Справа № 160/7814/18
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 січня 2019 року Справа № 160/7814/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Кучми К.С.
при секретарі - Молоданові М.Ю.
представника позивача - ОСОБА_1
представника відповідача - Олійника В.М.
третьої особи - ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за правилами загального позовного провадження за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови, -
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, в якій позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 25.09.2018 року №ДН/1328/739/АВ/ТД-ФС/568, про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 штрафу у розмірі 223 380 грн.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що ним було отримано постанову від 25.09.2018 року за №ДН1328/739/АВ/ТД-ФС/568 про накладення на нього штрафу уповноваженими посадовими особами відповідача у розмірі 223 380 грн. Постанова складена на підставі акту інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю за №ДН1328/739/АВ, а саме було проведено перевірку автостоянки по вул.Дніпровській, 458-А у м.Павлограді, яка належить на праві спільної сумісної власності йому та ОСОБА_3
Позивач зазначає, що на час проведення перевірки, він знаходився за межами України, отже був позбавлений права надати свої пояснення щодо ходу перевірки, та позбавлений права щодо оскарження акту перевірки. Згідно припису, відповідачем було зобов'язано усунути порушення, а саме зазначено, що позивач фактично допустив до роботи двох осіб: ОСОБА_3 та ОСОБА_5, і використовував їх працю без повідомлення відповідних органів. Позивач не погоджується із такими висновками відповідача, зазначає, що на автостоянці офіційно працевлаштовані дві особи, які працюють охоронцями і перебувають у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_4 Будь-які інші особи на даному об'єкті не працюють. Враховуючи зазначене, вважає протиправними дії посадових осіб, які проводили перевірку, що стало підставою для винесення акту та постанови, а тому вимушений був звернутися до суду з даним позовом.
У судове засідання прибув представник позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та врахувати їх заперечення на відзив на позов.
За результатами інспекційного відвідування було складено акт, за висновками якого, уповноваженими особами відповідача встановлено порушення вимог чинного трудового законодавства, а саме, позивач фактично допустив до роботи двох осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_5 без належного оформлення трудових відносин, тобто без укладення трудового договору, без оформлення наказу чи розпорядження про прийняття працівника на роботу, без повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівників на роботу. Чим порушив вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 р. №413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу», тому була винесена оскаржувана постанова про накладення штрафу у розмірі 223 380 грн. За таких обставин, представник відповідача зазначив, що постанова Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу на позивача від 25.09.2018 року №ДН/1328/739/АВ/ТД-ФС/568 є цілком законна та обґрунтована, а тому просив суд у задоволенні позову відмовити.
Третя особа - ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення, та просив суд позов ФОП ОСОБА_4 задовольнити в повному обсязі.
Заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи, показання свідків, розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що 24.07.2018 року до відповідача надійшло письмове звернення ОСОБА_5, в якому він просив провести перевірку діяльності ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4, які здійснюють підприємницьку діяльність з надання послуг платної автостоянки, на предмет порушення правил оформлення трудових відносин (а.с.31).
Судом встановлено, що відповідачем було проведено перевірку автостоянки по вул.Дніпровській, 458-А у м.Павлограді, яка належить на праві спільної сумісної власності позивачу ФОП ОСОБА_4 та третій особі ОСОБА_3, що підтверджується договором купівлі-продажу від 18.07.2005 року (а.с.8-9).
За результатами перевірки було складено акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №ДН1328/739/АВ від 05.09.2018 року (а.с.34-36).
Згідно з висновками, викладеними в акті, ФОП ОСОБА_4 фактично допустив до роботи ОСОБА_3 та ОСОБА_5 і використовував їх працю без повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівників на роботу, чим порушив вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 р. №413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу».
ГУ Держпраці у Дніпропетровській області було прийнято рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу від 13.09.2018 року №ДН1328/739/АВ/ТД, яким призначено розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю на 25.09.2018 року (а.с.38).
25.09.2018 року відповідачем було винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН1328/739/АВ/ТД-ФС/568, якою на ФОП ОСОБА_4 накладено штраф у розмірі 223 380 грн. (а.с.40-41).
01.10.2018 року відповідачем було складено припис про усунення виявлених порушень №ДН1328/739/АВ/П (а.с.17).
Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.
Згідно з ч.1 ст.259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 5 квітня 2007 року № 877-V визначено підстави для здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю).
В той же час, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» від 28 грудня 2014 року № 77-VIII частину другу статті 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» доповнено словами (дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів) «державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення».
Постановою Кабінету Міністрів від 10 вересня 2014 року № 442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» створено Державну службу України з питань праці.
Згідно до Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.
Наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 р. № 390 затверджено Порядок проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів.
Згідно з наказом, (за умови не поширення дії Закону № 877-V на відносини, що виникають під час здійснення заходів, про що зазначено вище) позапланові перевірки за зверненнями фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктами господарювання вимог законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування здійснюються за наявності згоди Держпраці України на їх проведення.
Зазначена норма передбачає застосування до суб'єктів господарювання юридичних осіб фінансової відповідальності, яка не належить до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.
Зокрема, частиною другою статті 265 КЗпП України передбачено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.
Відповідно до частини 4 статті 265 КЗпП України, штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною 2 статті 265 КЗпП України та частинами 2-7 статті 53 Закону України «Про зайнятість населення» визначено Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 509.
Відповідно до пункту 2 вказаного Порядку штрафи можуть бути накладені на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує, що процедуру проведення відповідачем перевірок встановлено Порядком проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затверджений наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 року №390 (далі - Порядок №390).
Відповідно до положень п.6 Порядку №390 перевірка складається з таких етапів: робота з документами, наданими суб'єктами господарювання на вимогу Інспектора; оформлення документів за результатами перевірки; знайомлення суб'єктів господарювання з документами, оформленими за результатами перевірки.
Згідно з п.7 Порядку №390, за результатами перевірки складається акт перевірки. У разі виявлення порушень законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування вносяться приписи про усунення виявлених порушень, вживаються заходи щодо притягнення до відповідальності винних осіб згідно із вимогами чинного законодавства.
Відповідно до пп.14 п.5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого Постановою КМУ від 26.04.2017 року № 295, під час проведення інспекційного відвідування об'єкт відвідування має право: 1) перевіряти в інспектора праці наявність службового посвідчення; 2) не допускати до проведення інспекційного відвідування у разі: відсутності службового посвідчення; якщо на офіційному веб-сайті Держпраці відсутні рішення Мінсоцполітики про форми службового посвідчення інспектора праці, акта, довідки, припису, вимоги, перелік питань, що підлягають інспектуванню; якщо строк проведення інспекційного відвідування перевищує строки, визначені пунктом 10 цього Порядку; 3) подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження про усунення порушень до акта або припису; 4) вимагати від інспектора праці внесення запису про проведення інспекційного відвідування до відповідного журналу перевірок об'єкта відвідування (за його наявності) перед наданням акта для підпису керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником; 5) перед підписанням акта бути поінформованим про свої права та обов'язки; 6) вимагати від інспектора праці додержання вимог законодавства; 7) вимагати нерозголошення інформації, що становить комерційну таємницю або є конфіденційною інформацією об'єкта відвідування; 8) оскаржувати в установленому законом порядку неправомірні дії інспектора праці; 9) отримувати консультативну допомогу від інспектора праці з метою запобігання порушенням під час проведення інспекційних відвідувань, невиїзних інспектувань.
Матеріалами справи підтверджується, що акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №ДН1328/739/АВ від 05.09.2018 року було направлено на юридичну адресу позивача 06.09.2018 року (а.с.37), рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу від 13.09.2018 року №ДН1328/739/АВ/ТД направлено позивачу 18.09.2018 року (а.с.39), постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 25.09.2018 року №ДН1328/739/АВ/ТД-ФС/568 направлено 27.09.2018 року (а.с.42).
Проте, позивачем лише 09.10.2018 року засобами поштового зв'язку було отримано рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу та оскаржувану постанову про накладення штрафу (а.с.20).
Так, під час проведення перевірки позивач знаходився за межами України, що підтверджується відміткою у закордонному паспорті, а саме, з 16.06.2018 року по 06.10.2018 року позивач перебував у Польщі (а.с.14).
Крім того, в порушення пп.14 п.5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, ФОП ОСОБА_4 був позбавлений такого права враховуючи, що під час проведення перевірки позивач був за межами України та не отримував повідомлення про інспекційне відвідування.
Щодо посилання відповідачем, що під час проведення перевірки 04.09.2018 року третя особа перебувала на території автостоянки у м.Павлограді по вул.Дніпровська, 458-А, та здійснювала дії щодо паркування автомобіля, слід зазначити, що ОСОБА_3 є співвласником автостоянки, тому на законних підставах перебував на її території, що не позбавляє його права надавати послуги водіям, які користуються послугами автомобільної стоянки.
За клопотанням представника відповідача, у судовому засіданні було допитано свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які надали показання суду щодо працевлаштування, графіку роботи, оплати праці, прийняття участі співвласника автостоянки в організації роботи, обліку автомобілів та відеофіксації об'єкту.
Судом було викликано в якості свідка ОСОБА_5, на підставі заяви якого було проведено перевірку, проте, викликана особа до суду не прибула. Конверт повернувся на адресу суду з відміткою поштового зв'язку «за закінченням встановленого строку зберігання».
Крім того, суд враховує той факт, що відповідно п.6 Порядку «накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення» затвердженого постановою КМУ від 17 липня 2013 р. № 509, визначено про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб'єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п'ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.
Пунктом 7 зазначено що, справа розглядається за участю представника суб'єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.
Як видно із матеріалів справи, позивач повідомлення про призначення розгляду справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю на 25.09.2018 року, отримав 09.10.2018 року.
Тобто, в порушення п.п.6, 7 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, відповідачем не було поінформовано суб'єкта господарювання належним чином.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
В силу ч.1 ст.9 КАС України визначено, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частинами 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Отже, своїми діями відповідач порушив право позивача на своєчасне повідомлення, на надання відповідних пояснень, оскарження, що в свою чергу призвело до прийняття оскаржуваного рішення, оскільки була порушена процедура розгляду справи про накладення стягнення. Тому враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе визнати протиправною постанову від 25.09.2018 року №ДН/1328/739/АВ/ТД-ФС/568, прийняту Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області та скасувати її.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно із частиною 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду у розмірі 1 762 грн., що документально підтверджується оригіналом квитанції №032810111 від 12.10.2018 року.
Отже, судовий збір у сумі 1762 грн. підлягає поверненню позивачу.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250 КАС України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати постанову від 25.09.2018 року №ДН1328/739/АВ/ТД-ФС/568, прийняту Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області.
Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 витрати по справі судового збору у розмірі 1 762 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 287 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Повний текст рішення складено 04.02.2019 року.

Суддя Кучма К.С.