Справа № 460/142/19
Суддя: Борискін С.А.
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 березня 2019 року м. Рівне №460/142/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Борискіна С.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін т за наявними у справі матеріалами, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доКостопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області
про зобов'язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, позивач) звернулась до суду з позовом Костопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (далі відповідач) про зобов'язання Костопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України в Березнівському районі Рівненської області подання про повернення ОСОБА_1 безпідставно сплаченого збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 5244,00 грн., згідно квитанції № 35675763 від 02.10.2018, шляхом зарахування їх на її рахунок у банку.

На обґрунтування позовних вимог зазначила, що 02.10.2018 вона вперше придбала будинок та сплатила збір на обовязкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу у сумі 5244,00 грн. Разом з тим, вказала, що п.9 ст.1 Закону України "Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування" платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. Позивач придбала житло вперше, а тому вважала, що сплата нею збору є безпідставною. За результатами розгляду її звернення про повернення безпідставно сплаченого збору, відповідач повідомив, що повернути такі кошти немає можливості, тому що на даний час відсутній законодавчо затверджений Порядок повернення органами Пенсійного фонду збору за операціями придбання (купівлі-продажу) нерухомого майна. Вважаючи, що вона не може бути позбавлена права на повернення безпідставно сплаченого збору через не забезпечення державою реалізації такого повернення, просила позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 07.02.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу встановлено пятнадцятиденний строк, з дня вручення даної ухвали, для подання до суду відзиву на позовну заяву, а також для подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення ухвалу суду від 07.02.2019 відповідачем отримано 12.02.2019, однак у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву ним подано не було.

Відповідно до ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Крім того, 04.03.2019 позивачем подано письмові пояснення відповідно до яких вона повністю підтримує свої позовні вимоги (а.с.43-44).

Враховуючи, що розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами, то відповідно до положень ч.4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 02.10.2018 між ОСОБА_2 (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець) укладено договір купівлі-продажу, відповідно до предмету якого Продавець продає житловий будинок з надвірними будівлями, а Покупець приймає його і сплачує обумовлену грошову суму. Житловий будинок з надвірними будівлями, що відчужується за даним договором, розташований за адресою: Рівненська область, місто Дубровиця, вулиця Селиця (Шпаковського), буд.52.

Пунктом 4.8 договору передбачено, що усі витрати за його посвідчення сплачують сторони договору. Покупцем сплачено збір на обовязкове державне пенсійне страхування в розмірі 5243,77 грн., оплату якого передбачено Законом України "Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування".

Вказаний договір посвідчений нотаріально, зареєстрований в реєстрі за № 1003 (а.с.14).

Квитанцією від 02.10.2018 №35675763 підтверджується сплата ОСОБА_1 збору за операцією купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 5244,00 грн. (а.с.13).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 02.10.2018 на підставі зазначеного договору купівлі-продажу обєкт нерухомого майна, розташований за адресою: Рівненська область, місто Дубровиця, вулиця Селиця (Шпаковського), буд.52, зареєстровано на праві приватної власності на ім'я ОСОБА_1 за реєстраційним номером 218 (а.с.15).

12.10.2018 та 19.11.2018 ОСОБА_1 звернулася до пенсійного органу з листом, в якому просила на підставі п.9 ст.1 Закону України "Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування" повернути їй сплачений збір на обовязкове державне пенсійне страхування у сумі 5244,00 грн., як безпідставно сплачений, оскільки житло придбавалось нею вперше (а.с.18).

Листом від 04.01.2019 за №16/06 відповідач підтвердив сплату позивачем збору за операціями придбання (купівлі-продажу) нерухомого майна в розмірі 1% від вартості обєкта купівлі-продажу в сумі 5244,00 грн. 02.10.2018. Вказав, що повернути ці кошти немає можливості, тому що на даний час відсутній законодавчо затверджений Порядок повернення органами Пенсійного фонду збору за операціями придбання (купівлі-продажу) нерухомого майна (а.с.20).

За таких обставин позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до абз.1,2 п.9 ст.1 Закон України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 №400/97-ВР (далі Закон №400/97) платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об'єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Згідно з п.8 ч.1 ст.2 Закону №400/97 об'єктом оподаткування для платників збору, визначених п. 9 ст.1 цього Закону є вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Порядком сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 №1740 (далі Порядок №1740) визначені питання сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з п.15-1 Порядку №1740, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об'єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Відповідно до п.15-3 Порядку №1740, нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обовязкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Документом, що підтверджує сплату збору на обовязкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, є платіжне доручення платника збору про перерахування сум збору на бюджетні рахунки для зарахування надходжень до державного бюджету, відкриті в головних управліннях Казначейства. Копія такого платіжного доручення зберігається в нотаріуса, який посвідчив договір.

Суми збору на обовязкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачуються платниками, зазначеними у пункті 15-1 цього Порядку, за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса.

Отже, чинним законодавством для громадян, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла або придбавають житло вперше, передбачено виняток із загального правила про обов'язковість сплати збору при придбанні нерухомого майна.

Умови, підстави та процедуру надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно визначено Порядком надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015.

Пунктом 8 вказаного Порядку передбачено, що інформація з Державного реєстру прав у паперовій формі надається за заявою особи, яка бажає отримати таку інформацію, або уповноваженої нею особи шляхом звернення до суб'єкта державної реєстрації прав, фронт-офісу або нотаріуса.

Згідно з п.4 Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформація з Державного реєстру прав містить актуальні на дату та час її надання відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, наявні в ньому, а також відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, або відомості про відсутність зареєстрованих речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Інформація з Державного реєстру прав за бажанням особи, яка отримує таку інформацію, може містити, крім відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, відомості про виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, обтяження таких прав щодо запитуваного суб'єкта або об'єкта нерухомого майна, а також про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру прав та реєстрів у хронологічному порядку.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта №141220083, сформованої 12.10.2018, слідує що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться відомості про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 житлового будинку за адресою: Рівненська область, місто Дубровиця, вулиця Селиця (Шпаковського), буд.52, яка виникла на підставі договору купівлі-продажу від 02.10.2018, посвідченого приватним нотаріусом Березнівського районного нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за №1003 (а.с.16-17).

Також позивачем на підтвердження своєї позиції долучено довідку Дубровицького міського бюро технічної інвентаризації від 29.10.2018 №119 про те, що згідно реєстрових книг КП "ДМБТІ", інформація про реєстрацію права власності гр.ОСОБА_1 відсутня (а.с.10).

Разом з тим, як встановлено судом, жодних доказів, які б спростовували твердження позивача про придбання нею житла вперше та свідчили б про відсутність у нього права на звільнення від сплати збору, відповідачем не надано.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що збір на обов'язкове державне пенсійне страхування в розмірі 1 відсотка від вартості придбаного ОСОБА_1 нерухомого майна, сплачено нею помилково (за відсутності обов'язку здійснювати такий платіж), у зв'язку з чим, сплачені кошти у сумі 5244,00 грн. при нотаріальному оформленні договору купівлі-продажу вперше придбаного житла (нерухомого майна) підлягають поверненню.

Приписами п.5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787 (далі Порядок №787) передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Відповідно до пп.2 п.4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 215 від 15.04.2015, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Оскільки повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а таким органом є Пенсійний фонд України, то саме на Управління Пенсійного фонду України покладено обов'язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що в Україні відсутній механізми перевірки інформації про те, чи вперше особа придбала нерухомість.

Разом з тим, за відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше, саме держава в особі Пенсійного фонду України, як уповноваженого суб'єкта владних повноважень, зобов'язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов'язана сплачувати збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше. Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов'язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

Відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень встановити придбання квартир конкретною особою вперше не може ставитись в провину особі, оскільки не визначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може призводити до порушення чи обмеження прав громадян, які наділені такими правами.

Крім того, згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в рішеннях у справах "ОСОБА_2 проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (PincovdandPine v. The Czech Republic), "Ґаші проти Хорватії" (Gashiv. Croatia), "Трго проти Хорватії" (Trgo v. Croatia) щодо застосування принципу "належного урядування", згідно якого державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Також при вирішенні справи суд враховує висновки аналогічного характеру, викладені Верховним Судом, зокрема, у постановах від 30.01.2018 у справі №819/1498/17, від 31.01.2018 у справі №819/1667/17, від 20.03.2018 у справі №819/1249/17, від 19.06.2018 у справі №607/14722/16-а, від 13.12.2018 у справі №813/969/17.

За таких обставин, суд вважає доведеним наявність правових підстав для зобов'язання відповідача звернутися з відповідним поданням до органу Державної казначейської служби України щодо повернення помилково сплаченого позивачем збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 5244,00 грн.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На переконання суду, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, на момент розгляду справи, не надав суду доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірність та обґрунтованість своїх дій. Натомість, факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оригінал квитанції про сплату судового збору знаходиться в матеріалах справи (а.с.4).

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (вул. Селиця, 52, м. Дубровиця, Дубровицький район, Рівненська область, 34100, ідентифікаційний №) до Костопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (вул. Бурова, 17а/3, м. Костопіль, Рівненська область, 35000, ) про зобов'язання вчинення певних дій, - задовольнити повністю.

Зобов'язати Костопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України в Березнівському районі Рівненської області подання про повернення ОСОБА_1 безпідставно сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 5244,00 грн., згідно квитанції № 35675763 від 02.10.2018, шляхом зарахування коштів на її рахунок у банку.

Стягнути на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 768,40 грн., за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Костопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 05 березня 2019 року.

Суддя Борискін С.А.