартал 2013 року, де вказано суму анульованого (прощеного) боргу ОСОБА_2 137 463 грн 21 коп за відповідною ознакою доходу "126" - "додаткове благо" (а.с.52).

На підставі отриманих відомостей про декларування банком як податковим агентом відомостей про отримання фізичною особою додаткового блага в період з 27.05.2016 року по 30.05.2016 року на підставі наказу про проведення позапланової документальної невиїзної перевірки від 25.05.2016 року №715 посадовою особою ДПІ у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області проведено позапланову невиїзну документальну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету ОСОБА_2 за період з 01.01.2013 по 31.12.2013.

За результатами перевірки складено акт від 31.05.2018 №1781/16-01-13-05-10/ /а.с. 49-51/ (надалі - акт), в якому відображено порушення позивачем, зокрема:

- пп. 49.18.4 п. 49.18 статті 49, статті 179 Податкового кодексу України - неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за звітний 2013 рік;

- абз. "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 статті 164 Податкового кодексу України - заниження суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за звітний 2013 рік на суму 23 139 грн 35 коп.

На підставі акту перевірки ДПІ у м. Полтаві винесене податкове повідомлення-рішення від 17 червня 2016 року № НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 28 924 грн. 19 коп, з них: за податковим зобов`язанням - 23 139 грн 35 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями - 5 784 грн 84 коп.

Згідно висновків акту перевірки фіскальний орган вважав, що ОСОБА_2 для повного виконання кредитного договору мав сплатити на користь банку повну суму заборгованості, виражену у доларі США, а не у відповідно гривневому еквіваленті. Відповідно мав податковий обов'язок у 2014 році задекларувати відповідні суми отриманого доходу та сплатити податок з доходів фізичної особи.

Позивач не погодився з податковим повідомленням - рішенням № НОМЕР_1 від 17.06.2016, у зв'язку з чим оскаржив його до суду.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 25.04.2018 позов задоволено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.07.2018 рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.04.2018 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 17.12.2018 рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.04.2018 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.07.2018 було скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанції Верховний Суд зауважив, що кристуючись наданими повноваженнями, суди повинні були витребувати необхідні відомості в частині, що стосується спірних правовідносин, а саме копію рішення про списання простроченої заборгованості позивачу у розмірі 137463,21 грн. з наданням повної розшифровки суми, у тому числі із зазначенням сум з яких складається прощений борг (тіло кредиту, проценти за користуванням тілом кредиту, пеня, штраф, тощо).

Крім того, Верховний суд звернув увагу на те, що законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, прощені (анульовані) кредитором.

Згідно з підпунктами 163.1.1 та 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 ПК України /в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин; далі - ПК України/ об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абзацу другого пункту 164.1 статті 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

За правилами підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України є вичерпним.

Відповідно до підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України (в редакції, чинній з 1 січня 2015 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Тобто, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, прощені (анульовані) кредитором.

Наведене підтверджується і змінами, які в подальшому внесені до законодавства, зокрема, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов'язань" від 09.04.2015 №321-VIII, який набрав чинності 07.05.2015, редакція підпункту 165.1.55 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України була доповнена абзацом другим, у зв'язку з чим сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності не підлягали включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Таким чином, боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов'язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд під час розгляду подібної справи, зокрема постанова від 10.05.2018, справа №802/142/17-а (адміністративне провадження №К/9901/35810/18).

На виконання вимог ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 07.02.2019 ПАТ "Укрсиббанк" листом від 25.02.2019 вих.№13-3-05/213 повідомлено, що загальна сума прощеного установою банку боргу за кредитним договором від 06.05.2008 №0 становить 17197,95 доларів США, з яких: 17145,98 доларів США основна сума боргу, 51,97 доларів США сума нарахованих відсотків, що складає 137463,21 грн по курсу НБУ станом на 04.09.2013.

Також, у листі ПАТ "Укрсиббанк" зазначено про відсутність можливості надання копії рішення про списання простроченої заборгованості за кредитним договором від 06.05.2008 №0 у зв'язку із закінченням п'ятирічного строку його зберігання.

Крім того, ПАТ "Укрсиббанк" надано суду завірену належним чином копію повідомлення про анулювання боргу від 04.09.2013 №31-4-71/152 з відміткою позивача про отримання 04.09.2013.

Таким чином, суд зазначає, що на момент прийняття фіскальним органом оскаржуваного податкового повідомлення-рішення до загального річного оподатковуваного доходу фізичної особи ОСОБА_2 підлягала включенню сума прощеної (анульованої) основної заборгованості за кредитом ("тіло кредиту") та не підлягала включенню сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) його кредитором.

Отже, податкове повідомлення-рішення від 17.06.2016 № підлягає скасуванню в частині визначення позивачу грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем у розмірі 70,85 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 17,00 грн (в частині, що стосується прощених кредитором відсотків).

З огляду на викладене, суд вважає частково доведеними відповідачем порушення, зафіксовані в Акті перевірки, на підставі яких прийнято податкове повідомлення-рішення від 17.06.2016 №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем 23068,50 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 5767,13 грн.

Відтак, в даній частині позовних вимог належить відмовити

Згідно частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За викладених обставин, позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

На підстав вищевикладеного, керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 72-77, 90, 108, 139, 243-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 (вул. Європейська, 33 м. Полтава, рнокпп НОМЕР_2) до Державної податкової інспекції у м.Полтава Головного управління ДФС у Полтавській області (вул. Європейська, 155 м.Полтава, ) задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області від 17.06.2016 № в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 70,85 грн за основним платежем, 17,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_2 (вул. Європейська, 33 м. Полтава, рнокпп НОМЕР_2) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області витрати зі сплати судового збору розмірі 2,14 грн /дві гривні чотирнадцять копійок/ та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15,19 грн /п'ятнадцять гривень дев'ятнадцять копійок/.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 05 березня 2019 року.

Суддя ОСОБА_3