Справа № 201/11252/18
Суддя: Федоріщев С. С.
Дата ухвалення: 2019-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/201/10/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2019 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Федоріщева С.С.,

за участю секретаря судового засідання - Разумняк К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області лейтенанта поліції Гришаева Олександра Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

17.10.2018р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до інспектора 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області лейтенанта поліції Гришаева О.О. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що постановою від 10.10.2018р. серії НК № 604283 у справі про адміністративне правопорушення, інспектором 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області лейтенантом поліції Гришаевим О.О., було накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Позивач не погоджується з даною постановою, вважає, що вона винесена із порушенням вимог ст.ст. 268, 278, 279, 280, 283 КУпАП. Тому просить позов задовольнити.

Позивач надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні в повному обсязі. Просив розглянути справу без його участі, на фіксуванні судового процесу технічними засобами не наполягав.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи.

Від Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції до суду надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що під час патрулювання 10.10.2018 року інспектором роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції Миколаївської області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Гришаевим О.О. разом з напарником, було виявлено порушення Правил дорожнього руху. А саме, водій автомобіля КІА Sportage, державний номерний знак RPZ30934, рухаючись автодорогою "Одеса-Мелітополь-Новоазовськ" 104 км, перетнув вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1 Додатку 2 ПДР України та здійснив зупинку автомобіля на узбічні проїзної частини.

Інспектор помітивши зазначене правопорушення зупинив службовий автомобіль поруч з транспортним засобом правопорушника та підійшов до водія, ким виявився ОСОБА_1, та відповідно до відео зі службового нагрудного відеореєстратора належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів та попросив пред'явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 а) ПДР України. Водій виконав законну вимогу патрульного.

Також на 01:13 хв. спілкування зазначеного відео водій ОСОБА_1 підтверджує факт перетину суцільної лінії своїм автомобілем.

На відео інспектор Гришаев О.О. ознайомлює водія ОСОБА_1 з відеозаписом з відеореєстратора, на якому зафіксовано момент перетину водієм на своєму автомобілі вузької суцільної лінії дорожньої розмітки.

На відео інспектор Гришаев О.О. повідомляє, що відносно водія ОСОБА_1 буде проводитись розгляд справи про адміністративне правопорушення, за порушення ч. 1 ст.122 КУпАП України.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення п. 1.1 Додатку 2 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП України, було прийнято рішення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення щодо позивача.

Після чого водію було роз'яснено права особи, яка притягається до адміністративна відповідальності, що зафіксовано на відео , після чого інспектор Гришаев О.О. виніс постанову за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та наклав стягнення на позивача відповідно до санкції статті.

Згідно зі ст. 285 КУпАП України позивача було ознайомлено зі змістом винесеної постанови, та під підпис вручено йому копію, що зафіксовано на відео з нагрудного реєстратора .

Отже, представник Управління вважає, що відповідач при винесенні оскаржуваної постанови, керувався Правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові чітко описане правопорушення, яке було скоєне, а тому діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального права.

Водію було роз'яснено положення ст.ст. 307, 308 КУпАП, а також права, передбачені ст. 268 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст.ст. 287 - 289 КУпАП.

Враховуючи викладене, представник Управління просив відмовити у позові.

З урахуванням заяви позивача та належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, а також з огляду на строки розгляду справ, суд вважає за можливе розглянути адміністративний позов за відсутності сторін та на підставі ч. 4 ст. 229 КАС України без фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається зі спірної постанови, 10.10.2018р. відповідачем винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255 грн., в якій зазначено про те, що водій автомобіля КІА Sportage, державний номерний знак RPZ30934, рухаючись автодорогою "Одеса-Мелітополь-Новоазовськ" 104 км, перетнув подвійну суцільну смугу розмітки 1.3, що поділяє потоки протилежних напрямків, виконуючи поворот, чим порушив п. 34 ПДР.

Згідно зі ст. 251 КУпАП орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь яких фактичних даних, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Разом із тим, згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно із п. 2. Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015р. № 1395, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із п. 5 Розділу ІІІ даної Інструкції поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема питання чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи.

За п. 9 Розділу ІІІ Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Згідно із Розділом IV Інструкції зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

За правилами ст. 283 КУпАП постанова, серед іншого, повинна містити дату розгляду справи, відомості про особу, щодо якої розглядається справа. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

В силу ст.ст. 245, 280 КУпАП посадова особа, уповноважена розглядати адміністративну справу при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи з метою всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Винесення постанови, тим саме притягнення до відповідальності на підставі двох суперечливих доказах (протокол та пояснення особи), є необ'єктивним розглядом справи та відтак незаконним.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів. Відповідно до вимог процесуального закону, докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, компетентними органами та в установленому порядку, а належними - якщо вони підтверджують факт даного адміністративного проступку.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП встановлена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками (карається накладення штрафу в розмірі 15 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів).

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За вимогами ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Винесення постанови, тим саме притягнення до відповідальності на підставі двох суперечливих доказах (протокол та пояснення особи), є необ'єктивним розглядом справи та відтак незаконним.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

В матеріалах адміністративної справи містяться суперечливі докази - в постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності зазначено, що останній перетнув подвійну суцільну смугу розмітки 1.3, що поділяє потоки протилежних напрямків, виконуючи поворот, чим порушив п. 34 ПДР, тоді як Управління патрульної поліції в Миколаївській області у поданому до суду відзиві, з посиланням на відеозапис зі службового нагрудного відеореєстратора, вказує на те, що позивач перетнув вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1 Додатку 2 ПДР України та здійснив зупинку автомобіля на узбіччі проїзної частини.

Відповідно до п. 1.1 Додатку 2 ПДР України (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Відповідно до п. 1.3 Додатку 2 ПДР України поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху;

Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється. Якщо лінією 1.1 позначено місце стоянки, майданчик для паркування або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, цю лінію перетинати дозволяється.

Відповідальність за порушення вимог розмітки проїзної частини доріг передбачена санкцією ч. 1 ст. 122 на тягне за собою накладання штрафу в розмірі 15 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі у розмірі 255 гривень.

З наданого Управління патрульної поліції в Миколаївській області відеозапису зі службового нагрудного відеореєстратора вбачається, що позивач перетнув саме вузьку суцільну лінію (п. 1.1 Додатку 2 ПДР України) для зупинки транспортного засобу, проте в оскаржуваній постанові відповідач інкримінує ОСОБА_1 вчинення адміністративного правопорушення, яке полягало у перетинанні подвійної суцільної смуги розмітки дороги (п. 1.3 Додатку 2 ПДР України). Однак, доказів перетинання подвійної суцільної смуги розмітки дороги ОСОБА_1 матеріали не містять.

На переконання суду стороною відповідача не була доведена правомірність винесення ним постанови серії НК № 604283 від 10.10.2018р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Аналіз законодавчих норм, дослідження матеріалів справи та заперечення позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення дає суду підстави дійти висновку, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача, однак достатніх доказів того, що позивач, як водій автомобіля КІА Sportage, державний номерний знак RPZ30934, рухаючись автодорогою "Одеса-Мелітополь-Новоазовськ" 104 км, перетнув подвійну суцільну смугу розмітки 1.3, що поділяє потоки протилежних напрямків, виконуючи поворот, чим порушив п. 34 Правил дорожнього руху.

Таким чином, вважаю за можливе задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області лейтенанта поліції Гришаева О.О. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі ст. 139 КАС України, у зв'язку із задоволенням адміністративного позову та скасуванням постанови про накладення адміністративного стягнення, а також враховуючи Постанову Пленуму ВАСУ від 23.01.2015р. № 2 "Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08.07.2011р. № 3674-VI "Про судовий збір" щодо відсутності підстав для сплати судового збору у справах зазначеної категорії, суд приходить до висновку, що судові витрати по справі відносяться на рахунок держави і стягненню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, Постановою Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», Законом України від 08.07.2011р. "Про судовий збір", ст.ст. 247, 258, 288, 289 КУпАП, ст.ст. 46, 77, 229, 241-256 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області лейтенанта поліції Гришаева Олександра Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову серії НК № 604283 від 10.10.2018р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, винесену інспектором 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області лейтенантом поліції Гришаевим Олександром Олександровичем - скасувати.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 286 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя С.С. Федоріщев