Справа № 806/3107/17
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2019-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

Справа № 806/3107/17

04 березня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гонтарука В. М.

суддів: Граб Л.С. Білої Л.М.

перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_2 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області до Державного підприємства "Санаторій для батьків з дітьми "Тетерів" про застосування заходів реагування,

В С Т А Н О В И В :

відповідно до постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку.

Встановивши невідповідність апеляційної скарги вимогам ст.296 КАС України, Сьомим апеляційним адміністративним судом відповідно до ухвали від 16 січня 2019 року залишено апеляційну скаргу ОСОБА_2 без руху. При цьому особі, яка подала апеляційну скаргу, запропоновано протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху усунути недоліки апеляційної скарги.

04 лютого 2019 року від апелянта до Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання про продовження процесуального строку на усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2019 року клопотання ОСОБА_2 задоволено, продовжено термін для усунення недоліків апеляційної скарги та запропоновано апелянту протягом п'ятнадцяти днів з моменту отримання вказаної ухвали усунути виявлені недоліки апеляційної скарги.

25 лютого 2019 року до суду від ОСОБА_2 надійшла заява на виконання вимог ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2019 року.

Дослідивши вказану заяву суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи підставами для залишення апеляційної скарги без руху було :

- порушення вимог п.1 ч.5 ст.296 КАС України, а саме апелянтом не додано до апеляційної скарги документ про сплату судового збору;

- порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 296 КАС України, а саме в прохальній частині не зазначено, яке саме судове рішення має прийняти апеляційний суд по суті позовних вимог з огляду на наведені у ст. 315 КАС України повноваження апеляційної інстанції;

- порушення вимог ч. 1 ст. 295 КАС України, а саме подання апеляційної скарги з пропущенням тридцятиденного строку звернення до суду з апеляційною скаргою;

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, апелянтом на виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху по підставах відсутності доказів сплати судового збору, подано клопотання щодо звільнення його від сплати судового збору.

Щодо виконання ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2019 року по недотриманню апелянтом вимог ч.1 ст.295 та п. 5 ч. 2 ст. 296 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

У статті 296 КАС закріплено вимоги до форми та змісту апеляційної скарги.

Зокрема, відповідно п. 5 ч. 2 ст. 296 КАС України в апеляційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, до суду апеляційної інстанції.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції визначено статтею 315 КАС України.

Суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін;

2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення;

3) скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково;

4) визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у визначених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині;

5) скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю;

6) у визначених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених у пунктах 1 - 5 частини першої цієї статті.

Тобто, вказана стаття містить вичерпний перелік повноважень суду апеляційної інстанції щодо прийняття рішення за наслідками перегляду апеляційної скарги.

Зі змісту мотивувальної та прохальної частин апеляційної скарги, яка надана на виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху слідує, що ОСОБА_2 просить суд постановити ухвалу, якою скасувати постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року і направити справу на новий судовий розгляд судом першої інстанції, давши вказівки суду першої інстанції про необхідність залучення до справи належних позивача, відповідача/відповідачів, осіб, які не були залучені до участі у справі - осіб, зокрема переміщених з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, яких поселено до майнового комплексу "Санаторій для батьків з дітьми " Тетерів", та інших осіб - за необхідністю.

Колегією суддів апеляційної інстанції зазначається, що чинним законодавством України (КАС України) передбачено при скасуванні судового рішення першої інстанції ( при даних обставинах) винесення постанови, а не ухвали, а також вищезазначена ст. 315 КАС України не надає право суду апеляційної інстанції, при вказаних обставинах, направляти справу на новий судовий розгляд, а тим паче надавати суду першої інстанції при цьому будь які вказівки.

Таким чином, суд констатує невиконання апелянтом вимог ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду про залишення апеляційної скарги без руху від 16 січня 2019 року в частині дотримання ОСОБА_2 п. 5 ч. 2 ст. 296 КАС України.

Також, перевіривши доводи заяви про поновлення процесуального строку, колегія суддів зазначає слідуюче.

Відповідно до ч. 1 ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Згідно до ч. 3 вказаної статті, строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Як встановлено з матеріалів справи та зазначено в ухвалі суду про залишення апеляційної скарги без руху, постанова суду першої інстанції прийнята 13 грудня 2017 року , а апеляційну скаргу ОСОБА_2 підписано 10 грудня 2018 року.

Колегія суддів зазначає, що доводи ОСОБА_2 щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду апеляційної інстанції зводяться виключно до того, що вказаний строк ним було пропущено, у зв'язку з незалученням його до розгляду справи, і вважає це поважною причиною пропущення вказаного строку.

Натомість, у вказаній апеляційній скарзі апелянтом не наведено жодної аргументації щодо підстав поважності причин пропуску строку звернення до суду з апеляційною скаргою, незважаючи на те, що судом надавалась можливість апелянту в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху аргументувати вказану підставу, з наданням відповідних доказів.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ч.ч. 1-2 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Суд зауважує, що ОСОБА_2 виконуючи ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху в частині строку звернення до апеляційного суду, посилається лише на ст.295 КАС України, та вказує на те, що строк ним був пропущений у зв'язку з незалученням його до розгляду справи, тобто з причин що не залежали від нього, при цьому не надає доказів часу отримання вказаного судового рішення, або доказів часу коли він дізнався або міг дізнатись про оскаржувану постанову суду першої інстанції.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи міститься заява управління Державної виконавчої служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області про видачу виконавчого листа, з відміткою про його отримання 14.02.2018 року.

Згідно листа Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 22.12.2018 року № 26-19627/261 вбачається, що вищезазначений виконавчий лист направлено до Коростишівського районного відділу державної виконавчої служби для застосування заходів реагування.

Разом з цим, подавши апеляційну скаргу лише 22 грудня 2018 року, ОСОБА_2 не надано доказів того, що про існування оскаржуваного рішення останній дізнався лише в грудні 2018 року.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що підставою для поновлення пропущеного процесуального строку відповідно до ст. 295 КАС України може бути лише наявність інших поважних причин пропуску такого строку.

Поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами. Неналежне ж виконання апелянтом наданих процесуальних прав не може бути визнано судом як поважна причина пропуску строку на апеляційне оскарження.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Колегія суддів зазначає, що судом апеляційної інстанції було надано ОСОБА_2 достатньо часу для виконання ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2019 року, однак апелянт не скористався своїм правом та не подав жодного належного доказу на підтвердження факту поважності пропуску строку на подання апеляційної скарги в період з 13 грудня 2017 року по 22 грудня 2018 року (дату подання апеляційної скарги) разом з матеріалами апеляційної скарги суду.

Згідно з ч.2 ст.298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, у відповідності до яких апеляційна скарга підлягає поверненню скаржнику.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 вимоги ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2019 року про залишення апеляційної скарги без руху не виконані, апеляційну скаргу необхідно повернути апелянту.

Керуючись ст.ст.169, 296, 298, 325, 328, 329 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області до Державного підприємства "Санаторій для батьків з дітьми "Тетерів" про застосування заходів реагування повернути особі, яка її подала.

2. Копію ухвали про повернення апеляційної скарги разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

3. Копію ухвали про повернення апеляційної скарги надіслати учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач Гонтарук В. М.

Судді Граб Л.С. Біла Л.М.