Справа № 360/4143/18
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року справа №360/4143/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Ястребової Л.В., суддів Гаврищук Т.Г., Казначеєва Е.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 24 січня 2019 року (повний текст складено 25 січня 2018 року в м. Сєвєродонецьку) у справі № 360/4143/18 (суддя І інстанції - Секірська А.Г.) за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

10 грудня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області № 12 від 16.11.2018р. про відмову в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років та призначенні пенсії за вислугою років на підставі п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ; зобов'язання Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугою років, на підставі пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 № 2262-ХІІ, зарахувавши до вислуги років в календарному обчисленні 20 років 08 місяців 28 днів+06 років 00 місяців 20 днів (пільгові роки за безпосередню участь в антитерористичних операціях», а всього вислугу років для пільгового призначення пенсії за вислугою років 26 років 09 місяців 17 днів, та здійснити її нарахування з моменту звернення з заявою щодо призначення/перерахунку пенсії з 13.11.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно було відмовлено йому у призначенні пенсії за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ, не врахувавши вислугу років у пільгому обчисленні.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 24 січня 2019 року у справі № 360/4143/18 у задоволенні позову відмовлено.

Позивачем та його представником подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Луганського окружного адміністративного суду від 24 січня 2019 року, прийняти нову постанову про задоволення позову в повному обсязі.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги послався на п. «а» ст. 12 та ст. 17-1 Закону № 2262-ХІІ, яка є банкетною до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393, якою затверджено «Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і ряджового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їх сімей». Посилаючись на Конституцію України, практику Єворопейського суду з прав людини, вважає, що судом не застосовано принцип верховенства права з урахуванням судової практики Єворопейського суду з прав людини.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст. 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Згідно ст. 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судами першої інстанції та під час апеляційного розгляду встановлено, що позивач - ОСОБА_2 з 24.09.1996 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ України, з 07.11.2015 по 23.06.2017 - в Національній поліції України.

Наказом від 22.06.2017 № 430 о/с майора поліції ОСОБА_2 (0121865), старшого інспектора - чергової частини моніторингу Старобільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області звільнено зі служби в поліції за ст. 77 ч. 1 п. 2 (через хворобу), з 23.06.2017р., з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні: 20 років 08 місяців 28 днів (а. с. 17, 23, 18).

Наказом від 26.07.2017 № 525 о/с, внесено часткову зміну до пункту наказу ГУНП в Луганській області від 22.06.2017 № 430 о/с майора поліції ОСОБА_2 (0121865), старшого інспектора чергового чергової частини сектору моніторингу Старобільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області вважати звільненим за ст. 77 ч. 1 п. 2 (через хворобу), з 23.06.2017р., з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні: 20 років 08 місяців 28 днів, у пільговому обчисленні: 29 років 02 місяці 14 днів, відрахувавши з грошового забезпечення кошти за 26 діб щорічної чергової основної оплачуваної відпустки (а. с. 19).

Довідкою № А-9439 від 08.08.2017 підтверджується, що ОСОБА_2 в період з 12.06.2014 по 07.11.2015, з 07.11.2015 по 23.06.2017 безпосередньо брав участь в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення Антитерористичної операції на території Луганської області (а. с. 20).

З 24.06.2017 ОСОБА_2 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області як отримувач пенсії по інвалідності, призначеної у відповідності до пункту «б» статті 20 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с. 46-47).

13.11.2018 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області з заявою про здійснення переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугою років. (а. с. 87).

Рішенням управління Пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян ГУПФУ в Луганській області від 16.11.2018 № 12 ОСОБА_2 відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років, згідно особистої заяви від 13.11.2018, у зв'язку з відсутністю встановленої Законом № 2262 вислуги років після звільнення з військової служби, передбаченої пунктом «а» статті 12 цього Закону (а. с. 88).

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначені Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ (далі Закон № 2262-ХІІ).

Відповідно до п. б статті 1-2 Закону № 2262-ХІІ право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

За змістом п. а ч. 1 статті 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах б-д, ж статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову дійшов висновку, що Законом № 2262-ХІІ не передбачено, що пенсію за вислугу років можна призначати особам, звільненим з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і які на день звільнення мають вислугу років, обчисленої на пільгових умовах, що є помилковим з огляду на наступне.

Стаття 17-1 Закону № 2262-ХІІ передбачає, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей визначений постановою Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 року (далі - постанова № 393).

Пунктом 1 цієї постанови (в редакції, що діяла на момент виникнення пірних правовідносин) визначено, установити, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, особам, зазначеним у пункті "ж" статті 1 2 такого Закону, до вислуги років зараховуються, зокрема, служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; дійсна військова служба у Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР та інші види служби і періоди роботи, які відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо цією постановою не передбачено більш пільгових умов зарахування до вислуги років часу служби для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ; служба в Національній поліції.

Підпункт «а» пункту 3 постанови № 393 передбачає певний перелік служби (роботи), яка зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови.

Отже, визначальною підставою у питанні можливості пільгового обчислення періоду проходження служби в органах внутрішніх справ та Національній поліції для зарахування його до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певної категорії для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсій, чи інших соціальних виплат. Основним актом, на підставі якого здійснюється таке регулювання є, зокрема, Закон № 2262-ХІІ. Можливість пільгового обчислення періоду проходження служби є похідною від визначальної підстави та має пов'язуватися не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію за вислугу років, а зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті проходження служби в певний, визначений у законодавчому порядку порядку період часу. Саме така можливість передбачена постановою № 393.

Таким чином, до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження служби для зарахування його до стажу роботи, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.

Матеріали справи свідчать, що позивач в період з 12.06.2014 по 07.11.2015, з 07.11.2015 по 23.06.2017 безпосередньо брав участь в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення Антитерористичної операції на території Луганьскої області. (а.с. 20), що є підставою для зарахування цього періоду, у відповідності до підпункту «а» п. 3 постанови № 393, до вислуги років на пільгових умовах один місяць служби за три місяці.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову в частині скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області № 12 від 16 листопада 2018 про відмову в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років та призначенні пенсії за вислугою років на підставі п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугою років, зарахувавши до вислуги років в календарному обчисленні 20 років 08 місяці 28 днів+06 років 00 місяців 20 днів (пільгові роки за безпосередню участь в антитерористичних операціях), колегія суддів зазначає наступне.

Згідно тексту оскаржуваного рішення, відповідачем не розглядалося питання стосовно пільгового обчислення вислуги років за безпосередню участь в антитерористичних операціях.

Повноваження щодо призначення пенсії відноситься до компетенції відповідача і суд не може підміняти цей орган або перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. У рішенні по справі «Класс та інші проти Німеччини» Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення, а тому рішення суду про зобов'язання відповідача призначити позивачу пенсію є формою втручання у повноваження.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завданням правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Колегія суддів зазначає, що позивач, заявляючи дану позовну вимогу, фактично просить суд втрутитися у дискреційні повноваження Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо призначення пенсії.

Отже, колегія суддів вважає, що задоволення вказаної позовної вимоги фактично порушить закріплені законом виключні повноваження Костянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо призначення пенсії та зобов'яже відповідача вчинити дії поза встановленою чинним законодавством процедурою.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Фактично суд зв'язаний предметом і розміром заявлених особою вимог, проте може вийти за межі вимог адміністративного позову у випадках, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Вихід за межі позовних вимог можливий у випадку помилкового обрання особою неналежного способу захисту порушеного права, у цьому випадку можливо на підставі частини другої статті 9 КАС України вийти за межі позовних вимог та застосувати той спосіб захисту порушеного права позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи. Фактично, необхідною передумовою застосування частини другої статті 9 КАС України є саме порушення прав позивача та необхідність захисту порушеного права шляхом його відновлення.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб'єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне, з метою повного захисту прав і інтересів позивача, вийти за межі позовних вимог та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області № 12 від 16 листопада 2018 року про відмову в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб»; зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 13.11.2018 року, зарахувавши до вислуги років період з 12.06.2014 по 07.11.2015, з 07.11.2015 по 23.06.2017 за безпосередню участь в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення Антитерористичної операції на території Луганьскої області, у відповідності до підпункту «а» п. 3 постанови № 393, на пільгових умовах один місяць служби за три місяці.

Пунктом 4 частини 1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні судового рішення помилково застосував норми матеріального права, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 24 січня 2019 року у справі № 360/4143/18 - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області № 12 від 16 листопада 2018 року про відмову в призначенні пенсії.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 щодо переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугою років із зарахуванням до вислуги років періоду з 12.06.2014 по 07.11.2015, з 07.11.2015 по 23.06.2017 за безпосередню участь в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення Антитерористичної операції на території Луганьскої області, у відповідності до підпункту «а» п. 3 постанови Кабінету Міністрів України № 393, на пільгових умовах один місяць служби за три місяці.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Повний текст постанови складений 05 березня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді Т.Г. Гаврищук

Е.Г. Казначеєв