Справа № 2-а-22198/11
Суддя: Черніцька І. М.
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.03.2019 Справа №2-а-22198/11

05 березня 2019 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

-головуючого судді Черніцької І.М.

-за участю секретаря судового засідання Стус К.І.

-сторони в судове засідання не зявились

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні та поновлення строку предявлення до виконання виконавчого документу у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про заміну сторони, а саме стягувача ОСОБА_2, який помер 14.03.2018 року на неї, як правонаступника та поновити строк предявлення виконавчого листа до виконання у справі №2-а-22198/11 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити дії.

В обґрунтування заяви заявник вказує, що постановою Тернопільського міськрайоного суду від 14 жовтня 2011 року в адміністративній справі №2-а-22198/11 позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити дії задоволено частково. Визнано бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі щодо ненарахування та невиплати позивачу підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, передбаченої вимогами ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за період з 16 березня 2011 року по 22 липня 2011 року включно протиправною. Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі нарахувати і виплатити ОСОБА_2 підвищення до пенсії як дитині війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком щомісячно, відповідно до положень ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період 16 березня 2011 року по 22 липня 2011 року включно, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з врахуванням виплачених сум. 14 березня 2018 року ОСОБА_2 помер. Після його смерті залишилося спадкове майно, в тому числі нараховані, але невиплачені кошти згідно вищевказаного судового рішення. Вона є єдиним спадкоємцем майна та прийняла спадщину. Посилаючись на наведене, просила задовольнити заяву.

Заявник у судове засідання не зявилась, хоча про час та місце була повідомлена належним чином. Попередньо подала заяву про слухання справи за її відсутності, заяву підтримує та просить задовольнити.

Представник Тернопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області у судове засідання не зявився. Попередньо подав заяву про слухання справи без їх участі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 379 КАС України суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи у відсутності учасників судового розгляду.

Судом встановлено, що постановою Тернопільського міськрайоного суду від 14 жовтня 2011 року в адміністративній справі №2-а-22198/11 позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити дії задоволено частково. Визнано бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі щодо ненарахування та невиплати позивачу підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, передбаченої вимогами ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за період з 16 березня 2011 року по 22 липня 2011 року включно протиправною. Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі нарахувати і виплатити ОСОБА_2 підвищення до пенсії як дитині війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком щомісячно, відповідно до положень ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період 16 березня 2011 року по 22 липня 2011 року включно, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з врахуванням виплачених сум.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2013 року постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 жовтня 2011 року залишено без змін.

Вказана постанова набрала законної сили та на даний час не виконана.

На підставі даної постанови Тернопільського міськрайонного суду було видано виконавчий лист за №2-а-22198/11 від 14.10.2011 року, який предявлено до виконання.

Згідно повідомлення Тернопільського міського відділу ДВС ГТУЮ у Тернопільській області від 14 січня 2019 року за №879 встановлено, що виконавчий лист за №2-а-22198/11 від 14.10.2011 року, виданий Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області перебував на виконанні в Першому відділі ДВС та 28.02.2012 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Надати детальну інформацію про виконання вищевказаного виконавчого документа не являється можливим, у звязку з тим, що виконавче провадження ВП №25542803 до архіву Тернопільського міського відділу ДВС ГТУЮ у Тернопільській області не передавалось.

23 червня 1959 року ОСОБА_3 уклав шлюб з ОСОБА_4, якій після укладення шлюбу присвоєно прізвище «Мойсеєнко», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії ІИ-ВМ №024475 від 23 червня 1959 року.

ОСОБА_2 помер 14 березня 2018 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №240395 від 14 березня 2018 року, виданим Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, про що зроблено актовий запис за №442.

Згідно відповідей Першої Тернопільської державної нотаріальної контори від 14.02.2019 року за №713/01-16 та від 22.02.2019 року за №869/01-16 спадкова справа після смерті ОСОБА_2, який помер 14 березня 2018 року, не заводилась.

Як вбачається з довідки за №85 від 25.02.2019 року, виданої ПП «Перспектив» ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали та були зареєстровані ІНФОРМАЦІЯ_1 з 13.10.1983 року.

Відтак, єдиним спадкоємцем першої черги, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2, шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час його смерті, є дружина ОСОБА_1

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов'язковим до виконання.

Згідно з вимогами ст.1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

У постанові від 29.07.2010 р. у справі "Стрельцов та інші військові пенсіонери з Новочеркаська проти Російської Федерації" Європейський суд з прав людини визнав, що громадяни мають право на підтримання скарг своїх померлих родичів у межах статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Указаного висновку Європейський Суд з прав людини дійшов виходячи з того, що право на отримання заробітної плати і прирівняних до неї платежів, пенсій та інших грошових сум, які виплачуються в якості засобів для існування і підлягали виплаті, проте не були отримані громадянином за життя, належать членам сім'ї померлої особи.

Згідно з вимогами ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до вимог ч. 4ст. 372 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Отже, право на отримання заборгованості з пенсії правонаступник має у випадку, якщо пенсія була нарахована померлому або присуджена йому на підставі судового рішення, що набрало законної сили, однак не отримана померлим.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Аналогічно підстави, умови і порядок заміни сторони виконавчого провадження врегульовано ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження».

В силу вимог ч. 1, ч. 5ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Заміна сторони виконавчого провадження відбувається у разі вибуття однієї з сторін (стягувача або боржника), зокрема, внаслідок смерті або реорганізації. Заміна сторони полягає у вступі на її місце правонаступника (спадкоємця).

Під правонаступництвом у виконавчому провадженні необхідно розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов'язків від правопопередника до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Відповідно до вимог ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно практики ЄСПЛ у пенсійних та інших справах, що пов'язані із соціальною сферою, різні соціальні виплати також стосуються «права власності» в розумінні Конвенції. Як зазначив Суд у справі «Будченко проти України» (№38677/06, рішення від 24 липня 2014 року), «якщо в Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Протоколу № 1 відносно осіб, які відповідають її вимогам.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 помер 14 березня 2018 року.

Єдиним спадкоємцем за законом першої черги є його дружина ОСОБА_1, яка у встановлений законом строк прийняла спадщину.

Інші спадкоємці відсутні.

Постанова у справі №2-а-22198/11 не виконана. Спірні суми нараховані, але не виплачені, що не заперечується сторонами спору.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає вимоги заявниці про заміну стягувача (сторони виконавчого провадження) обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Щодо заявлених вимог заявника в частині поновлення строку предявлення виконавчого документа до виконання, слід зазначити наступне.

Судом встановлено, що на виконання постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 жовтня 2011 року у адміністративній справі № 2-а-22198/11 судом було видано виконавчий лист.

Відповідно до ч.1ст.376 КАС України, стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

На підставі викладеного та із врахуванням наведених ОСОБА_1 підстав для поновлення строку предявлення виконавчого документа № 2-а-22198/11 до виконання, суд приходить до висновку про задоволення заяви в частині поновлення строку для предявлення до виконання виконавчого листа за № 2-а-22198/11 виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області від 14.10.2011 року, оскільки строк пропущено з поважних причин.

Керуючись ст.ст. 241, 248, 293, п.27 ч.1 ст.294, 376, 379 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні та поновлення строку предявлення до виконання виконавчого документу у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити дії задовольнити.

Замінити стягувача ОСОБА_2, який помер 14 березня 2018 року, на його правонаступника ОСОБА_1 (вул.С.Петлюри, 10/138 м.Тернопіль, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити дії.

Поновити ОСОБА_1 (вул.С.Петлюри, 10/138 м.Тернопіль, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) строк предявлення до виконання виконавчого листа за №2-а-22198/11, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області від 14 жовтня 2011 року, на виконання постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 жовтня 2011 року.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала складена 05 березня 2019 року.

Головуючий ОСОБА_5