Справа № 140/2222/18
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/1494/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Попка Я.С., Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання Коваль Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2018 року у справі № 140/2222/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про зобов'язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції - Плахтій Н.Б.,

час ухвалення рішення - 07.12.2018 року,

місце ухвалення рішення - м. Луцьк,

дата складання повного тексту рішення - 07.12.2018 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач ОСОБА_1) звернулася до суду з позовом до Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України (далі - відповідач, Ковельське ОУ ПФУ) про зобов'язання здійснити виплату грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій станом на момент призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу з 23.06.2018 призначено пенсію за віком, однак при цьому їй не було виплачено грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій згідно із чинним законодавством, хоча на час призначення пенсії її страховий стаж на посадах, що дають право на пенсію за вислугу років, становив понад 30 років. У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, проте відповідач листом від 24.09.2018 №230/Т-01 відмовив позивачу у проведенні зазначеної виплати у зв'язку з відсутністю необхідного страхового стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «є»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» тривалістю 30 років, оскільки до спеціального педагогічного стажу позивача не враховано період роботи вихователем у дошкільних учбових закладах з 01.07.1996 по 30.09.1996 та з 01.11.1996 по 27.03.1999 з підстав перебування у вказаний період частково у відпустці без збереження заробітної плати.

Така відмова на думку позивача є протиправною, оскільки спеціальний педагогічний стаж позивача підтверджується записами в трудовій книжці та не потребує додаткового уточнення. Крім того, чинним законодавством не передбачено, що до спеціального стажу роботи для призначення грошової допомоги враховується не більше 1 місяця в рік тривалості відпустки без збереження заробітної плати. З наведених вище підстав позивач просила позов задовольнити повністю.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2018 року задоволено позовні вимоги.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з'ясуванням та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновкам, викладених у рішенні суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права.

Крім того апелянт вказує, що до страхового стажу, який дає право на виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, зараховується час перебування у відпустці без збереження заробітної плати тривалістю не більше 1 місяця в рік (лист Міністерства соціальної політики України від 19.07.2004 №02-939) та з урахуванням абзацу 2 статі 26 Закону України «Про відпустки» в редакції, що діяла до внесення змін Законом України №2073-Ш від 02.11.2000. На підставі документів, поданих позивачем до заяви про призначення пенсії, встановлено, що страховий стаж позивача в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) становить 27 років 05 місяців 06 днів.

Просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2018 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 4 ст. 229, п.2 ч. 1 ст. 311 та ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що період роботи ОСОБА_1 на посаді вихователя дитячого садка ст. Ковель з 01.12.1995 по 27.03.1999 повинен повністю зараховуватись Ковельським ОУ ПФУ до спеціального педагогічного стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років. На день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV, позивач працювала у закладах державної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону №1788-XII, і має страховий стаж понад 30 років на таких посадах; до призначення пенсії за віком позивач не отримувала будь-яку пенсію. З урахуванням сукупності таких обставин позивач має право на нарахування та виплату грошової допомоги, яка передбачена пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 05.09.2018 звернулася до Ковельського ОУ ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком (а.с.27).

З 23.06.2018 позивачу ОСОБА_1 призначено пенсію за віком, відповідно до Закону №1058-IV, що підтверджується протоколом про призначення пенсії (а.с.23). Як слідує з матеріалів пенсійної справи, загальний стаж позивача на час призначення пенсії становив 40 років 3 місяці 18 днів (а.с.23-24).

На звернення ОСОБА_1 до Ковельського ОУ ПФУ щодо виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідач листом від 24.09.2018 №230/Т-01 відмовив у виплаті позивачу одноразової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, посилаючись на відсутність у позивача необхідного страхового стажу - 30 років, оскільки страховий стаж в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону №1788-XII становить 27 років 05 місяців 06 днів та складається з таких періодів: з 15.09.1981 по 10.05.1982 - вчитель біології та хімії Синівської восьмилітньої школи; з 15.08.1982 по 20.07.1985 - вчитель географії Кримненської середньої школи; з 22.07.1985 по 14.11.1995 - вихователь дитячого садочку №17 ст. Ковель; з 01.12.1995 по 30.06.1996 - вихователь дитячого садочку №17 ст. Ковель; з 01.10.1996 по 31.10.1996 - вихователь дитячого садочку №17 ст. Ковель; з 16.08.2005 по 31.08.2008 - вчитель біології та хімії Волошківської ЗОШ І-ІІ ст.; з 01.08.2008 по 01.04.2011 - вихователь дошкільної групи Волошківської ЗОШ І-ІІ ст.; з 01.04.2011 по 31.08.2012 - завідувач дошкільного навчального закладу з короткотривалим перебуванням дітей с. Волошки; з 01.09.2012 по 31.08.2018 - вчитель географії ЗОШ І-ІІ ст. с. Волошки. При цьому, у вказаному листі зазначено, що до страхового стажу, який дає право на виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, зараховується час перебування у відпустці без збереження заробітної плати тривалістю не більше 1 місяця в рік.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, право на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій мають особи за наявності таких умов: досягнення особою пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV; робота в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; наявність відповідного страхового стажу; не отримання ними будь-якої пенсії до цього.

Як встановлено пунктом «е» статті 55 Закону №1788-XII, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців.

Статтею 62 Закону №1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

З трудової книжки ОСОБА_1 серії БТ-І №8516620, копія якої наявна в матеріалах справи (а.с.31-37), слідує, що позивач, зокрема, працювала з 15.09.1981 по 10.05.1982 вчителем біології та хімії Синівської восьмилітньої школи; з 15.08.1982 по 20.07.1985 - вчителем географії Кримненської середньої школи; з 22.07.1985 по 14.11.1995 - вихователем дитячого садка №17 ст. Ковель; з 01.12.1995 по 27.03.1999 - вихователем дитячого садка №22 ст. Ковель; з 16.08.2005 по 31.08.2008 - вчителем біології та хімії Волошківської ЗОШ І-ІІ ст.; з 01.09.2008 по 31.03.2011 - вихователем дошкільної групи Волошківської ЗОШ І-ІІ ст.; з 01.04.2011 по 31.08.2012 - завідувачем дошкільного навчального закладу з короткотривалим перебуванням дітей с. Волошки; з 01.09.2012 - вчителем географії ЗОШ І-ІІ ст. с. Волошки.

Крім того, вказана інформація також підтверджується довідками, витягами з наказів, архівними довідками, наказами, виданими Загальноосвітньої школою І-ІІ ступеня с.Синове, Загальноосвітньою школи І-ІІІ ступеня с.Кримне, Виробничим структурним підрозділом «Рівненська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», Відділом освіти Ковельської районної державної адміністрації (а.с. 42-52, 95-99).

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (далі - Порядок №1191).

Відповідно до пункту 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені: переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років»; переліком посад артистів театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів, які мають право на пенсію за вислугу років незалежно від віку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №583 «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення».

Як встановлено пунктом 5 Порядку №1191, грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», станом на день її призначення. Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати (пункти 6, 7 Порядку №1191).

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 затверджений Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (далі - Перелік).

В розділі 1 «Освіта» Переліку №909 встановлено, що на пенсію за вислугу років мають право громадяни, які працювали, зокрема, у вищих навчальних закладах I - II рівнів акредитації, професійно-технічних навчальних закладах право на посадах: директори, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної, навчально-виробничої) роботи, старші майстри виробничого навчання, майстри виробничого навчання, викладачі, педагоги професійного навчання, практичні психологи, соціальні педагоги, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи, у дошкільних навчальних закладах всіх типів на посадах: директори (завідуючі), вихователі-методисти, вихователі, асистенти вихователів дошкільних навчальних закладів в інклюзивних групах, музичні керівники, вчителі-дефектологи, вчителі-логопеди, практичні психологи.

Як встановлено судом, позивач в періоди з 15.09.1981 по 10.05.1982, з 15.08.1982 по 20.07.1985, з 22.07.1985 по 14.11.1995, з 01.12.1995 по 27.03.1999, з 16.08.2005 по 31.08.2008, з 01.09.2008 по 31.03.2011, з 01.04.2011 по 31.08.2012, з 01.09.2012 по 31.08.2018 (дата, яка враховується відповідачем для розрахунку стажу позивача при призначенні її пенсії згідно заяви від 05.09.2018), що в сукупності становить понад 30 років, працювала педагогічних посадах, передбачених Переліком №909.

Однак, за період роботи позивача з 01.12.1995 по 27.03.1999 до її педагогічного стажу, який дає право на виплату грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій станом на момент призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, не враховано періоди роботи вихователем у дитячому садку №22 ст. Ковель з 01.07.1996 по 30.09.1996 та з 01.11.1996 по 27.03.1999 з підстав перебування позивача у вказаний період частково у відпустці без збереження заробітної плати.

Проаналізувавши обставини та матеріали справи, колегія суддів прийшла до переконання, що Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги та її виплати, та Закони України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення» не містять вимог, що до спеціального стажу роботи для виплати грошової допомоги враховується не більше 1 місяця в рік тривалості відпустки без збереження заробітної плати.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що записами у трудовій книжці, архівними довідками, іншими наявними у справі письмовими доказами у їх сукупності підтверджується стаж роботи позивача на посадах працівника освіти у вказаний період та становить понад 30 років.

Апелянтом не було надано доказів на підтвердження вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 229, 272, 286, 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України - залишити без задоволення.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2018 року у справі № 140/2222/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Я. С. Попко
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 06.03.2019 року