Справа № 9901/596/18
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2019-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

28 лютого 2019 року

Київ

справа №9901/596/18

провадження №П/9901/596/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Головуючого судді Коваленко Н.В.,

Суддів: Бевзенка В.М., Берназюка Я.О., Білоуса О.В., Желтобрюх І.Л.,

за участю секретаря судового засідання Буденко В.В,

учасники справи:

представник відповідача Белінська О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та нечинним рішення від 12 квітня 2018 року № 1094/0/15-18,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Вищої ради правосуддя, в якому (з урахуванням уточненої позовної заяви) просив визнати протиправним та нечинним рішення від 12 квітня 2018 року № 1094/0/15-18 «Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України»; забезпечити захист гарантованого Конституцією України права на працю з метою поновлення на роботі.

Позовна заява мотивована тим, що оскаржуване рішення Вищої ради правосуддя є протиправним, прийнятим за відсутності реальних підстав для звільнення позивача, як таке, що тягне за собою порушення вимог законності.

2. У судове засідання позивач повторно не з'явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджено матеріалами справи.

3. Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечував. Подав відзив на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позову, оскільки підставою для прийняття оскаржуваного рішення було рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 09 жовтня 2017 року N2 3168/2дп/15-17, яким суддю Царичанського районного суду Дніпропетровської області Бойка Ю.О. притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано до нього дисциплінарне стягнення у виді внесення подання Вищій раді правосуддя про звільнення його з посади судді. Водночас, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 06 грудня 2018 року у справі № 11-429сап18 зазначено, що Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що дії ОСОБА_2, а саме тривалий строк виготовлення судових рішень та внесення до ЄДРСР після проголошення їх вступної та резолютивної частин, який у деяких справах становить понад 1 рік 8 місяців, свідчать про вчинення ним істотного дисциплінарного проступку, грубого і систематичного нехтування обов'язками, що є несумісним зі статусом судді, а тому відповідач правильно і в межах повноважень установив ознаки дисциплінарного проступку в його діях, передбаченого підп. «а» п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 106 Закону № 1402-VIII. Велика Палата Верховного Суду встановила, що Вища рада правосуддя, приймаючи спірне рішення, діяла в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом № 1798-VIII, з дотриманням принципу пропорційності в застосуванні дисциплінарного стягнення, оспорюване рішення містить обґрунтовані мотиви, з яких відповідач дійшов правильного висновку про необхідність застосування до судді Бойка Ю.О. дисциплінарної відповідальності у виді внесення подання ВРП про звільнення його з посади, а тому правові підстави для задоволення скарги відсутні. Оскаржуване рішення ухвалено повноважним складом Вищої ради правосуддя, своєчасно, обґрунтовано. Отже, оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню.

4. Частиною п'ятою статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів.

У зв'язку з повторною неявкою позивача без поважних причин, з урахуванням того, що представник відповідача наполягав на розгляді справи по суті, а також у зв'язку з тим, що неявка позивача не перешкоджає розгляду справи, суд вирішив розглядати справу за відсутності позивача.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

5. Президент України Указом від 24 квітня 2012 року призначив ОСОБА_2 на посаду судді Козельщинського районного суду Полтавської області строком на п'ять років, а Указом від 13 лютого 2014 року ОСОБА_2 переведений у межах п'ятирічного строку на посаду судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області.

6. 20 березня 2017 року до Вищої ради правосуддя надійшла скарга голови Царичанського районного суду Дніпропетровської області Гудим О.М. щодо неналежної поведінки судді цього ж суду Бойка Ю.О., яка полягає у зволіканні з виготовленням повних текстів судових рішень після проголошення їх вступної та резолютивної частин і ненаданні копій цих рішень для внесення до Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - ЄДРСР, Реєстр).

7. На підставі ст. 46 Закону № 1798-VIII Друга Дисциплінарна палата Вищої ради правосуддя ухвалою від 12 червня 2017 року відкрила дисциплінарну справу стосовно скаржника, за результатами розгляду якої 09 жовтня 2017 року прийняла рішення про притягнення судді Бойка Ю.О. до дисциплінарної відповідальності та застосувала до нього дисциплінарне стягнення у виді внесення подання ВРП про звільнення його з посади судді.

8. Підставою притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності стало недотримання ним строків виготовлення вмотивованих судових рішень та несвоєчасне надання копій судових рішень для їх внесення до Реєстру, які в деяких справах становили понад 1 рік 8 місяців.

З матеріалів дисциплінарної справи вбачається, що за результатами розгляду справ № 196/732/15-а, № 196/783/15-ц, № 196/1013/15-ц, № 196/1660/14-ц, № 196/1498/15-ц, № 196/1525/15-ц, № 196/775/14-ц, № 196/1709/14-ц, № 196/459/16-ц, № 196/488/16-ц, № 196/434/16-ц, № 196/513/16-ц, № 196/804/16-ц, № 196/844/16-ц, № 196/941/16-ц, № 196/1024/16-ц, № 196/1028/16-ц, № 196/1160/16-ц, № 196/1163/16-ц, № 196/1192/16-ц, № 196/1191/16-ц, № 196/1190/16-ц, № 196/1220/16-ц, № 196/1218/16-ц, № 196/1219/16-ц, № 196/947/16-а, № 196/1016/16-а, № 196/1023/16-а, № 196/1039/16-а, № 196/1104/16-а, № 196/1183/16-а, № 196/665/16-ц, № 196/705/15-ц, № 196/1053/16-ц, № 196/1184/16-ц протягом 2015- 2017 років суддею Бойком Ю.О. ухвалено судові рішення з проголошенням їх вступної та резолютивної частин. Проте за даними ЄДРСР станом на день відкриття дисциплінарної справи стосовно скаржника (12 червня 2017 року) щодо 23 із указаних справ у ЄДРСР були відсутні повні тексти рішень, а стосовно 12 справ повні тексти рішень направлені суддею Бойком Ю.О. до Реєстру із істотним порушенням установленого п'ятиденного строку для виготовлення повного тексту судового рішення. Строк виготовлення та внесення до Реєстру повних текстів рішень у вказаних вище справах (із дня закінчення їх розгляду) є надто тривалим. У трьох справах такий строк становив понад 1 рік та 8 місяців, у чотирьох справах - понад 1 рік, у п'ятнадцяти справах - понад 6 місяців.

Мотивуючи таке рішення, дисциплінарний орган Вищої ради правосуддя зазначив, що недотримання суддею Бойком Ю.О. строків виготовлення вмотивованих судових рішень, їх внесення до ЄДРСР та несвоєчасне надання копій судових рішень вказують не тільки на систематичний характер вчинених ним порушень, а й на свідоме та грубе нехтування своїми обов'язками. Крім того, тривалість та системність допущених суддею порушень підтверджують усвідомлення ним негативних наслідків для учасників судового процесу. Ігнорування цих обставин за позицією Другої Дисциплінарної палати ВРП свідчить про наявність у діях судді Бойка Ю.О. грубої недбалості.

9. Рішенням Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 9 жовтня 2017 року № 3168/2дп/15-17, залишеним без змін рішенням Вищої ради правосуддя від 22 лютого 2018 року № 585/0/15-18, суддю Царичанського районного суду Дніпропетровської області Бойка Ю.О. притягнуто до дисциплінарної відповільності та застосовано до нього дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення з посади судді.

10. 21 березня 2018 року до Вищої ради правосуддя надійшло подання Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя (вх. № 2657/0/8-18) про звільнення судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області Бойка Ю.О. на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України. До подання додано дисциплінарну справу.

11. 21 березня 2018 року до Вищої ради правосуддя надійшло подання Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя (вх. № 2657/0/8-18) про звільнення судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області Бойка Ю.О. на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

12. За результатами вивчення подання Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України членом Вищої ради правосуддя Говорухою В.І. складено доповідь від 30 березня 2018 року з пропозицією звільнити ОСОБА_2 з посади судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

13. Рішенням Вищої ради правосуддя від 12 квітня 2018 року № 1094/0/15-18 вирішено звільнити ОСОБА_2 з посади судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

14. Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України підставами для звільнення судді є вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов'язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді.

15. Статтею 112 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддя може бути звільнений з посади виключно з підстав, визначених частиною шостою статті 126 Конституції України.

Рішення про звільнення судді з посади ухвалює Вища рада правосуддя у порядку, встановленому Законом України "Про Вищу раду правосуддя".

16. Стаття 115 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначає порядок звільнення судді з посади у разі вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубого чи систематичного нехтування обов'язками.

Так, у вказаній статті визначено, що відповідно до пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов'язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді, є підставою для звільнення судді з посади.

Факти, що свідчать про вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов'язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді, мають бути встановлені Вищою радою правосуддя (її відповідним органом).

17. Статтею 131 Конституції України визначено, що в Україні діє Вища рада правосуддя, яка, серед іншого, розглядає скарги на рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді чи прокурора; ухвалює рішення про звільнення судді з посади.

18. Згідно із частиною першою статті 108 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» дисциплінарне провадження щодо судді здійснюють дисциплінарні палати Вищої ради правосуддя у порядку, визначеному Законом України «Про Вищу раду правосуддя», з урахуванням вимог цього Закону.

19. Главою 4 розділу II Закону України «Про Вищу раду правосуддя» визначено порядок здійснення дисциплінарного провадження щодо суддів.

20. Відповідно до частини другої статті 50 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» за результатами розгляду дисциплінарної справи Дисциплінарна палата ухвалює рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді або про відмову у притягненні до дисциплінарної відповідальності судді.

21. Згідно з частинами першою, третьою та десятою статті 51 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» право оскаржити рішення Дисциплінарної палати у дисциплінарній справі до Вищої ради правосуддя має суддя, щодо якого ухвалено відповідне рішення.

Скарга на рішення Дисциплінарної палати може бути подана виключно до Вищої ради правосуддя.

За результатами розгляду скарги на рішення Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя має право:

1) скасувати повністю рішення Дисциплінарної палати про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді та закрити дисциплінарне провадження;

2) скасувати частково рішення Дисциплінарної палати про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді та ухвалити нове рішення;

3) скасувати повністю або частково рішення Дисциплінарної палати про відмову в притягненні до дисциплінарної відповідальності судді та ухвалити нове рішення;

4) змінити рішення Дисциплінарної палати, застосувавши інший вид дисциплінарного стягнення;

5) залишити рішення Дисциплінарної палати без змін.

22. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до суддів може застосовуватися дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення судді з посади.

Частина друга зазначеної статті визначає, що під час обрання виду дисциплінарного стягнення стосовно судді враховуються характер дисциплінарного проступку, його наслідки, особа судді, ступінь його вини, наявність інших дисциплінарних стягнень, інші обставини, що впливають на можливість притягнення судді до дисциплінарної відповідальності. Дисциплінарне стягнення застосовується з урахуванням принципу пропорційності.

23. Згідно з пунктом 1 частини восьмої статті 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення судді з посади застосовується у разі вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, грубого чи систематичного нехтування обов'язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді.

Частина дев'ята зазначеної статті визначає, що істотним дисциплінарним проступком або грубим нехтуванням обов'язками судді, що є несумісним зі статусом судді або виявляє його невідповідність займаній посаді, може бути визнаний, зокрема, будь-який з таких фактів:

1) суддя допустив поведінку, що порочить звання судді або підриває авторитет правосуддя, у тому числі в питаннях моралі, чесності, непідкупності, відповідності способу життя судді його статусу, дотримання інших етичних норм та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду;

2) суддя вчинив дисциплінарний проступок, маючи непогашене дисциплінарне стягнення (крім попередження чи догани), або має два непогашених дисциплінарних стягнення;

3) установлено факт недоброчесної поведінки судді, у тому числі здійснення суддею або членами його сім'ї витрат, що перевищують доходи такого судді та доходи членів його сім'ї, законність джерел яких підтверджена; встановлення невідповідності рівня життя судді задекларованим ним та членами його сім'ї майну і доходам; використання статусу судді з метою незаконного отримання ним або третіми особами матеріальних благ або іншої вигоди;

4) суддю визнано судом винним у вчиненні корупційного правопорушення або правопорушення, пов'язаного з корупцією;

5) суддя не виконав вимоги рішення органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо судді, ухваленого на підставі пункту 4 частини першої цієї статті, або за результатами кваліфікаційного оцінювання, призначеного відповідно до пункту 4 частини першої цієї статті, суддя не підтвердив здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді;

6) суддя умисно не подав декларацію доброчесності чи декларацію родинних зв'язків у встановлені строки або умисно задекларував недостовірні (в тому числі неповні) твердження у декларації доброчесності;

7) суддя допустив інше грубе порушення закону, що підриває суспільну довіру до суду.

Дисциплінарне стягнення до судді застосовується не пізніше трьох років із дня вчинення проступку без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування судді у відпустці чи здійснення відповідного дисциплінарного провадження (частина одинадцята статті 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

24. Відповідно до частин першої та третьої статті 56 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 2, 3, 5 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, розглядається на засіданні Вищої ради правосуддя.

Питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України (вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов'язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді; порушення суддею обов'язку підтвердити законність джерела походження майна), Вища рада правосуддя розглядає на підставі подання Дисциплінарної палати про звільнення судді.

Суддя, стосовно якого розглядається питання про звільнення, повідомляється про засідання Вищої ради правосуддя у порядку, визначеному цим Законом. Неявка судді на засідання незалежно від причин не перешкоджає розгляду питання за його відсутності .

25. Згідно з частиною шостою статті 56 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» за результатами розгляду питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 2, 3, 5 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, Вища рада правосуддя ухвалює вмотивоване рішення.

26. Відповідно до статті 30 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» засідання Вищої ради правосуддя у пленарному складі, засідання Дисциплінарної палати є повноважним, якщо в ньому бере участь більшість від складу Вищої ради правосуддя або Дисциплінарної палати відповідно. Засідання Вищої ради правосуддя у пленарному складі, на якому розглядається питання щодо внесення подання про призначення судді на посаду, є повноважним, якщо в ньому бере участь не менше чотирнадцяти членів Вищої ради правосуддя.

Інформація про дату, час і місце проведення засідання Вищої ради правосуддя, а також проект порядку денного засідання, крім випадків, передбачених регламентом Вищої ради правосуддя, оприлюднюється на офіційному веб-сайті Вищої ради правосуддя (частина четверта зазначеної статті).

Особа, питання щодо якої має розглядатися Вищою радою правосуддя, повідомляється про такий розгляд не пізніш як за десять календарних днів до дня засідання, крім випадків, якщо законом не вимагається участь такої особи у засіданні, а також якщо інше не визначено цим Законом (частина п'ята вказаної статті).

Особа вважається належним чином повідомленою, якщо повідомлення направлено на адресу її місця проживання чи перебування або на адресу суду чи прокуратури, де така особа обіймає посаду, а за неможливості такого направлення - розміщене на офіційному веб-сайті Вищої ради правосуддя (частина шоста зазначеної статті).

27. Частиною першою статті 34 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» передбачено, що рішення Вищої ради правосуддя ухвалюється більшістю членів Вищої ради правосуддя, які беруть участь у засіданні Вищої ради правосуддя, якщо інше не визначено цим Законом.

Резолютивна частина рішення Вищої ради правосуддя, її органів оголошується публічно, безпосередньо після його ухвалення, а повний текст рішення оприлюднюється на офіційному веб-сайті Вищої ради правосуддя не пізніше ніж на сьомий день із дня його ухвалення, якщо інше не визначено законом (частина шоста вказаної статті).

28. Відповідно до частини другої статті 57 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» рішення Вищої ради правосуддя про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав:

1) склад Вищої ради правосуддя, який ухвалив відповідне рішення, не мав повноважень його ухвалювати;

2) рішення не підписано будь-ким із складу членів Вищої ради правосуддя, які брали участь у його ухваленні;

3) рішення не містить посилань на визначені законом підстави звільнення судді та мотиви, з яких Вища рада правосуддя дійшла відповідних висновків.

29. Стаття 18 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» визначає, що Вища рада правосуддя є повноважною за умови обрання (призначення) на посаду щонайменше п'ятнадцяти членів, серед яких більшість становлять судді (включаючи суддів у відставці), та складення ними присяги.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

30. Оскаржуване рішення Вищої ради правосуддя від 12 квітня 2018 року № 1094/0/15-18 «Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України» ухвалено на підставі подання Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя за результатами розгляду дисциплінарної справи стосовно позивача.

31. Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 06 грудня 2018 року у справі № 11-429сап18 зазначено, що Вища рада правосуддя та її Друга Дисциплінарна палата дійшли обґрунтованого висновку, що суддя Бойко Ю.О. грубо та систематично не дотримувався вимог законодавства щодо строків складення вмотивованих судових рішень і направлення їх електронних копій до Реєстру, чим допустив істотне порушення норм процесуального права. Крім того, істотне недотримання суддею Бойком Ю.О. строків складення повних текстів судових рішень, передбачених ст. 209 ЦПК України та ст. 160 КАС України, є грубим порушенням конституційного права осіб на апеляційне оскарження судового рішення.

Судом встановлено, що на момент ухвалення Другою дисциплінарною палатою Вищої ради правосуддя рішення від 09 жовтня 2017 року, за даними ЄДРСР у зазначених вище справах суддею Бойком Ю. О. пропущено встановлений законодавством строк виготовлення повних текстів судових рішень та внесення їх до ЄДРСР від 3 місяців до 1 року і 8 місяців. Наведені обставини вказують не тільки на систематичний характер вчинених суддею Бойком Ю.О. зазначених порушень, а й на свідоме та грубе нехтування своїми обов'язками.

Таким чином, як зазначено у постанові суду, Вища рада правосуддя та її дисциплінарний орган правильно встановили, що тривалість та системність допущених скаржником порушень засвідчує, що він усвідомлював як характер допущених ним порушень, так і настання зумовлених цими діями негативних наслідків для учасників судового процесу, але проігнорував ці обставини, що вказує на наявність у його діях грубої недбалості.

Велика Палата Верховного Суду наголосила й на тому, що суддя Бойко Ю.О. порушив не лише вимоги чинного законодавства України, а й ст. 6 Конвенції, оскільки допущені скаржником порушення норм процесуального права під час здійснення правосуддя призвели до незаконної відмови в доступі до правосуддя (у тому числі незаконної відмови в розгляді по суті апеляційної скарги) та унеможливили учасникам судового процесу реалізувати надані їм процесуальні права.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду Вища рада правосуддя та її Друга Дисциплінарна палата в межах наданих їм Конституцією України, законами № 1402-VIII, № 1798-VIII повноважень, розглянули дисциплінарну справу щодо судді Бойка Ю.О., за результатами розгляду якої прийняли спірні рішення.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що дії ОСОБА_2, а саме тривалий строк виготовлення судових рішень та внесення до ЄДРСР після проголошення їх вступної та резолютивної частин, який у деяких справах становить понад 1 рік 8 місяців, свідчать про вчинення ним істотного дисциплінарного проступку, грубого і систематичного нехтування обов'язками, що є несумісним зі статусом судді, а тому відповідач правильно і в межах повноважень установив ознаки дисциплінарного проступку в його діях, передбаченого підп. «а» п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 106 Закону № 1402-VIII.

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду, зважаючи на характер правопорушень, допущених скаржником, а також на негативні наслідки, спричиненні його діями, враховуючи негативну характеристику з місця роботи, ВРП та її Друга Дисциплінарна палата правильно застосували до нього дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення судді Бойка Ю.О. з посади. Застосування більш м'якого виду дисциплінарного стягнення, ніж подання про звільнення судді Бойка Ю.О. з посади, не є пропорційним.

Велика Палата Верховного Суду встановила, що Вища рада правосуддя, приймаючи спірне рішення, діяла в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом № 1798-VIII, з дотриманням принципу пропорційності в застосуванні дисциплінарного стягнення, оспорюване рішення містить обґрунтовані мотиви, з яких відповідач дійшов правильного висновку про необхідність застосування до судді Бойка Ю.О. дисциплінарної відповідальності у виді внесення подання ВРП про звільнення його з посади, а тому правові підстави для задоволення скарги відсутні.

32. Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на викладені обставини, суд вважає, що постановою Великої Палати Верховного Суду від 06 грудня 2018 року у справі № 11-429сап18 підтверджено факт вчинення позивачем істотного дисциплінарного проступку та грубого нехтування позивачем своїми обов'язками та, як наслідок, правомірність рішень Вищої ради правосуддя та її дисциплінарного органу про застосування до ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у виді подання про звільнення з посади.

Зазначені обставини не потребують доказування у відповідності до вимог частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України.

33. Досліджуючи правомірність винесення оскаржуваного рішення на відповідність вимогам частини другої статті 57 Закону України «Про Вищу раду правосуддя», суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що повідомлення про засідання Вищої ради правосуддя від 12 квітня 2018 року про розгляд питання щодо звільнення ОСОБА_2 було направлено позивачу 30 березня 2018 року листом № 10578/0/9-18, розміщено на офіційному веб-сайті відповідача 29 березня 2018 року, що відповідає вимогам статті 30 Закону України «Про Вищу раду правосуддя».

Крім того, відповідно до статті 56 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» неявка судді на засідання незалежно від причин не перешкоджає розгляду питання за його відсутності.

Судом встановлено, що відповідно до витягу з протоколу № 24 засідання Вищої ради правосуддя від 12 квітня 2018 року на момент ухвалення рішення Вищою радою правосуддя від 12 квітня 2018 року склад Ради було сформовано таким чином, що відповідає вимогам законодавства, на засіданні були присутні 18 членів Вищої ради правосуддя, результати голосування : «за» - 18, «проти» - 0, «не брали участі в голосуванні» - 0.

Оскаржуване рішення містить посилання на підстави та мотиви прийняття такого рішення Вищою радою правосуддя. Рішення підписано всіма членами Ради, які брали участь в його ухваленні.

34. Суд вважає необґрунтованими доводи ОСОБА_2, що Вища рада правосуддя незаконно вирішила звільнити його з посади судді, оскільки судді, які були призначені на посаду до набрання чинності Законом України від 02 червня 2016 року № 1401-VIІІ «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» (далі - Закон № 1401-VIІІ) строком на 5 років, не підпадають під дію ст. 126 Конституції України в редакції цього Закону, а тому не можуть бути звільнені Вищою радою правосуддя. На думку позивача, після закінчення 24 квітня 2017 року п'ятирічного строку його призначення на посаду судді, Вища рада правосуддя та її дисциплінарний орган не можуть застосовувати щодо нього дисциплінарні стягнення, передбачені ст. 109 Закону № 1402-VIII.

Так, відповідно до підп. 2 п. 16-1 розд. ХV «Перехідні положення» Конституції України (у редакції Закону № 1401-VIІІ) повноваження суддів, призначених на посади строком на 5 років, припиняються із закінченням строку, на який їх було призначено. Такі судді можуть бути призначені на посаду судді в порядку, визначеному законом.

Статтею 125 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Закон № 1402-VIII) установлено, що припинення повноважень судді є підставою для припинення трудових відносин судді з відповідним судом, про що голова суду видає наказ.

Разом з цим повноваження судді припиняються виключно з підстав, визначених частиною сьомою статті 126 Основного Закону (стаття 119 Закону № 1402-VIII).

Відповідно до частини сьомої статті 126 Конституції України (зі змінами, внесеними Законом №1401-VIII) повноваження судді припиняються у разі:

1) досягнення суддею шістдесяти п'яти років;

2) припинення громадянства України або набуття суддею громадянства іншої держави;

3) набрання законної сили рішенням суду про визнання судді безвісно відсутнім або оголошення померлим, визнання недієздатним або обмежено дієздатним;

4) смерті судді;

5) набрання законної сили обвинувальним вироком щодо судді за вчинення ним злочину.

Вказаний перелік є вичерпним.

Отже, закінчення п'ятирічного строку, на який було призначено суддю до набранням чинності Законом № 1402-VIII, не є законодавчо визначеною підставою для прийняття головами судів рішення про припинення трудових відносин із суддею шляхом видання відповідного наказу.

Як встановлено судом, а також підтверджено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 06 грудня 2018 року у справі № 11-429сап18, на час прийняття рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 09 жовтня 2017 року «Про притягнення судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області Бойка Ю. О. до дисциплінарної відповідальності», а також рішення Вищої ради правосуддя від 12 квітня 2018 року № 1094/0/15-18 «Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України» трудові відносини із суддею Бойком Ю.О. не припинені. За ним зберігався статус судді: виплачувалась заробітна плата, продовжували діяти передбачені законодавством гарантії, права та обов'язки судді, зокрема він міг бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності та звільнений з посади уповноваженим органом.

Таким чином, Вища рада правосуддя в межах наданих Конституцією України, Законом України «Про судоустрій і статус суддів», Законом України «Про Вищу раду правосуддя» повноважень, розглянула подання Другої Дисциплінарною палатою Вищої ради правосуддя від 12 квітня 2018 року № 1094/0/15-18 «Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України» та ухвалила оскаржуване рішення.

Висновки за результатами розгляду справи

35. У відповідності до вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України під час судового розгляду справи відповідачем доведено правомірність свого рішення щодо звільнення ОСОБА_2 з посади судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

36. Судом встановлено, що рішення Вищої ради правосуддя від 12 квітня 2018 року № 1094/0/15-18 прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

37. З огляду на встановлене, колегія суддів Верховного Суду вважає рішення Вищої ради правосуддя від 12 квітня 2018 року № 1094/0/15-18 «Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України» обґрунтованим та законним.

38. На підставі викладеного, колегія суддів Верховного Суду вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та нечинним рішення від 12 квітня 2018 року № 1094/0/15-18.

Керуючись статтями 241-246, 262, 266 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та нечинним рішення від 12 квітня 2018 року № 1094/0/15-18 - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржене до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 05.03.2019.

Суддя-доповідач Н.В.Коваленко

Судді В.М.Бевзенко

Я.О.Берназюк

О.В.Білоус

І.Л.Желтобрюх