Справа № 753/9157/16-а
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2019-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

07 березня 2019 року

Київ

справа №753/9157/16-а

адміністративне провадження №К/9901/10277/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шарапи В.М.,

суддів: Бевзенка В.М., Данилевич Н.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 15.07.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04.08.2016 у справі за позовом ОСОБА_2 до Дарницького районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві, Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві про визнання неправомірним та скасування рішення, -

УСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до Дарницького районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві, Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві про визнання неправомірним та скасування рішення.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 30.09.2015, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.11.2015 позов задоволено. Визнано неправомірним та скасовано рішення відповідача №15 від 21.04.2015 про примусове повернення громадянки Ісламської республіки Іран-ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України та зобов'язання покинути територію України до 30.04.2015.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20.04.2016 рішення судів попередніх інстанцій скасовані, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15.07.2016, яку залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.08.2016 позов залишено без розгляду на підставі п.4 ч.1 ст.155 КАС України.

Позивач оскаржила в касаційному порядку вказані судові рішення з мотивів неправильного застосування судом норм процесуального права, просить їх скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, а саме - п.4 ч.1 ст.155 КАС України (у редакції, яка діяла до 15.12.2017). Позивач вказує про неврахування судами поважності причин пропуску судових засідань у справі з огляду на порушення права позивача на правову допомогу.

Відповідач правом подачі відзиву на касаційну скаргу позивача не скористався.

Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, суд приходить до таких висновків.

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції виходив із того, що позивач, повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи до судових засідань не з'являвся, докази поважності причин неявки не надавав і тим самим допустив зловживання своїми процесуальними правами.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 155 КАС України (у редакції, яка діяла до 15.12.2017) суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позивач повторно не прибув у судове засідання без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що необхідною умовою для залишення позовної заяви без розгляду є повторність неприбуття позивача, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду і відсутність поважних причин такого неприбуття в судове засідання або неповідомлення ним про причини неприбуття, за умови також відсутності заяви позивача про розгляд справи без його участі.

Під повторністю неприбуття в судове засідання позивача необхідно розуміти послідовне неприбуття в судове засідання позивача чи його представника двічі чи більше разів. Поважність причин неприбуття оцінюється судом у кожному конкретному випадку окремо з метою визначення правових наслідків такого неприбуття.

Так, поважними причинами можуть бути визнані захворювання, що перешкоджає прибуттю до суду, відрядження, несвоєчасне отримання повістки тощо, за умови надання належних доказів в підтвердження наведених обставин.

Як убачається з матеріалів справи, позивачем подавались клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного на 03.06.2016, 01.07.2016 та 15.07.2016, із зазначенням причин неявки - у зв'язку з відпусткою представника, відсутністю представника на представлення інтересів позивача.

Про вказані обставини із зазначенням причин неможливості забезпечення участі представника в судових засіданнях 03.06.2016 та 01.07.2016 позивачем були подані клопотання про відкладення судового розгляду справи.

У судовому засіданні 03.06.2016 суд першої інстанції відклав розгляд справи до 01.07.2016, не вирішуючи питання поважності чи не поважності причин неявки позивача.

Відповідно до довідки від 01.07.2016 фіксування розгляду справи не здійснювалось у зв'язку з неявкою сторін в судове засідання. Причини неявки позивача поважними чи неповажними не визнавались.

Відсутність позивача у судому засіданні 15.07.2016 обгрунтована погіршенням стану здоров'я, внаслідок чого було викликано невідкладну медичну допомогу, що підтверджується довідкою медичної установи, долученої до апеляційної скарги (т.2 а.с.106).

За вказаних обставин, причини неприбуття позивача (представника) в судові засідання у даній справі 03.06.2016, 01.07.2016 15.07.2016 не визнавались судом неповажними, що виключає факт повторного неприбуття в судове засідання без поважних причин, як обов'язкову підставу для залишення позову без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 155 КАС України.

Крім цього, колегія суддів враховує, що відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» особа, стосовно якої прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, має право, зокрема, на безоплатну правову допомогу в установленому порядку. Порядок подання звернень про надання такої допомоги урегульовано статтею 18 вказаного Закону.

Натомість, судом першої інстанції питання щодо звернення позивача за одержанням правової допомоги не з'ясовувалось, на вказані обставини суд апеляційної інстанції також уваги не звернув, хоча позивач у апеляційній скарзі наголошувала про необхідність одержання безоплатної правової допомоги.

Тобто, судами попередніх інстанцій не враховано приписи статті 11 КАС України, відповідно до яких розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з'ясування всіх обставин у справі.

При цьому, зміст принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі зобов'язує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку про передчасність висновків судів попередніх інстанцій про наявність правових підстав для залишення позову ОСОБА_2 без розгляду.Відтак, колегією суддів приймаються доводи позивача про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанції і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

За таких обставин, рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 15.07.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04.08.2016 у справі за позовом ОСОБА_2 до Дарницького районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві, Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві про визнання неправомірним та скасування рішення скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

...........................

...........................

...........................

В.М. Шарапа

В.М. Бевзенко

Н.А. Данилевич ,

Судді Верховного Суду