Справа № 826/15477/18
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2019-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

04 березня 2019 року № 826/15477/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
про визнання протиправними рішення, зобов'язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1.) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просила суд:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21.02.2018 у справі №756/298/17 із врахуванням в суму заробітної плати для обчислення пенсії суми виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористану відпустку в розмірі 60% від заробітної плати державного службовця;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21.02.2018 у справі №756/298/17 із врахуванням в суму заробітної плати для обчислення пенсії суми виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористану відпустку в розмірі 80% від заробітної плати державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» в редакції чинній на момент виходу ОСОБА_1 на пенсію.

В якості підстави для позову зазначено, що у відповідача були відсутні законні підстави для проведення перерахунку пенсії позивача з 30.06.2016 на виконання вимог рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21.02.2016 у справі №756/298/17 із застосуванням зменшеного загального відсотку розрахунку пенсії від заробітку (з 80% до 60%).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.09.2018 відкрито провадження у справі №826/15477/18 за вказаним позовом ОСОБА_1 та дану справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

На виконання вимог ухвали суду від 26.09.2018 відповідачем до канцелярії суду поданий відзив на позовну заяву. Свої заперечення проти позову відповідач мотивував тим, що при проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 на виконання вимог судового рішення орган Пенсійного фонду України керувався чинною на день проведення перерахунку пенсії позивача - з 30.06.2016 редакцією ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ (за змістом якої, зокрема, пенсія державним службовцям з 01.01.2015 призначалась у розмірі 60% від суми їх заробітної плати). У зв'язку з цим відповідач вважає проведений перерахунок пенсії позивачу правомірним. Крім того, представник відповідача зазначив, що підстави та порядок перерахунку призначених пенсії державним службовцям регулювала ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, що була чинна до 01.05.2016, а саме: умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України - постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії». Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ, що набрав чинності з 01.05.2016, умови та порядок перерахунку пенсій державним службовцям не передбачені. Водночас, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 із тексту постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 №865 був виключений пункт, яким передбачався порядок проведення перерахунку пенсії у зв'язку із підвищенням заробітної плати державним службовцям. За наведених мотивів представник

Крім того, в ході розгляду даної справи сторони подали до суду додаткові матеріали.

З урахуванням викладеного, виходячи з положень п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов до висновку про можливість розгляду даної адміністративної справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів та письмових пояснень сторін, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) призначено з 05.09.2012 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу»). Наразі позивач перебуває на обліку як пенсіонер у Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві.

Відповідно до даних протоколів Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києв за №54374 від 07.09.2012 та від 03.10.2012 та згідно тексту листа Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 29.12.2016 №43989/06, адресованого представнику ОСОБА_1 - адвокату Вовку С.О., загальний процент розрахунку пенсії від заробітної плати позивача (яка визначена як непрацюючий пенсіонер) при призначені такої пенсії становив 80%, основний розмір пенсії - 4 116,72 грн. При розрахунку пенсії позивачу орган Пенсійного фонду України керувався положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії». До складу заробітної плати позивача для обрахунку пенсії за віком були включені наступні види виплат: посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років, надбавка за високі досягнення у праці, щомісячні премії, премії до державних свят.

Не погоджуючись зі складом заробітної плати, врахованої органом Пенсійного фонду України при обрахунку пенсії, ОСОБА_1 подала до Оболонського районного суду м. Києва адміністративний позов з вимогами до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві. А саме ОСОБА_1 просила районний суд визнати дії органу Пенсійного фонду України протиправними, зобов'язати здійснити перерахунок та виплату їй пенсії з 07.09.2012 відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 (в редакції чинній на момент призначення пенсії) у розмірі 80% від суми заробітної плати, включивши в таку для обчислення пенсії суми виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань відповідно до довідки № 18/25-91 від 03.09.2012.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21.02.2018 у справі №756/298/17 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. А саме визнано дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві протиправними. Зобов'язано Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 пенсію з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань згідно довідки Головного управління статистики у м. Києві Держстат України №18-25/91 від 03.09.2012 з урахуваннях проведених виплат з 30.06.2016. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. При цьому, як видно з тексту цього рішення районного суду від 21.02.2018, у межах спору районним судом встановлено, що перерахунок, який просила провести ОСОБА_1, не був пов'язаний із збільшенням заробітної плати працюючих державних службовців, а стосувався неправильного, на переконання позивача, обрахунку пенсії саме під час її призначення.

Згідно даних з Єдиного державного реєстру судових рішень вказане рішення районного суду від 21.02.2018 набрало законної сили з 18.06.2018.

В подальшому позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві зі зверненням про стан виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21.02.2018. У відповідь ОСОБА_1 отримала лист від 13.08.2018 №60096/03, яким відповідач повідомив, що з урахуванням вимог рішення районного суду та постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 №865 (зі змінами, які чинні з 24.04.2014) був проведений перерахунок пенсії державного службовця (ОСОБА_1.) з 30.06.2016. Основний розмір пенсії позивача після такого проведеного перерахунку склав: 5 926,47 грн. х 60% = 3 555,88 грн. У підсумку загальний розмір пенсії позивача обраховано у розмір 3 743,78 грн. (3 555,88 грн. + 187,90 грн., де 187,90 грн. - індексація пенсії).

Не погоджуючись з такими діями відповідача щодо застосування зменшеного загального відсотку (60%) розрахунку пенсії від заробітку позивач звернулась до суду з цим позовом. При цьому, як видно з тексту позовної заяви, розмір визначеного відповідачем заробітку позивача (а саме - 5 926,47 грн., що зазначений у листі від 13.08.2018 №60096/03) для обрахунку пенсії у зв'язку з проведенням перерахунку такої пенсії з 30.06.2016 на виконання рішення суду, позивачем не оспорюється.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 46, п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Згідно зі ст. 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ (в редакції чинній на момент призначення пенсії позивачу) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80% від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80% заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Згідно абз. 5 п. 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 №22-1, днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв'язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Як свідчать наявні у справі матеріали, перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 30.06.2016 з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань у складі заробітної плати для обрахунку розміру пенсії, призначено рішенням районного суду від 21.02.2018, яке набрало законної сили з 18.06.2018, та відповідно до норм ст. 129 Конституції України і ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України було обов'язковим до виконання.

За даними листа Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 13.08.2018 №60096/03 видно, що відповідачем проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21.02.2018 у справі №756/298/17. При цьому, як пояснив представник відповідача у тексті свого відзиву на позов, перерахунок пенсії позивача було проведено відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, у редакції Закону України від 28.12.2014 №76-VIІ (що діяла на дату, з якої проводиться перерахунок пенсії на виконання рішення суду) з врахуванням 60 % від суми заробітної плати. Дану обставину представник відповідача пояснив тим, що рішенням суду вирішувалось питання зарахування до заробітної плати для обрахунку пенсії певних видів виплат, а не відсоткове відношення при перерахунку пенсії.

З такою правовою позицією відповідача суд не погоджується з наступних мотивів. Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, у редакції Закону України від 28.12.2014 №76-VIІ, пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

З контексту наведеної норми ст. 37 Закону України «Про державну службу», у редакції, що була застосована відповідачем при проведенні перерахунку пенсії позивачу, вбачається, що остання визначає відсотки й розмір заробітної плати у випадках призначення пенсії, а не здійснення перерахунку вже призначеної пенсії державному службовцю.

Суд встановив, що з урахуванням стажу роботи на державній службі позивачці була призначена пенсія за віком у розмірі 80% від заробітку, яку вона отримувала до моменту проведення перерахунку такої пенсії. За результатами проведеного відповідачем перерахунку пенсії позивачу з 30.06.2016 на виконання рішення районного суду, розмір пенсії позивача у порівняні з розміром призначеної пенсії (4116,72 грн.) зменшився до 3 555,88 грн.

Виходячи з наведеного вище правового аналізу та зі змісту процитованих статей Конституції України, суд вважає, що для перерахунку пенсії позивача відповідачем мала застосовуватись норма Закону, що визначала розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. При цьому, зміни у законодавстві щодо підстав призначення та розміру пенсії в частині визначення розміру відсотку заробітної плати стосуються осіб, які звернулись за призначенням пенсії після набуття чинності такими змінами законодавства, та не можуть застосовуватися при здійсненні перерахунку вже призначеної пенсії, крім випадків покращення становища осіб.

Аналогічна правова позиція щодо належного застосування органом Пенсійного фонду України норм ст. 37 Закону України «Про державну службу» наведена у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №211/342/17-а, від 05.06.2018 у справі №344/12549/16-а та від 19.09.2018 у справі №367/6280/16-а.

Таким чином, застосувавши відсоток - 60 при визначенні розміру пенсії після проведення перерахунку на виконання рішення суду, відповідач порушив право позивача, оскільки при призначенні пенсії первісно встановлено для її обрахунку розмір 80 відсотків від заробітку. У зв'язку з цим суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо зменшення відсоткового розміру заробітної плати при обрахунку пенсії ОСОБА_1 у зв'язку її перерахунком на виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21.02.2018 у справі №756/298/17 є протиправними.

Частиною другою ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В даному випадку, відповідач не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності своїх дій.

За змістом норм ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

При цьому, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У межах розглядуваного спору суд встановив, що мало місце вчинення відповідачем по відношенню до позивача саме протиправних дій, а не прийняття окремого рішення - індивідуального акта.

Згідно з ч. 1 і 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про: визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про необхідність захисту права позивача на перерахунок та виплату пенсії у належному розмірі, шляхом визнання дій відповідача щодо зменшення відсоткового відношення заробітку з 80% до 60% при перерахунку пенсії ОСОБА_1 протиправними, та зобов'язання відповідача з 30.06.2016 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії державного службовця із застосуванням 80 відсотків від суми заробітної плати 5 926,47 грн., з урахуванням вже виплачених сум пенсії.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За даними комп'ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн. Відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд вказує про присудження на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат у цій сумі повністю.

Керуючись ст.ст. 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (; адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) про визнання протиправними дій, зобов?язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо зменшення відсоткового відношення заробітку з 80% до 60% при перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 30.06.2016 на виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21.02.2018 у справі №756/298/17.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві з 30.06.2016 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії державного службовця із застосуванням 80 відсотків від суми заробітної плати 5 926,47 грн., з урахуванням вже виплачених сум пенсії.

В решті позовних вимог відмовити.

Присудити здійснені ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) документально підтверджені судові витрати у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (; адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок