Справа № 638/1965/18
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 р. Справа № 638/1965/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

за участю секретаря судового засідання Струкової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.11.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Аркатова К.В., пр. Перемоги, 52в, м. Харків, Харківська, 61202, повний текст складено 07.12.18 року по справі № 638/1965/18

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у м.Харкові лейтенанта поліції Пустовіт Наталії Олександрівни

про визнання нечинною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 (надалі - позивач), звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до інспектора 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Харкові лейтенанта поліції Пустовіт Наталії Олександрівни, в якому просив суд скасувати постанову серії БР № 671142 складену 11.12.2017 року відповідачем про адміністративне порушення у відношенні ОСОБА_1 - про визнання його винним у вчиненні порушення Правил дорожнього руху, передбаченого ч. 5 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.11.2018 відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що постановою інспектора 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Харкові лейтенанта поліції Пустовіт Наталії Олександрівни від 11.12.2017 року, серії БР № 671142, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП та застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.

В оскаржуваній постанові зазначено, що позивач 11.12.12017 року о 18:30 в місті Харкові по вул. Клочківська, 184-Б керуючи транспортним засобом Lexus RX 350 номерний знак НОМЕР_1 здійснив зупинку на місці, яке позначено дорожнім знаком 5.38 "Місце для стоянки" на секцію позначену розміткою 1.30 "Місце для інвалідів", чим порушив п. 8.1 ПДР України.

ОСОБА_1 22.12.2017 року звернувся до Управління патрульної поліції в Харківській області із заявою, в якій просив повідомити, чи складалась на його ім'я постанова про адміністративне правопорушення. (а.с. 16). Також, позивачем подано скаргу із вимогою скасувати оскаржувану постанову.

Згідно відповіді заступника начальника Управління патрульної поліції в Харківській області наданої позивачу, скаргу ОСОБА_1 про скасування постанови від 11.12.2017 року залишено без задоволення.

Не погодившись із прийнятим рішенням суб'єкта владних повноважень про притягнення його до адміністративної відповідальності, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку щодо правомірності винесеної постанови та наявності підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у відповідності до ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно вимог ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 5 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність у випадку, зокрема, зупинки чи стоянки транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки).

Колегія суддів зазначає, що дорожній знак - це технічний засіб організації дорожнього руху, який має умовні позначення, символи, які інформують учасників дорожнього руху про умови руху, його особливості і необхідні режими, а також про маршрут руху. Перелік і класифікація дорожніх знаків і їх вимоги до учасників дорожнього руху встановлюються главою 33 Правил дорожнього руху України, а їх умовний зовнішній вигляд - додатком № 1 до цих Правил.

Відповідно до розділу 33 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року (далі - Правила дорожнього руху), дорожній знак 5.38 "Місце для стоянки" застосовується для позначення місць та майданчиків для стоянки транспортних засобів.

Пунктом 5.38 Розділу 33 Правил дорожнього руху визначається "Місце для стоянки". Застосовується для позначення місць та майданчиків для стоянки транспортних засобів. Знак з літерою "Р" та символом даху застосовується для критих стоянок. Знак з літерою "Р" та символом автобуса застосовується для критих стоянок з можливістю пересадки на маршрутні транспортні засоби.

Табличка 7.17 "Інваліди" означає, що дія знака 5.38 поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак "Інвалід" відповідно до вимог цих Правил.

Відповідно до п. 1 Розділу 34 Правил дорожнього руху лінії горизонтальної розмітки мають білий колір. Горизонтальна розмітка 1.30 позначає місця стоянки транспортних засобів, які перевозять інвалідів чи на яких установлено розпізнавальний знак "Інвалід".

Пунктом 22 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1342 визначено, що на майданчиках для паркування обов'язково облаштовуються місця (в обсязі 10 відсотків загальної кількості, але не менш як одне місце) передбаченого стандартами розміру, позначені дорожніми знаками та розміткою для паркування транспортних засобів, зазначених у ч. 6 ст. 30 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні".

На місцях для паркування транспортних засобів, зазначених у ч. 6 ст. 30 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", не можуть бути розміщені інші транспортні засоби.

У разі паркування на місцях, призначених для паркування транспортних засобів, зазначених у ч. 6 ст. 30 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", інших транспортних засобів користувачі цих засобів несуть відповідальність згідно із законодавством.

Виходячи із системного аналізу вказаних вище норм права, паркування (як стоянка, так і зупинка) водієм транспортного засобу на місці, що позначено дорожнім знаком 5.38 "Місце для стоянки" з табличкою 7.17 "Інваліди" та дорожньою розміткою 1.30, тобто на місці, де дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, які перевозять інвалідів (крім випадків вимушеної стоянки), створює об'єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Згідно з п. 1 ст. 247 КпАП України обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частинами 1, 2 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч вимогам зазначеної статті, відповідачем до матеріалів справи не надано доказів. Зокрема, відсутні покази свідків чи фото- відеозапис, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122.

Проте, в матеріалах справи містяться письмові пояснення ОСОБА_1 (а.с. 17-18)

Так, згідно вказаних пояснень, 11 грудня 2017 року о 18:30 позивач керував транспортним засобом Lexus RX 350, номерний знак НОМЕР_1, по території автомобільної стоянки супермаркету "Восторг", який розташовано за адресою: м, Харків, вул. Клочківська 134-б. Разом з ним в автомобілі знаходився його племінник ОСОБА_3, який є інвалідом З групи. В ході руху позивач відчув різке погіршення самопочуття, і щоб придбати ліки у аптеці, вирішив зупинитись в спеціально відведеному для цього місці. В момент заїзду на вільне парковочне місце, до автомобіля ОСОБА_1 підійшов співробітник патрульної поліції, наказав зупинитись та повідомив позивача, що той здійснив заїзд на місце стоянки, яке спеціально призначене для стоянки осіб із інвалідністю, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Позивач не погодився з такими висновками відповідача, проте, надати необхідні пояснення не встиг, оскільки патрульний поліцейський, переглянувши надані для перевірки документи, повернув їх ОСОБА_1 та почав спілкування з іншими особами, які підійшли до нього, а потім взагалі пішов.

ОСОБА_1 та його племінник ОСОБА_3 деякий час чекали на повернення патрульного для з'ясування того чи буде розпочинатись процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення, і зрозумівши, що він поїхав, також залишили парковку супермаркету.

Також, позивач звертє увагу на те, що на той момент він мав право здійснювати зупинку та стоянку на місцях для інвалідів, оскільки разом з ним в автомобілі знаходився його племінник ОСОБА_3, який є інвалідом З групи.

ОСОБА_1 надано до суду клопотання про виклик ОСОБА_3 у якості свідка. (а.с. 32-33)

Згідно з ст. 91 КАС України, показаннями свідка є повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Якщо показання свідка ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, то ці особи повинні бути також допитані. За відсутності можливості допитати особу, яка надала первинне повідомлення, показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами цього Кодексу.

ОСОБА_3 надано копію посвідчення інваліда третьої групи серії Є № 080088 та письмове пояснення по справі (а.с. 23-24), в якому він підтверджує той факт, що 11 грудня 2017 року о 18:30 знаходився разом із своїм дядьком ОСОБА_1, який керував транспортним засобом Lexus RX 350, номерний знак НОМЕР_1, на території автомобільної стоянки супермаркету "Восторг", розташований за адресою: м, Харків, вул. Клочківська 134-б.

Свідком підтверджено пояснення надані позивачем та зазначено, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на місті не складалась, пояснення не збирались, копія оскаржуваної постанови не надавалась.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, зокрема значимість вчиненого правопорушення, наявність обставин, що пом'якшують відповідальність, наявність заподіяної шкоди.

В оскаржуваній постанові про накладення адміністративного стягнення, відповідачем було тільки визначено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та визначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

При цьому, в оскарженій постанові відсутні відомості стосовно того, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідачем взято до уваги пояснення позивача та досліджено обстановку, в якій вчинене правопорушення.

Будь-яких доказів, які б спростовували пояснення позивача та свідка, відповідачем суду не надано.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що інспектором патрульної поліції не враховано всі обставини, необхідні для розгляду справи, неправомірно винесено постанову та накладено на позивача адміністративне стягнення, що свідчить про обґрунтованість адміністративного позову.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у відповідності до ч. 5 ст. 122 КУпАП.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення адміністративного позову.

У відповідності до п.п.1, 4 ч.1 ст. 317 КАС України неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на вищенаведене, рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.11.2018 року по справі № 638/1965/18 підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та скасування постанови серії БР № 671142 від 11.12.2017 року із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.11.2018 року по справі № 638/1965/18 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги у справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Харкові лейтенанта поліції Пустовіт Наталії Олександрівни про визнання нечинною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову серії БР № 671142 від 11.12.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбачених ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Провадження по справі закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та відповідно до ч .3 ст. 272 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Чалий І.С.
Судді Жигилій С.П. Перцова Т.С.