Справа № 824/260/19-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2019-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпечені позову

07 березня 2019 р. м. Чернівці справа № 824/260/19-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Левицький В.К., розглянув у порядку письмового провадження заяву товариства з обмеженою відповідальністю "СД Логістик Плюс" до Головного управління ДФС у Чернівецькій області про забезпечення адміністративного позову про визнання протиправними та скасування рішень суб'єкта владних повноважень шляхом зупинення дії індивідуальних актів та забороною вчиняти певні дії.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СД Логістик Плюс" (далі - заявник) звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить:

- вжити заходи забезпечення адміністративного позову ТзОВ "СД Логістик Плюс" до Головного управління Державної фіскальної служби України у даній справі шляхом зупинення дії податкового повідомлення - рішення від 13.11.2018р. №; податкового повідомлення - рішення від 13.11.2018р. №; податкового повідомлення - рішення від 13.11.2018 р. №; податкового повідомлення - рішення від 13.11.2018р. №; податкового повідомлення - рішення від 07.02.2019 р. № до завершення розгляду справи по суті за позовом, який буде подано ТзОВ "СД Логістик Плюс" до ГУ ДФС у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень;

- заборонити посадовим особам ГУ ДФС у Чернівецькій області вчиняти дії щодо передачі в податкову заставу, адміністративного арешту, продажу майна та коштів з ТзОВ "СД Логістик Плюс" згідно податкових повідомлень - рішень ГУ ДФС у Чернівецькій області від 13.11.2018 р. №; від 13.11.2018 р. №; від 13.11.2018 р. №; від 13.11.2018 р. №; від 07.02.2019 р. № - до завершення розгляду справи по суті за позовом, який буде подано ТзОВ "СД Логістик Плюс" до ГУ ДФС у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування зазначених податкових повідомлень - рішень.

В обґрунтування заяви заявник зазначав, що не зважаючи, на часткове задоволення ДФС України поданої товариством з обмеженою відповідальністю "СД Логістик скарги, заявник вважає, що податкові повідомлення - рішення № від 07.02.2019 р., №, №, №, №001647305, № від 13.11.2018 р. містять очевидні ознаки протиправності, порушують права, свободи та інтереси заявника, прийняті з процесуальними порушеннями та відповідно, має намір звернутися до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до суб'єкта владних повноважень - Головного управління ДФС у Чернівецькій області про визнання зазначених податкових повідомлень - рішень протиправними та їх скасування.

Але, як вбачається з вищенаведеного, Головним управлінням ДФС у Чернівецькій області, вже станом на момент звернення з даною заявою, вживаються заходи, а саме, надіслання податкової вимоги, а відтак автоматична передача майна та коштів заявника до податкової застави в порядку ст. ст. 88, 89 Податкового кодексу України.

Порядок розгляду заяви про забезпечення позову врегульовано ст. 154 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 4 КАС України надано визначення письмовому провадженню. Так, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом

Враховуючи положення п. 10. ч. 1 ст. 4 та ст. 154 КАС України, суд вважає за можливе розглянути заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали адміністративного позову, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 цієї статті Кодексу забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Перелік видів забезпечення позову встановлено ч. 1 ст. 151 КАС України, а саме: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову (ч. 4 ст. 150 КАС України).

Таким чином, суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Отже, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчується, зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду в майбутньому. Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

Суд також зазначає, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень є очевидно протиправними.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Крім того, у вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд бере до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Також суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Водночас, будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об'єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Враховуючи стислі строки розгляду заяви про забезпечення позову, у суду відсутня можливість у витребуванні додаткових доказів в порядку ст. 70-77 КАС України, які б змогли надати суду можливість забезпечити позов.

Таким чином, в справах, у яких заявлені клопотання про забезпечення позову, обов'язок доказування покладається на заявника.

Як видно з матеріалів заяви, Головним управлінням ДФС у Чернівецькій області проведено документальну планову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю "СД Логістик Плюс", за результатами якої складено акт № 5427/24-13-14-02/38289796 від 26.10.2018 р. та винесено податкові повідомлення-рішення від 13.11.2018р. №; від 13.11.2018р. №; від 13.11.2018 р. №; від 13.11.2018 р. №.

22.11.2018 р. заявником подано до Державної фіскальної служби України скаргу за вих. №147 про перегляд податкових повідомлень-рішень № від 13.11.2018 р.; № від 13.11.2018 р.; № від 13.11.2018 р.; № від 13.11.2018 р.; № від 13.11.2018 р.

24.01.2019 р. Державна фіскальна служба України надіслала заявнику рішення про результати скарги №3655/6/99-99-11-04-01-25 від 24.01.2019 р., відповідно до якого скасувала податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Чернівецькій області від 13.11.2018 р. № в частині 54552,00 грн податку на прибуток і у відповідній частині застосовані штрафні санкції, а в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення та податкові повідомлення-рішення №, №, №, №001647305, № від 13.11.2018 р. Головного управління ДФС в Чернівецькій області залишено без змін.

Також, ДФС України повідомила, що наведені вище податкові повідомлення - рішення не підлягають адміністративному оскарженню, але з урахуванням строків давності можуть бути оскаржені до суду.

05.03.2019 р. на адресу заявника Головним управлінням ДФС у Чернівецькій області направлено податкову вимогу від 25.02.2019 р. №2031-56 про сплату 2648174,33 грн податкову боргу.

Відповідно до вимог п. 58.18. Податкового кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Таким чином, оскаржувані податкові повідомлення-рішення є неузгодженими, а їх оскарження позивачем до суду свідчить про початок процедури їх узгодження в розумінні положень Податкового кодексу України, а не про наявність узгодженої суми податкового боргу.

При цьому, суд зазначає, що заявником до заяви не надано доказів, що податковим органом вчиняються будь-які дії, спрямовані на стягнення податкового боргу. Не надано до суду і будь-яких доказів наявності очевидної небезпеки правам та інтересам позивача, неможливості чи ускладнення їх захисту без вжиття заходів забезпечення позову.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Виходячи із наведеного, у випадку звернення сторони із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою заявою.

Таким чином, із цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

На час розгляду заяви про забезпечення позову, спірні правовідносини судом не вирішені, будь-яких доказів на підтвердження того, що невжиття заявлених позивачем заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся не надано. Не надано доказів очевидності ознак протиправності оскаржуваних постанов про накладення штрафу та порушення прав, або інтересів позивача таким рішенням.

Судом такі підстави також не встановлені.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення адміністративного позову, суд дійшов висновку про відсутність будь-яких об'єктивних даних, з яких можливо зробити висновок, що до моменту ухвалення рішення в адміністративній справі існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, а захист цих прав, або інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення, чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 150, 154, 248, 293, 294, 295, 297 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Згідно ст. 256 КАС України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя В.К. Левицький