Справа № 817/1050/18
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2019-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/1431/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Чопко Ю.Т.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Управління капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року про забезпечення адміністративного позову у справі №817/1050/18 (ухвала постановлена у м. Рівне, суддею Дорошенко Н.О., повний текст ухвали складено 19.12.2018) за адміністративним позовом ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, Житлово- комунальне підприємство "Сонячне", Товариство з обмеженою відповідальністю "Сігірія", ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23 до Виконавчого комітету Рівненської міської ради, Рівненської міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, треті особи Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради, Управління земельних відносин виконавчого комітету Рівненської міської ради, Управління капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання рішень протиправними, зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 12.04.2018 звернувся в суд з адміністративним позовом до Рівненської міської ради, Виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання рішення Рівненської міської ради № 3303 від 11.03.2010, № 3701 від 29.06.2010, № 2873 від 02.04.2013 та рішення Виконавчого комітету Рівненської міської ради № 44 від 12.04.2016 протиправними, такими, що не відповідають Конституції і Законам України та не чинними повністю.

ОСОБА_3 особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_2 звернувся в суд до Рівненської міської ради, Виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання пунктів перших рішення Рівненської міської ради № 3303 від 11.03.2010 і № 3701 від 29.06.2010, рішення Рівненської міської ради № 2873 від 02.04.2013 та рішення виконавчого комітету Рівненської міської ради № 44 від 12.04.2016 протиправними та скасування; зобов'язання відповідачів привести межі земельної ділянки, кадастровий номер № НОМЕР_1, у відповідність: - з рішенням виконкому Рівненської міської ради за № 136 від 14.05.1986; - проектом завершення будівництва, розробленим у 2001 році Рівненською філією ДП «Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Діпромісто»; - кресленнями розпланування проекту будівництва будинку № 448 по вул. Соборній та прибудинкової території, на якій передбачена стоянка для автомобілів, тощо; - з розпорядженням Рівненського міського голови № 3548-р від 29.12.2002; - розпорядженням міського голови № 968-р від 16.04.2013.

17.12.2018 ОСОБА_2 подав заяву про забезпечення адміністративного позову, у якій просив суд заборонити відповідачам: Рівненській міській раді, Виконавчому комітету Рівненської міської ради, Головному управлінню Держгеокадастру у Рівненській області; третім особам без самостійних вимог: Управлінню капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради, Управлінню земельних відносин виконавчого комітету Рівненської міської ради, Управлінню містобудування та архітектури Виконавчого комітету Рівненської міської ради, Товариству з обмеженою відповідальністю «Сігірія» вчиняти дії щодо поділів земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2 у м. Рівне та заборонити учасниками розгляду справи та іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору, зокрема, проводити будь-які дії на земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_2 у м. Рівне, що впливають на її існуючий стан.

У поданій заяві про забезпечення позову ОСОБА_2 вказує, що наприкінці січня 2018 року йому стало відомо, що поблизу будинку по вул. Соборній планується будівництво будинку 450, для чого УКБ Виконавчого комітету Рівненської міської ради надано в оренду земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2 загальною площею 9548,00 кв.м., а останнім передано її в суборенду ТОВ "Сігірія". Проте, викопіювання з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти (плану) НВ 018 вказує, що зазначена земельна ділянка захоплює частину землі під будинком АДРЕСА_1, мешканцем якого є заявник, і частину території, виділеної для обслуговування будинку № 448, в тому числі автостоянку, місце збирання сміття тощо.

З огляду на оскарження саме рішень Рівненської міської ради № 3303 від 11.03.2010 і № 3701 від 29.06.2010 з питань формування земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2, та враховуючи, що в результаті поділу існуючої земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 з'являться дві інші земельні ділянки з різними кадастровими номерам, у разі задоволення позову, вжиті дії щодо поділу існуючої земельної ділянки істотно ускладнять виконання рішення суду та ефективний захист і поновлення порушених, оспорюваних прав і інтересів заявника.

Заявник вказує на очевидність ознак протиправності дій відповідачів та третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору щодо поділу земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року заяву про забезпечення позову задоволено частково. Заборонено Управлінню капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради, Товариству з обмеженою відповідальністю «Сігірія» та Приватному підприємству «Рівнебудземпроектсервіс» вчиняти дії щодо поділів земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2 до набрання законної сили рішенням суду у справі №817/1050/18. В решті заяви відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Управління капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить ухвалу суду першої інстанції про забезпечення адміністративного позову скасувати.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали не повністю досліджено докази, що мають значення для вирішення справи. Апелянт вказує, ні проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1, ні містобудівна документація не містять прямої вказівки, позначення, меж тощо, де чітко зазначено, що частина будинку АДРЕСА_1 та його прибудинкової території знаходиться у межах земельної ділянки по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_3. В матеріалах справи відсутні будь-які документи, що дають можливість встановити конфігурацію, межі земельної ділянки (прибудинкової території) на якій розташований будинок АДРЕСА_1, зокрема містобудівна чи землевпорядна документація. Також відсутні експертні висновки з даних питань.

ОСОБА_3 особа ТзОВ «Сігірія» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому повністю погоджується з вимогами апеляційної скарги та просить її задовольнити.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а саме шляхом надсилання повісток-повідомлень, надсилання повісток електронною поштою та повідомлення про розгляд справи телефонограмою, тому колегія суддів, у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Задовольняючи частково заяву ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, в разі вирішення судового спору на його користь.

В той же час, оскільки відповідачі: Рівненська міська рада, Виконавчий комітет Рівненської міської ради, Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області; треті особи без самостійних вимог: Управління земельних відносин виконавчого комітету Рівненської міської ради та Управління містобудування та архітектури Виконавчого комітету Рівненської міської ради не є сторонами за Договором № 87 від 04.12.2018, вказав, що застосування ініційованих заявником заходів забезпечення позову щодо даних осіб є безпідставним, а тому заява про забезпечення позову у цій частині задоволенню не підлягає.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, що згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за № НВ-018 від 21.02.2018, земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_2 площею 0,9548 га, розташована за адресою: Рівненська область, АДРЕСА_1; форма власності: комунальна; категорія земель: Землі житлової та громадської забудови; вид використання земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку з вбудовано-прибудованими торговими приміщеннями із правом укладання договору суборенди (а.с.37-39 т.1).

Предметом спору у даній справі є рішення органів місцевого самоврядування під час формування меж земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2 (Рішення Рівненської міської ради від 11.03.2010 № 3303, Рішення Рівненської міської ради від 29.06.2010 № 3701 та Рішення Рівненської міської ради від 02.03.2013 №2873), надання дозволу на розроблення проекту землеустрою за рахунок площі іншої земельної ділянки для обслуговування будинку № АДРЕСА_1.

Відповідно до частини 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Частиною 1 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України визначено види забезпечення позову, такі як: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову.

Суд задовольняє клопотання про забезпечення адміністративного позову у разі обґрунтованості такого клопотання та достатності доказів на підтвердження необхідності вжиття заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Окрім цього, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов'язані з відновленням прав будуть значними.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізм, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

У постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ» зазначено, що суд, при розгляді заяв про забезпечення позову має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Також суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Як видно з матеріалів справи, підставою для звернення заявника до суду із заявою про забезпечення позову стало прийняття Рівненською міською радою рішень від 11.03.2010 №3303, від 29.06.2010 № 3701 та від 02.03.2013 №2873, у зв'язку із накладенням землі поблизу будинку АДРЕСА_1.

Заявник зазначає, що поділ земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2, яка захоплює частину землі під будинком 448 по вул. Соборній і частину території, виділеної для його обслуговування є неправомірним, останній переконаний, що вказане призведе до позбавлення будинку заявника автостоянки для автомобілів, прибудинкової території, під'їзних доріг та землі під половиною першого під'їзду, що є також неприпустимим.

Наведені обставини вважає підставою для забезпечення позову, оскільки побоюється, що у разі задоволення позову вжиті дії щодо поділу існуючої земельної ділянки істотно ускладнять виконання рішення суду.

Проте, аналізуючи наведені обставини про вжиття заходів забезпечення позову колегією суддів не встановлено підстав, передбачених ст. 150 КАС України, які б вказували на очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивачів, мешканців будинку до ухвалення рішення в адміністративній справі, або те, що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення потрібно буде значних зусиль часу та витрат.

Поділ земельної ділянки не створює небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника чи мешканців будинку № АДРЕСА_1 в м. Рівне. Заявником не наведено достатньої обгрунтованості доводів очевидності небезпеки заподіяння шкоди їх правам та інтересам.

Посилання, без належного обґрунтування, на те, що не вжиття обраного заходу забезпечення позову унеможливить ефективний захист прав позивача та поновлення прав позивача буде неможливим, нічим не підтверджене, не є достатнім обгрунтуванням даної заяви, та не може свідчити про те, що невжиття заходів по забезпеченню позову в майбутньому може призвести до неможливості поновлення прав позивача та третіх осіб.

При цьому, колегія суддів вказує, що жодних документів на землю для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 позивачем та третіми особами суду не надано, хоча можливість оформити такі останні мали з 1986 року.

Відтак, безпідставні твердження позивача та третіх осіб, що частина будинку АДРЕСА_1 та його прибудинкової території знаходиться у межах земельної ділянки по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_3.

Таким чином, в даному випадку право позивачів, третіх осіб -мешканців будинку по вул. Соборна 448 не порушене, а тому відсутні підстави для заборони поділу сусідньої земельної ділянки в порядку забезпечення позову.

Суд першої інстанції не взяв до уваги вищенаведених обставин та дійшов помилкового висновку про необхідність забезпечення адміністративного позову.

У зв'язку з наведеним, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність правових підстав, передбачених статтею 150 Кодексу адміністративного судочинства України, для задоволення клопотання про забезпечення позову.

За наведених обставин, суд вважає, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення питання, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Управління капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради задовольнити.

Ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року про забезпечення адміністративного позову у справі №817/1050/18 скасувати та в задоволенні заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_2 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Д. М. Старунський
судді В. М. Багрій
А. І. Рибачук
Повне судове рішення складено 05.03.2019