Справа № 500/2691/18
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2691/18

05 березня 2019 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Мірінович У.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Лановецького обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання відмови протиправною та зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Лановецького обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання відмови відповідача щодо зарахування стажу роботи за період з 20.01.2005 по 04.05.2005 протиправною та зобовязання відповідача зарахувати зазначений період до страхового стажу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з 20.01.2005 по 04.05.2005 працював в селянському фермерському господарстві "Мандзій Василь Матвійович". Надалі, позивач 21.11.2018 звернувся до відповідача зі заявою, в якій просив зарахувати йому до страхового стажу період роботи з 20.01.2005 по 04.05.2005 в СФГ "Мандзій Василь Матвійович". Однак, за результатами розгляду заяви відповідач відмовив позивачу у зарахуванні до страхового стажу період роботи з 20.01.2005 по 04.05.2005 в СФГ "Мандзій Василь Матвійович", мотивуючи тим, що за вказаний період роботи не сплачувалися страхові внески до Пенсійного фонду.

Позивач вважає таку відмову протиправною, оскільки не сплата страхових внесків до Пенсійного фонду виникла не з його вини, а з вини керівника СФГ "Мандзій Василь Матвійович", яким не забезпечено сплату відповідних страхових внесків.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 02.01.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено у справі судове засідання на 25.01.2019.

Тернопільським окружним адміністративним судом у судовому засіданні у даній справі, яке проводилося 25.01.2019 оголошувалась перерва до 22.02.2019 на підставі статті 223 КАС України.

Сторони в судове засідання не зявилися, подали до суду заяви від 22.02.2019, в яких просять розглядати дану справу в порядку письмового провадження.

Водночас, відповідач у відзиві на позовну заяву просить відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи тим, що позивачу правомірно відмовлено в зарахуванні до страхового стажу період роботи з 20.01.2005 по 04.05.2005 в СФГ "Мандзій Василь Матвійович", оскільки за вказаний період роботи не сплачувалися страхові внески до Пенсійного фонду (арк. справи 26-27).

У звязку з неявкою у судове засідання 22.02.2019 всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, керуючись частиною четвертою статті 229 КАС України не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Також з урахуванням заяв сторін від 22.02.2019 про розгляд справи в порядку письмового провадження - суд згідно ухвали від 22.02.2019 перейшов до розгляду справи № 500/2691/18 в порядку письмового провадження.

Дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Як слідує з матеріалів справи та не заперечується сторонами у справі, що позивач 21.11.2018 звернувся до відповідача зі заявою, в якій просив зарахувати йому до страхового стажу період роботи з 20.01.2005 по 04.05.2005 в СФГ "Мандзій Василь Матвійович".

За результатами розгляду заяви відповідач відмовив позивачу у зарахуванні до страхового стажу період роботи з 20.01.2005 по 04.05.2005 в СФГ "Мандзій Василь Матвійович", мотивуючи тим, що за вказаний період роботи не сплачувалися страхові внески до Пенсійного фонду (арк. справи 8-9).

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до статті 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно зі статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Як слідує з трудової книжки позивача серії БТ-І № 1166407 та не заперечується сторонами у справі, що позивач у період з 20.01.2005 по 04.05.2005 працював в СФГ "Мандзій Василь Матвійович" (арк. справи 12).

Також, як слідує з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 31.01.2019 № 20/1522, що позивач за І квартал 2005 р. по ІІ квартал 2005 р. отримував доходи, зокрема в СФГ "МВТ".

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що позивач за період з 20.01.2005 по 04.05.2005 працював в СФГ "Мандзій Василь Матвійович", внаслідок чого отримував відповідну заробітну плату, а тому вказаний період роботи підлягає зарахуванню позивачу до страхового стажу.

Щодо твердження відповідача на те, що зазначений період роботи не підлягає зарахуванню до страхового стажу, оскільки не сплачувалися страхові внески до Пенсійного фонду, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 20 Закону № 1058-IV (частина друга в редакції, яка діяла на момент роботи позивача в СФГ "Мандзій Василь Матвійович") страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12 і 15 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески

Згідно з статтею 15 Закону № 1058 платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 14 Закону № 1058 (пункт 1 в редакції, який діяв на момент роботи позивача в СФГ "Мандзій Василь Матвійович") страхувальниками відповідно до цього Закону, зокрема, є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону.

Частиною шостою статті 20 Закону № 1058 визначено, що страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. У разі несплати авансових платежів до страхувальників застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом. Перерахування страхових внесків здійснюється страхувальниками одночасно з одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі або з виручки від реалізації товарів (послуг). При цьому фактичним одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу) вважається одержання відповідних сум готівкою, зарахування на банківський рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, одержання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей в рахунок зазначених виплат (доходу), фактичне здійснення із цих виплат (доходу) відрахувань, передбачених законодавством або за виконавчими документами, чи будь-яких інших відрахувань.

Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення, засади регулювання праці і зайнятості. Такими законами є Закон № 1788-XII та Закон № 1058.

Механізм обов'язкового пенсійного страхування передбачає відповідні державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх пенсійних прав.

Так, зокрема статтею 113 Закону № 1058 передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Таким чином, суд наголошує, що позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов'язків підприємством щодо сплати страхових внесків, оскільки відповідно до статті 106 Закону № 1058-IV, відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство страхувальник, в якому працює позивач, так як саме воно нараховує страхові внески із заробітної плати застрахованої особи.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 01.10.2013 у справі №К/800/7673/13 та в постанові Верховного Суду від 27.03.2018 у справі № 208/6680/16-а (2а/208/245/16) касаційне провадження № К/9901/458/17.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 9, 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно не зарахував позивачу до страхового стажу період роботи з 20.01.2005 по 04.05.2005 в СФГ "Мандзій Василь Матвійович", а тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 58 Закону № 1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій.

Відповідно до частини другої статті 245 КАС України, яка визначає повноваження суду при вирішенні справи, суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Статтею 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Христов проти України" (Khristov v. Ukraine, заява № 24465/04, рішення від 19.02.2009 року, п. 33) повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенцію) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 року в справі "Чуйкіна проти України" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE, заява №28924/04) констатував: "50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom, пп. 2836, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

З огляду на зазначене та з метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та з метою дотримання судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, виходячи з наведених вимог законодавства та вказаних рішень Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку про необхідність зобов'язання відповідача зарахувати позивачу до страхового стажу період роботи з 20.01.2005 по 04.05.2005 в СФГ "Мандзій Василь Матвійович".

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то на підставі статті 139 КАС України судові витрати стягненню не підлягають на користь позивача.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Лановецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (місцезнаходження: вул. Грушевського, 13, м. Ланівці, Тернопільська область, 47402, ) про визнання відмови протиправною та зобовязання вчинити дії, задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Лановецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (місцезнаходження: вул. Грушевського, 13, м. Ланівці, Лановецький район, Тернопільська область, 47402, ) щодо відмови зарахувати ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) стаж роботи за період з 20.01.2005 по 04.05.2005 в СФГ "Мандзій Василь Матвійович".

Зобов'язати Лановецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (місцезнаходження: вул. Грушевського, 13, м. Ланівці, Лановецький район, Тернопільська область, 47402, ) зарахувати ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) до страхового стажу період роботи з 20.01.2005 по 04.05.2005 в СФГ "Мандзій Василь Матвійович".

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05.03.2019.

Головуючий суддя Мірінович У.А.

копія вірна

Суддя Мірінович У.А.