Справа № 815/420/18
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2019-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 815/420/18

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Димерлія О.О.,

- Шляхтицького О.І.,

за участю: секретар судового засідання - Ніцевич О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Одеського окружного адміністративного суду, яке прийнято 02 серпня 2018 року у складі суду судді: Тарасишиної О.М. в місті Одесі по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу від 07.08.2017 року №3417 та визнання протиправними дії щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС в Одеській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУ ДФС в Одеській області від 07.08.2017 року № 3417; визнати протиправними дії ГУ ДФС в Одеській області щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків фізичної особи ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2018 року у задоволенні заявленого позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення заявлених вимог. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, неповно з'ясовано всі обставини, що мають значення для вирішення справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що позивачем 23 лютого 2017 року подано податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2016 рік, в т.ч. доходи, які не включаються до загального річного оподатковуваного доходу в сумі 17 354 034 грн. 60 коп. (рядок 11 декларації). На адресу позивача 02 червня 2017 року від відповідача надійшов лист №2343/Ю15-32-13-01-07 від 24.05.2017 року «Щодо надання документів...», в якому містилась вимога про надання додаткових документів з метою уточнення джерела доходів. На зазначений лист 13.06.2017 року позивачем було надано відповідь, яку отримано відповідачем 19.06.2017 року, в якій роз'яснено, що сума, вказана в рядку 11 декларації складається з доходів отриманих від продажу власної сільськогосподарської продукції (продукту тваринництва - меду) на суму 136864 грн., в іншій частині це доходи у вигляді основної суми поворотної фінансової допомоги, наданої іншим особам, яка була повернута позивачу в 2016 році. Однак, відповідачем прийнято наказ №3417 від 07.08.2017 року «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків фізичної особи ОСОБА_2.», який, на думку позивача, не відповідає вимогам чинного законодавства та є протиправним, оскільки перевірка призначена за відсутності підстав для її проведення.

Відзив (заперечення) на апеляційну скаргу позивачем не надано.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 23.02.2017 ОСОБА_2 подав податкову декларацію про майновий стан і доходи, у п. 11 Доходи, які не включаються до розрахунку загального річного оподатковуваного доходу, у т.ч. 11.1 + рядок 11.2 + 11.3) якої зазначено суму 17359034,60 грн.

Запитом від 24.05.2017 № 2343/К/15-32-13-01-07 Головним управлінням ДФС в Одеській області витребувано від ОСОБА_2 інформацію для уточнення джерела доходів, а саме фактичний вид діяльності, від якого отримано вищезазначений дохід; суб'єктів господарювання; документи первинного обліку, на підставі яких відображено суму іншого доходу; договори, угоди (контракти); довідку про наявність земельної ділянки та інші документи (а.с. 10- 11).

13.06.2017 року (вих. №1) позивачем до Головного управління ДФС в Одеській області надано пояснення на вищевказаний запит, згідно якого у рядку 10.3 декларації Дохід від надання майна в оренду вказано суму 127200 грн.; в рядку 11.3 Інші доходи, що не підлягають оподатковуванню - 17359034,60 грн. В свою чергу, інші доходи складаються з суми 136864 грн., що є доходом від реалізації меду з належної позивачу пасіки; решта частина доходів є поверненням основної суми поворотної фінансової допомоги, наданої іншим особам, яка повернута в 2016 р. Зокрема, в 2012 р. позивач надавав фізичним особам (родичам та друзям) за усним цивільно-правовими договорами поворотну фінансову допомогу на розвиток бізнесу у галузі бджільництва (а.с. 12-14).

Наказом Головного управління ДФС в Одеській області від 07.08.2017 №3417 згідно з пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, ст. 79 ПК України та на підставі доповідної записки начальника управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_3 від 27.07.2017 №157/11/15-32-13-05 призначено документальну позапланову перевірку платника податків фізичної особи ОСОБА_2 за період з 01.01.2014 по 31.012.2016 з 07 серпня 2017 року тривалістю 5 робочих днів. Також Головним управлінням ДФС в Одеській області видане повідомлення від 07.08.2017 №387/15-32-13-05 про проведення перевірки.

Не погоджуючись із правомірністю прийняття зазначеного наказу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірне питання та відмовляючи у задоволені позовних вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач при призначенні документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків фізичної особи ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) та прийнятті оскаржуваного наказу діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та ПК України.

Колегія суддів не погоджується з судом першої інстанції, та надаючи правову оцінку його висновкам і встановленим обставинам справи, виходить з наступного.

Відповідно до пп. 20.1.4. п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п.п. 61.1, 61.2 ст. 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 41.1 ст. 41 ПК України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

За приписами пп. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Згідно пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності, зокрема, такої підстави: отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Відповідно до п. 73.3 ст. 73 ПК України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження. Такий запит підписується керівником (заступником керівника) контролюючого органу і повинен містити підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує, перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати, а також печатку контролюючого органу.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; для визначення рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок та в інших випадках, передбачених статтею 39 цього Кодексу; виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про порушення правил заповнення податкової накладної; у разі проведення зустрічної звірки; в інших випадках, визначених цим Кодексом.

Запит вважається врученим, якщо його надіслано поштою листом з повідомленням про вручення за податковою адресою або надано під розписку платнику податків або іншому суб'єкту інформаційних відносин або його посадовій особі.

Платники податків та інші суб'єкти інформаційних відносин зобов'язані подавати інформацію, визначену у запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження протягом одного місяця з дня, що настає за днем надходження запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом). У разі коли запит складено з порушенням вимог, викладених в абзацах першому та другому цього пункту, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит.

Відповідно до положень ч.4 статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2018 року по справі 815/6889/17, яке набрало законної сили 10.07.2018 року, запит ГУ ДФС в Одеській області від 24.05.2017 № 2343/К/15-32-13-01-07, який позивач отримав від податкового органу, не містить жодної з шести, визначених у п. 73.3 ст. 73 ПК України, підстав для направлення такого запиту. У запиті також не зазначено жодних відомостей про виявлені факти під час аналізу податкової інформації, які б свідчили про можливі порушення позивачем вимог податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Також в порушення пп.3 п.73.3 ст.73 ПК України запит ГУ ДФС в Одеській області від 24.05.2017 № 2343/К/15-32-13-01-07 не містить печатки податкового органу, що було також встановлено колегією суддів під час апеляційного провадження по справі №815/420/18.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що запит контролюючого органу про надання інформації від 24.05.2017 року № 2343/К/15-32-13-01-07 був оформлений з порушенням законодавчо встановленого порядку, а тому позивач звільнений від обов'язку надавати відповідь на вказаний запит, що прямо передбачено п. 73.3. ст. 73 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим контролюючий орган був позбавлений права приймати наказ від 07.08.2017 № 3417 про призначення позапланової перевірки платника податків з підстав визначених пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, що свідчить про протиправність зазначеного наказу.

При цьому, у разі, якщо запит контролюючого органу про надання інформації оформлений з порушенням законодавчо встановленого порядку, зокрема в якому чітко не зазначено підстави для його направлення (надсилання), платник податку звільняється від обов'язку надання відповіді на такий запит, що в свою чергу виключає право контролюючого органу призначати проведення перевірки з підстав ненадання пояснень та їх документальних підтверджень на обов'язковий письмовий запит, а у разі прийняття рішення, оформленого наказом, про призначення перевірки за вказаних обставин такий наказ може бути визнано протиправним та скасовано.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 20.02.2018 по справі № 826/12244/14.

Крім того, пунктом 79.2 статті 79 ПК України передбачено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

При цьому, незважаючи на проголошену пунктом 79.3 статті 79 ПК України необов'язковість присутності платника податків під час проведення документальних невиїзних перевірок, останній має право бути присутнім. Зазначений висновок узгоджується з приписами підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 ПК України.

Таким чином, з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку.

Невиконання, в свою чергу, вимог пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої, а саме - компетенції у податкового органу на прийняття акту індивідуальної дії.

Колегія суддів зазначає, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2018 року по справі 815/6889/17, яке набрало законної сили 10.07.2018 року встановлено, що наказ № 3417 від 07.08.2017 та повідомлення № 387/15-32-13-05 від 07.08.2017 були направлені ГУ ДФС в Одеській області на адресу ОСОБА_2 засобами поштового зв'язку (штрихкодовий ідентифікатор 612) 10.08.2017 о 17:25 год., тобто після початку проведення контрольного заходу, який тривав з 07.08.2017 по 11.08.2017, та вручені безпосередньо адресату 25.08.2017 - після завершення відповідної перевірки, результати якої оформлені актом 18.08.2017. Тобто в даному випадку позивач був об'єктивно позбавлений можливості ознайомитись у встановлений законом спосіб із зазначеними документами до початку здійснення контрольного заходу, що обумовлює протиправність дій відповідача щодо проведення документальної невиїзної перевірки платника податків ОСОБА_2

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеному у постанові від 23.01.2018 по справі 804/12558/14 (№ К/9901/1367/18).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 322 КАС України, постанова суду апеляційної інстанції складається зокрема з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції;

Відповідно до положень частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, як встановлено судом, під час подання адміністративного позову до суду першої інстанції позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн., що підтверджується квитанцією №1221С91989 від 31.01.2018 року (а.с. 9). За подання апеляційної скарги позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1057,20 грн., що підтверджується квитанцією №12458719DC від 21.08.2018 року (а.с. 153). Таким чином, з урахуванням наявності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2, загальний розмір судових витрат, що підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі складає 1762,00 грн.

Керуючись ст.ст. 139, 292, 311, 315, 317, 321, 322, 325 328, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Одеського окружного адміністративного суду, яке прийнято 02 серпня 2018 року - задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду, яке прийнято 02 серпня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу від 07.08.2017 року №3417 та визнання протиправними дії щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки скасувати та прийняти по справі нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління ДФС в Одеській області щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків фізичної особи ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1).

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління ДФС в Одеській області від 07.08.2017 року № 3417 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1).

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь фізичної особи ОСОБА_2 (АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 1762 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 копійок).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: О.О. Димерлій

Суддя: О.І. Шляхтицький