Справа № 520/11604/18
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2019-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Рішення

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"04" березня 2019 р. № 520/11604/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонов М.О.

за участю секретаря судового засідання Мадевська Е.Д.

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

ОСОБА_2 Вам Кионг (61121, м. Харків, вул. Владислава Зубенка, буд. 33-Б)
до Управління Державної міграційної служби України в Київській області (04073, м. Київ, вул. Петропавлівська, 11),
про про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_2 Вам Кионг, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати висновок УДМС України в Київський області «Перевірки законності надання дозволу на імміграцію та оформлення посвідки на постійне проживання в Україні громадянину ОСОБА_3 ОСОБА_2 Кионг» від 30.11.2018 року щодо скасування рішення ВГІРФО ГУМВС України в Київський області про надання дозволу на імміграцію в Україну від 05.07.2007 року № 17- 4804 громадянину ОСОБА_3 ОСОБА_2 Кионг ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати недійсними та такими, що підлягають вилученню та знищенню посвідки на постійне проживання видані: 05.07.2007 року ВГІРФО ГУМВС України в Київський області серії КВ № 12949/59522 та 18.10.2012 року УПРФО ГУМВС України в Харківський області серії ХР №26916.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України в Київський області № 178 від 30.11.2018 року про скасування громадянину ОСОБА_3 ОСОБА_2 Кионг ІНФОРМАЦІЯ_1 дозволу на імміграцію в Україну.

3. Стягнути з Управління Державної міграційної служби України в Київський області на користь громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_2 Кионг ІНФОРМАЦІЯ_1 1409 гривень 60 копійок здійснених ним судових витрат.

4. Стягнути з на користь громадянки ОСОБА_3 ОСОБА_2 Кионг ІНФОРМАЦІЯ_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката.

В обґрунтування позову зазначено, що висновок УДМС України в Київський області «Перевірки законності надання дозволу на імміграцію та оформлення посвідки на постійне проживання в Україні громадянину ОСОБА_3 ОСОБА_2 Кионг» від 30.11.2018 року щодо скасування рішення ВГІРФО ГУМВС України в Київський області про надання дозволу на імміграцію в Україну від 05.07.2007 року № 17- 4804 громадянину ОСОБА_3 ОСОБА_2 Кионг ІНФОРМАЦІЯ_1, є недійсними та такими, що підлягають вилученню та знищенню посвідки на постійне проживання видані: 05.07.2007 року ВГІРФО ГУМВС України в Київський області серії КВ № 12949/59522 та 18.10.2012 року УПРФО ГУМВС України в Харківський області серії ХР №26916 є незаконним та таким, що підлягає скасуванню та просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України в Київський області № 178 від 30.11.2018 року про скасування громадянину ОСОБА_3 ОСОБА_2 Кионг ІНФОРМАЦІЯ_1 дозволу на імміграцію в Україну.

Представник позивача в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що 05.07.2007 року рішенням УГІРФО ГУМВС України в Київський області позивачу - ОСОБА_2 Вам Кионг, на підставі п. 6 частини 2 ст.4 Закону України про «Імміграцію» надано дозвіл на імміграцію в Україну та на підставі дозволу на імміграцію в Україну документовано посвідкою на постійне проживання в Україні серії KB №12949/59522 від 05.07.2007 року терміном дії - безстроково.

18.10.2012 року рішенням ГУ ДМС України в Харківський області позивача було документовано посвідкою на постійне проживання в Україні серії ХР № 26916 терміном дії - безстроково в зв'язку з обміном посвідки на постійне проживання в Україні серії KB №12949/59522 від 05.07.2007 року.

30.11.2018 року рішення УДМС України в Київський області № 178 громадянину ОСОБА_3 ОСОБА_2 Кионг ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі пункту 1 частини 1 статті 12 Закону України « Про імміграцію» скасовано дозволу на імміграцію в Україну, виданий 05.07.2007 року.

Суд зазначає, що Рішення УДМС України в Київський області № 178 від 30.11.2018 року про скасування громадянину ОСОБА_3 ОСОБА_2 Кионг ІНФОРМАЦІЯ_1 дозволу на імміграцію в Україну було прийнято на підставі висновку УДМС України в Київський області «Перевірки законності надання дозволу на імміграцію та оформлення посвідки на постійне проживання в Україні громадянину ОСОБА_3 ОСОБА_2 Кионг » від 30.11.2018 року.

У висновку «Перевірки законності надання дозволу на імміграцію та оформлення посвідки на постійне проживання в Україні громадянину ОСОБА_3 ОСОБА_2 Кионг» від 30.11.2018 року визначено, що УДМС України в Київський області вважав би за доцільне:

1. Скасувати рішення ВГІРФО ГУМВС України в Київський області про надання дозволу на імміграцію в Україну від 05.07.2007 року № 17-4804, виданий громадянину ОСОБА_3 ОСОБА_2 Кионг ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати недійсними та такими, що підлягають вилученню та знищенню посвідки на постійне проживання видані: 05.07.2007 року ВГІРФО ГУМВС України в Київський області серії KB № 12949/59522 та 18.10.2012 року УГІРФО ГУМВС України в Харківський області серії ХР №26916.

2. Про прийняте рішення повідомити ДМС України та АДПС України установленому порядку.

3. Про прийняте рішення повідомити ГУ ДМС України в Харківський області за місцем звернення заявника.

4. Привести статус заявника у відповідність до вимог законів України « Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», « Про імміграцію», «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Також під час розгляду справи судом було встановлено, що 13.11.2018 року адвокат ОСОБА_1, у рамках надання правничої допомоги позивачу звернулася до У ДМС України в Київський області із адвокатським запитом № A3-604/18 яким просила:

1. Надати копію рішення про надання дозволу на імміграцію в Україну гр': ОСОБА_3 ОСОБА_2 Кионг ІНФОРМАЦІЯ_1.

2. Надати копію рішення про документування посвідкою на постійне проживання в Україні серії KB № 12949/59522 від 05.07.2007 року гр. ОСОБА_3 ОСОБА_2 Кионг ІНФОРМАЦІЯ_1.

3 Надати копію рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну гр. ОСОБА_3 ОСОБА_2 Кионг ІНФОРМАЦІЯ_1.

4. Надати копію висновку на підставі якого прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну гр. ОСОБА_3 ОСОБА_2

5. Надати копію рішення про скасування посвідки на постійне проживання в Україні серії KB № 12949/59522 від 05.07.2007 року ОСОБА_3 ОСОБА_2 Кионг 14.06.1.964 року народження.

18.12.2018 року відповідачем було надано відповідь 7856/3201.4-18 на зазначений запит, яким повідомлено, що окремого рішення про скасування посвідки на постійне проживання в Україні серії KB № 12949/59522 від 05.07.2007 року ОСОБА_3 ОСОБА_2 Кионг ІНФОРМАЦІЯ_1 не приймалося.

Крім того судом встановлено, що 13.11.2018 року адвокат ОСОБА_1, у рамках надання і правничої допомоги позивачу звернулася також до Г'У ДМС України в Харківський області із адвокатським запитом № A3- 603/18 яким просила:

1. Надати копію рішення про документування гр. ОСОБА_3 ОСОБА_2 Кионг ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідкою на постійне проживання в Україні серії ХР№ 26916 від 18110.2012 року.

2. Надати копію рішення про скасування посвідки на постійне проживання в Україні серії ХР № 26916 від 18,10,2012 року гр, ОСОБА_3 ОСОБА_2 Кионг ІНФОРМАЦІЯ_1.

ГУ ДМС України в Харківський області письмовою відповіддю № 6301.8.1-29901/63.2-18 від 27.12.2018 року наданою адвокату ОСОБА_1 було надано копію висновку УДМС України в Київський області «Перевірки законності надання дозволу на імміграцію та оформлення посвідки на постійне проживання в Україні громадянину ОСОБА_3 ОСОБА_2 Кионг» від 30.11.2018 року щодо скасування рішення ВГІРФО ГУМВС України в Київський області про надання дозволу на імміграцію в Україну від 05.07.2007 року № 17-4804 громадянину ОСОБА_3 ОСОБА_2 Кионг ІНФОРМАЦІЯ_1, про визнання недійсними та такими, що підлягають вилученню та знищенню посвідки на постійне проживання видані:05.07.2007 року ВГІРФО ГУМВС України в Київський області серії KB № 12949/59522 та 18,10.2012 року УПРФО ГУМВС України в Харківський області серії ХР №26916.

Надаючи правову оцінку зазначеним правовідносинам суд зазначає наступне.

Порядок видачі дозволу на імміграцію, а також посвідки на постійне проживання та вирішення інших питань, пов'язаних з імміграцією іноземців та осіб без громадянства, визначається Законом України «Про імміграцію».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про імміграцію» в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних відносин, імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну па постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання; дозвіл на імміграцію - рішення спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції та підпорядкованих йому органів, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію; посвідка на постійне проживання - документ, що підтверджує право іноземця чи особи без громадянства на постійне проживання в Україні; законні представники - батьки, усиновителі, батьки-вихователі, опікуни, піклувальники, представники закладів, які виконують обов'язки опікунів і піклувальників.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про імміграцію» спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади з питань імміграції і підпорядковані йому органи приймають рішення про надання дозволу на імміграцію, про відмову у наданні дозволу на імміграцію, про скасування дозволу на імміграцію та видають копії цих рішень особам, яких вони стосуються.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про імміграцію» дозвіл на імміграцію надається в межах квоти імміграції.

Згідно з пунктом 6 частини 2 статті 4 цього Закону квота імміграції встановлюється Кабінетом Міністрів України у визначеному ним порядку по категоріях іммігрантів: батьки, чоловік (дружина) іммігранта та його неповнолітні діти.

Пунктом 3 частини 3 статті 4 зазначеного закону передбачено, що дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції надається особам, які мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

Відповідно до ч. 6 статті 7 Закон України «Про громадянство» особа, яка народилася на території України від іноземця і особи без громадянства, які на законних підставах проживають на території України, і не набула за народженням громадянства того з батьків, який є іноземцем, є громадянином України.

Відповідачем підтверджено, що позивач отримав дозвіл на імміграцію в Україну з підстав п. 6 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про імміграцію».

З огляду на вищезазначене можливо зробити висновок, що батько як законний представник дитини, подав документи на отримання дозволу на імміграцію дитиною на підставі пункту 3 частини 3 статті 4 Закону України «Про імміграцію» та подав документи стосовно того, що він є батьком, іммігранта, користуючись пунктом 6 частини 2 статті 4 цього Закону.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про імміграцію», заяви про надання дозволу на імміграцію подаються особами, які перебувають в Україні на законних підставах, до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції.

Заяву про надання дозволу на імміграцію заявник подає особисто до відповідного органу державної влади.

Для надання дозволу на імміграцію до заяви додаються такі документи: 1) три фотокартки; 2) копія документа, що посвідчує особу; 3) документ про місце проживання особи; 4) відомості про склад сім'ї, копія свідоцтва про шлюб (якщо особа, яка подає заяву, перебуває в шлюбі); 5) документ про те, що особа не є хворою на хронічний алкоголізм, токсикоманію, наркоманію або інфекційні захворювання, перелік яких визначено центральним органом виконавчої влади, що забезпечу формування державної політики у сфері охорони здоров'я.

Крім зазначених документів подаються для осіб, зазначених у пункті 6 частини другої статті 4 цього Закону, копії документів, що засвідчують їх родинні стосунки з іммігрантом, і документ про те, що іммігрант не заперечує проти їх імміграції та гарантує їм фінансове забезпечення на рівні не нижчому від прожиткового мінімуму, встановленого в Україні.

Якщо за дії, пов'язані з наданням дозволу на імміграцію, законодавством України передбачена сплата державного мита або консульського збору, разом із заявою подається документ про його сплату.

У разі неподання особою всіх визначених цим Законом документів заява про надання дозволу па імміграцію не приймається.

Статтею 12 Закону України «Про імміграцію» передбачено, що дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо: 1) з'ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2)іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

Стаття 13 Закону України «Про імміграцію» передбачає, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції, не пізніш як у тижневий строк надсилає копію рішення про скасування дозволу на імміграцію особі, стосовно якої прийнято таке рішення, та вилучає у неї посвідку на постійне проживання.

В рішенні УДМС України в Київській області від 30.11.2018 року зазначено, що дозвіл на імміграцію в Україну позивачу скасовано з підстав п. 1 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про імміграцію».

При винесенні оскаржуваного рішення, іншої норми законодавства Відповідачем не зазначено.

За умов п. 1 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про імміграцію» визначено, що дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо з'ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність, тобто закон визначає декілька обовязкових складових щодо визнання.

Внесення до документів неправдивих відомостей означає включення інформації до офіційного документа, яка повністю або частково не відповідає дійсності. При цьому форма документа та всі його реквізити відповідають необхідним вимогам.

Під підробленням документа потрібно розуміти як повне виготовлення сфальсифікованого документа, так і часткову фальсифікацію змісту справжнього документа.

В останньому випадку (так звана переробка) перекручення істини відбувається шляхом внесення у документ неправдивих відомостей (виправлення, внесення фіктивних записів, знищення частини тексту, витравлення, підчистка, змивання, підробка підпису, переклеювання фотографій, проставляння на документі відбитка підробленої печатки тощо).

Окрім того, документами що втратили чинність вважається, у разі якщо документи надані посадовою особою або юридичною особою приватного права, яка не мала на то повноважень або надано особою зловживаючи владою.

Проте повинно бути вирок суду відносно щодо визнання перевищення повноважень при оформленні документів та визнання таких документів, як такими що втратили чинність.

Суд зазначає, що відповідачем в розумінні положень ст. 74 Кодексу адміністративного судочинства України не надано доказів того, що документи позивача, на підставі яких надано дозвіл на імміграцію в Україну, є незаконно виданими.

Відповідно до ч 2. ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Також, при прийнятті 30.11.2018 року УДМС України в Київській області рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну позивачу, мало місце порушення відповідачем "Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень", Конституції України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 Вам Кионг.

Також суд зазначає, що представником позивача надано до суду заяву, в якій позивач просить суд вирішити питання стосовно відшкодування судових витрат на користь позивача, повязаних з правничою допомогою.

Відповідно до частини 1 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина 2 статті 134 КАС України).

Відповідно до частини 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у даній справі, представником позивача надано до суду договір про надання правової допомоги № Д-53/18 від 15.05.2018 року, копію додаткової угоди № 2 від 15.05.2018 року до договіру про надання правової допомоги № Д-53/18 від 15.05.2018 року. Копію довідки ПАТ КБ "ПриватБанк" про сплату коштів в якості оплати послуг адвоката за договором про надання правової допомоги № Д-53/18 від 15.05.2018 року в загальній сумі 5900,00 грн., копію акту виконаних робіт № 1 від 13.02.2019 року до договору про надання правової допомоги № Д-53/18 від 15.05.2018 року, копії звітів по дебетовим та кредитовим операціях по рахунку адвоката ОСОБА_1 № 1976 за січень 2019 року та лютий 2019 року.

На виконання умов договору про надання правової допомоги, адвокатом ОСОБА_1 складені адвокатські запити № АЗ-604/18 від 13.12.2018 року, АЗ -603/18 від 13.12.2018 року, складено та подано позовну заяву 18.12.2018 року, складено та подано клопотання про витребування доказів від 18.12.2018 року, складено відповідь на відзив УДМС України в Київській області 12.01.2019 року, складено та подано клопотання про збільшення позовних вимог від 24.01.2019 року, представлено інтереси позивача в судових засіданнях.

Положеннями частини 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі недотримання вимог частини пятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд звертає увагу на те, що представником відповідача клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення заяви представника позивача про відшкодування судових витрат, пов'язаних з правничою допомогою адвоката.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, вимоги позивача є обґрунтовані, а отже, такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 Вам Кионг (61121, м. Харків, вул. Владислава Зубенка, буд. 33-Б) до Управління Державної міграційної служби України в Київській області (04073, м. Київ, вул. Петропавлівська, 11), третя особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області (61057, м. Харків, вул. Римарська, 24) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити в повному обсязі.

Скасувати висновок Управління Державної міграційної служби України в Київський області «Перевірки законності надання дозволу на імміграцію та оформлення посвідки на постійне проживання в Україні громадянину ОСОБА_3 ОСОБА_2 Кионг» від 30.11.2018 року щодо скасування рішення ВГІРФО ГУМВС України в Київський області про надання дозволу на імміграцію в Україну від 05.07.2007 року № 17- 4804 громадянину ОСОБА_3 ОСОБА_2 Кионг ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати недійсними та такими, що підлягають вилученню та знищенню посвідки на постійне проживання видані: 05.07.2007 року ВГІРФО ГУМВС України в Київський області серії КВ № 12949/59522 та 18.10.2012 року УГІРФО ГУМВС України в Харківський області серії ХР №26916.

Скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України в Київський області № 178 від 30.11.2018 року про скасування громадянину ОСОБА_3 ОСОБА_2 Кионг ІНФОРМАЦІЯ_1 дозволу на імміграцію в Україну.

Стягнути з Управління Державної міграційної служби України в Київський області на користь громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_2 Кионг ІНФОРМАЦІЯ_1 1409 (тисячу чотириста дев'ять) грн. 60 коп.

Стягнути з Управління Державної міграційної служби України в Київський області на користь громадянки ОСОБА_3 ОСОБА_2 Кионг ІНФОРМАЦІЯ_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката 5900 (п'ять тисяч дев'ятсот ) грн. 00 коп. та поштові витрати 175 (сто сімдесят п'ять) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний тект рішення виготовлено 06 березня 2019 року.

Суддя Спірідонов М.О.