Справа № 420/542/19
Суддя: Токмілова Л. М.
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/542/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС України в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС України в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він не погоджується з висновками контролюючого органу, оскільки податковим органом хибно встановлено в порушення зазначені в акті перевірки, та неправомірно складено податкові повідомлення-рішення від 29.10.2018 № НОМЕР_1, №, №, №, № та податкова вимога № та рішення №, яким донараховано єдиний внесок в сумі 20904,98 грн., з відповідними штрафними санкціями на суму 3551,52 грн., з підстав викладених у позовній заяві.

Також позивач вказує, що ним не перевищено суми виторгу, яка б зобовязувала його до обовязкової реєстрації платником ПДВ.

У встановлений судом строк відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву, в якому останній просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Зазначив, що перевіркою встановлено завищення вартості товаро-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції за перевіряємий період на загальну суму 130 401,68 грн. Крім того, відповідач зазначає, що ФОП ОСОБА_1 у період, що перевірявся всупереч норм законодавства не був зареєстрований платником ПДВ, оскільки його виторг за період з 01.08.2016 р. по 31.07.2017 р. згідно даних ІС «Податковий блок» «виторги РРО» перевищив 1 000 000 грн.

Досліджуючи правомірність спірних податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій та вимоги про сплату боргу, суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ФОП ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа - підприємець 30.10.2015р. за №0016257, позивач є фізичною особою-підприємцем та основним видом господарської діяльності якого є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, код згідно з КВЕД: 47.11.

ФОП ОСОБА_1 взятий на облік у Білгород-Дністровському відділенні Чорноморської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області 30.10.2015 р. за №33, станом на дату проведення перевірки перебуває на обліку у Білгород-Дністровському відділенні Чорноморської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області.

Податкова адреса ФОП ОСОБА_1: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, мкр-н РадужнийАДРЕСА_1.

ФОП ОСОБА_1 у перевіряємому періоді не був зареєстрований як платник ПДВ у Білгород-Дністровському відділенні Чорноморської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області.

Позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування, є платником єдиного податку і не є платником податку на додану вартість, при цьому встановлено, що останній протягом періоду за який було проведено перевірку отримувала доходи від виробництва м'ясних продуктів, що також не заперечується відповідачем.

Суд встановив, що ГУ ДФС в Одеській області проведена документальна планова виїзна перевірка діяльності ФОП ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 30.10.2015 по 31.12.2017 р., за висновками якої складений акт від 04.10.2018 №2141/15-32-13-05/НОМЕР_2.

Відповідно до акту перевірки ФОП ОСОБА_1 здійснював діяльність за кодом КВЕД: 47.11 роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, застосовуючи загальну систему оподаткування, обліку і звітності.

Перевіркою встановлено порушення п. 177.2 ст. 177, п. пю177.4 ст.177, п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755 - VI зі змінами та доповненнями, в наслідок чого донараховано податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування заниження у сумі 23 280.94грн.. у тому числі за 2015рік у сумі 956,85грн., за 2016 рік у сумі 8 521,00грн., за 2017 рік у сумі 13803,09грн.;

- п.п. 162.1 статті 162 1.5 164.1.3 пункту 164.1 статгі 164, п.п. 177.2 ст. 177 п. 16і підрозділу 10 розд. XX Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року N 2755-УІ, із змінами і доповненнями, в наслідок чого донараховано військового збору фізичної особи підприємця у сумі 1 956,02 гри., у тому числі за 2015 рік у сумі 98,68грн., за2016 рік у сумі 710,08грн., за 2017 рік у сумі 1 150,26грн;

- п.2 ст.7, п. 8 ст.9 Закону України від 08.07.2010р, №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» зі змінами та доповненнями, в наслідок чого донараховано єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування КБК 71040000)у загальній сумі 20 904,98гри.. в тому числі за 2015 рік на 2 213.51грн,. за 2016 рік у сумі 10 183,23грн., за 2017 рік на суму 8 508,24грн,;

- п.181.1 ст. 181, п,183.1, п.183.2 статті 183 Податкового Кодексом України від 02 грудня 2010 року №2755-VI із змінами та доповненнями, повинна була надати до Білгород-Дністровського відділення Чорноморської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області реєстраційну заяву про реєстрацію платником до 11.08.2017р.;

- п.181.1 ст.181, п.183.1,-п.183.2 ст.183, п. 187.1 ст. 187, п.п.188.1 ст.188, п.п. 194.1.1 пп. 194.1, ст.194 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-УІ (зі змінами і доповненнями), в наслідок чого донараховано податку на додану вартість у загальній сумі 40 409грн.. в тому числі в розрізі періодів: за серпень 2017 року - у сумі 15 919грн.; за вересень 2017 року у сумі 20 472грн.; жовтень 2017 року - 4 018грн.

- пп.49.18.1 п.49.18 ст.49, п.п.203.1 ст.203, п.п.202.1 ст.202 Податкового Кодексу України, від 02.12.2010 № 2755-УІ (зі змінами та доповненнями), в наслідок чого встановлено неподання податкових декларації з податку на додану вартість за серпень 2017 - грудень 2017 року;

- п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України від 02.12.10р. №2756-VI із змінами та доповненнями, в наслідок чого встановлено не зберігання первинних документів, ведення яких передбачено законодавством, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства

Зокрема, правильність визначення вартості документально підтверджених витрат, пов'язаних з господарською діяльністю та відображених у додатку Ф4 «Розрахунок податкових зобов'язань з податку на доход фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих само зайнятою особою» до податкової декларації про майновий стан і доход (додаток Ф4) встановлено:

- за 2015 рік за даними платника витрати складають - 22 712,90грн., за даними перевірки -16 333,91грн.;

- за 2016 рік за даними платника витрати складають - 771 795,29грн., за даними перевірки - 724 456,39 грн.;

- за 2017 рік за даними платника витрати складають - 830 581,03грн., за даними перевірки - 753 897,24 гривень.

Загальна сума витрат за даними перевірки складає -130 401,68 гривень.

Не погоджуючись з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями, вимогою про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх порушених прав.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування (п.44.2 ст.44 Податкового кодексу України).

Положеннями п.177.1 ст.177 Податкового кодексу України визначено, що доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Згідно п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать:

- витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат;

- витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

- обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством;

- суми податків, зборів, які пов'язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов'язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця;

- інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Спрощена система оподаткування, обліку та звітності як спеціальний податковий режим встановлена Главою І Розділу XIV Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Відповідно до п.291.2 ст.291 ПК України, спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Пунктом 291.3 ст.291 ПК України передбачено, що юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Платником податку є: для фізичної особи - підприємця - дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому, до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.

Під час проведення перевірки позивача, відповідачем встановлено, що згідно наданих до перевірки первинних документів, ФОП ОСОБА_1 завищено вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції за перевіряємий період на загальну суму 130 401,68 грн., у т.ч.: за 2015 рік на 6378,99грн., за 2016 рік на 47 338,90грн., за 2017 рік на 76 683,79грн., в наслідок включення до складу витрат витрати по придбанню товарно-матеріальних цінностей, які не реалізовані у відповідних періодах, що є порушенням вимог п. 177.2, п. 177.4 ст.177, п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України.

Перевіркою правильності визначення суми чистого оподатковуваного доходу за перевіряємий період встановлено, що в результаті допущених порушень при визначенні загального оподатковуваного доходу та витрат, пов'язаних з господарською діяльністю, ФОП ОСОБА_1 занижений чистий оподатковуваний дохід за перевіряємий період на суму 130401,68 гривень.

Внаслідок вищевикладених порушень, перевіркою встановлено заниження податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну на суму 23280,94 гривень.

Крім того, враховуючи вищевикладене ФОП ОСОБА_1, також, порушено вимоги пункту 16і підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України у частині не нарахування, не утримання та не сплати військового збору на загальну суму 1956,02 гривень.

ФОП ОСОБА_1 в період, що перевірявся не реєструвався платником податку на додану вартість. Відповідно до інформаційної бази даних ІС «Податковий блок» «виторги РРО» за період з 01.08.2016 по 31.07.2017 виторг ФОП ОСОБА_1 перевищив 1000000 грн. та склав 1000010,50 гривень. ФОП ОСОБА_1 у зв'язку з перевищенням суми від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню протягом 12 календарних місяців 1000000 гривень, виконуючи вимоги п.181.1 ст.181, п.183.1, п.183.2 статті 183 Податкового кодексу України, повинен був надати до Білгород-Дністровського відділення Чорноморської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області реєстраційну заяву про реєстрацію платником до 11.08.2017 р.

Під час перевірки, контролюючим органом встановлено порушення вимог п.181.1 ст.181, п.183.1, п.183.2 ст.183, п.187.1 ст.187, п.п.188.1 ст.188, п.п.194.1.1 .пп.194.1. ст.194 Податкового кодексу України, внаслідок чого встановлено заниження податкових зобов'язань з податку на додану вартість у сумі 40409 грн., у т.ч.: серпень 2017 року - у сумі 15919 грн.; вересень 2017 року - у сумі 20472 грн.; жовтень 2017 року - 4018 грн. та відповідно заниження ПДВ, що належить сплати до бюджету на 40409 грн., у т.ч.: серпень 2017 року - у сумі 15919грн.; вересень 2017 року - у сумі 20 472 грн.; жовтень 2017 року - 4018 гривень.

Також встановлено порушення вимог пп.49.18.1 п.49.18 ст.49, п.п.203.1 ст.203, п.п.202.1 ст.202 Податкового кодексу України, зокрема ФОП ОСОБА_1 не надано до Білгород-Дністровського відділення Чорноморської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області податкові декларації з ПДВ за вересень 2017 - грудень 2017 року.

На підставі акту перевірки сформовано та вручено ФОП ОСОБА_1 податкові повідомлення-рішення від 29.10.2018 № про збільшення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем - 23280,94 грн. та штрафною санкцією у розмірі 5820,24 грн., № про збільшення грошового зобов'язання з військового збору за основним платежем - 1956,02 грн. та штрафною санкцією у розмірі 489,01 грн., № про збільшення грошового зобов'язання з ПДВ за основним платежем - 40409 грн. та штрафною санкцією у розмірі 10102,25 грн., № про збільшення грошового зобов'язання за штрафною санкцією у розмірі 680 грн., № про збільшення грошового зобов'язання за штрафною санкцією у розмірі 510 гривень.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно підпункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом (абзац 4 підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Кодексу).

Відповідно до пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Підпунктом 44.3 статті 44 Податкового кодексу України, платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складання якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання-з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Відповідно до пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам органу державної податкової служби, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Відповідно до вимог статті 83 Податкового кодексу України, матеріали, які є підставами для висновків під час проведення перевірок: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Статтею 51 Цивільного кодексу України передбачено, що до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно - правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Статтями 3,9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Абзацом першим пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстровано у Міністерстві юстиції України 05.06.1995 №168/704) визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Пунктом 121.1 статті 121 Податкового кодексу України передбачено, що незабезпечення платником податків зберігання первинних документів облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.

Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою підприємцем від провадження господарської діяльності встановлений статтею 177 Податкового кодексу України.

Пунктом 177.2 статті 177 Податкового кодексу України передбачено, що об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

З 01.01.2015 внесені зміни до пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України відповідно до якого до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, зокрема, належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат; інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177,4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Фізичні особи-підприємці на загальній системі оподаткування зобов'язані вести книгу обліку доходів і витрат, у якій за підсумком робочого дня, протягом якого отримано дохід, на підставі первинних документів здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати (пункт 177.10 статті 177 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 5 пункту 6 Порядку ведення Книги обліку доходів І витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (затверджено наказом Міндоходів України від 16.09.2013 №481), документами, які безпосередньо пов'язані з отриманим доходом, можуть бути, зокрема, акт закупки (виконаних робіт, наданих послуг) та інші первинні документи, що засвідчують факт оплати товарів, робіт, послуг.

Згідно зі пунктом 16 1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір у розмірі 1,5 відсотків об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Відповідно до підпункту 16'.1.1 пункту 16 Податкового кодексу України платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 Податкового кодексу України, а саме фізична особа - резидент (нерезидент), яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Згідно з підпунктом 16 .1.5 пункту 16 Податкового кодексу України передбачено, що відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені статтею 171 Податкового кодексу України.

Пунктом 181.1 статті 181 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Пунктом 183.1 статті 183 Податкового кодексу України встановлено, що будь-яка особа, що підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, подає до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву.

Відповідно до пункту 183.2 статті 183 Податкового кодексу України, у разі обов'язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу.

Пунктом 183.10 статі 183 Податкового кодексу України визначено, що будь-яка особа, яка піддягає обов'язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Підпунктом «а» пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України визначено, що об'єктом оподаткування є операції платників податку, зокрема, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.».

Пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Згідно з пунктом 46.1 статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Пунктом 49.1 статті 49 Податкового кодексу України передбачено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Згідно з пунктом 203.1 статті 203 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Пунктом 120.1 статті 120 Податкового кодексу України встановлено, що неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Щодо посилань позивача на той факт, що відповідачем невірно розраховано обєм виторгу та щодо невстановлення реальних сум підрахунку, то вказане спростовується наявним в матеріалах справи доказами, зокрема актом перевірки, рішенням ДФС України про результати розгляду скарги, в яких чітко зазначено порушення, що були встановлені під час перевірки.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідачем доведено обґрунтованість та правомірність викладених в акті перевірки № 2141/15-32-13-05/НОМЕР_3 від 04.10.2018 висновків, а відтак, і законності винесених податкових повідомлень-рішень від 29.10.2018 № НОМЕР_1, №, №, №, № та податкова вимога № та рішення №, яким донараховано єдиний внесок в сумі 20904,98 грн., з відповідними штрафними санкціями на суму 3551,52 грн..

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 є необґрунтованими та є такими, що не підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС України в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини постанови суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ Перехідні положення КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до Пятого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний суддею 05 березня 2019 року.

Суддя Токмілова Л.М.

.