Справа № 642/4269/18
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2019-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 р.Справа № 642/4269/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 16.08.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Бондаренко Віталій Володимирович, м. Харків по справі № 642/4269/18

за заявою ОСОБА_1

про визнання незаконними дій та бездіяльності посадових осіб, накладення штрафу на посадову особу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Ленінського районного суду м. Харкова із заявою про корупційне порушення за ст. 60 антикорупційного закону, в якій просила суд: визнати незаконними дії та бездіяльність посадових осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 за її запитами на публічну інформацію згідно ст.ст. 60, 65, 67, 68 ЗУ «Про запобігання корупції» та стягнути на її користь завдану моральну шкоду у розмірі 100000,00 грн. з кожної посадової особи відповідно до ст. 68 антикорупційного закону; накласти штраф на посадову особу ОСОБА_4 від двадцяти п'яти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян відповідно до ст. 212-3 КУпАП; повідомити по прийняте рішення по корупційному правопорушенню до Національного агентства запобігання корупції.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 16.08.2018р. адміністративну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання незаконними дій та бездіяльності посадових осіб, накладення штрафу на посадову особу передано до Харківського окружного адміністративного суду.

Заявник, не погодившись із судовим рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт посилається на прийняття оскаржуваної ухвали з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

В судове засідання ОСОБА_1 не прибула, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлена належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, справа розглядається за її відсутності.

Згідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, колегія суддів вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, передаючи справу до окружного суду дійшов висновку про те, що справа не може розглядатись місцевим загальним судом, оскільки окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених ч. 1 ст. 20 КАС України, а винесений на розсуд суду предмет спору не входить до кола справ, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті.

Дослідивши обставини справи, колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно п.2 ч.1ст.29 КАС України, суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч.3 ст.27 КАС України, підсудність окремих категорій адміністративних справ визначається цим Кодексом.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 звернулась до Ленінського районного суду м. Харкова із заявою про корупційне порушення за ст. 60 антикорупційного закону, в якій з посиланням на ст. 212-3 КУпАП просила визнати незаконними дії та бездіяльність посадових осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 за її запитами на публічну інформацію згідно ст.60, 65, 67, 68 ЗУ «Про запобігання корупції».

Відповідно до ч. 1 ст. ст. 212-3 КУпАП, неоприлюднення інформації, обов'язкове оприлюднення якої передбачено законами України "Про доступ до публічної інформації", "Про оцінку впливу на довкілля", "Про особливості доступу до інформації у сферах постачання електричної енергії, природного газу, теплопостачання, централізованого постачання гарячої води, централізованого питного водопостачання та водовідведення", "Про доступ до архівів репресивних органів комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", "Про відкритість використання публічних коштів" та "Про засади запобігання і протидії корупції", - тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб від двадцяти п'яти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про запобігання корупції» особам, зазначеним у пунктах 1, 2, 4 і 5 частини першої статті 3 цього Закону, а також особам, які постійно або тимчасово обіймають посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов'язків, або спеціально уповноважені на виконання таких обов'язків у юридичних особах приватного права незалежно від організаційно-правової форми, забороняється:

1) відмовляти фізичним або юридичним особам в інформації, надання якої цим фізичним або юридичним особам передбачено законом;

2) надавати несвоєчасно, недостовірну чи не в повному обсязі інформацію, яка підлягає наданню відповідно до закону.

Згідно з п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

На відміну від адміністративної юрисдикції як компетенції адміністративних судів щодо розгляду справ у публічно-правових спорах, підсудність відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України - це розмежування повноважень адміністративних судів щодо розгляду і вирішення справ, які належать до адміністративної юрисдикції.

Під підсудністю можливо також розуміти коло адміністративних справ, вирішення яких віднесено до компетенції певного адміністративного суду.

Визначити підсудність означає встановити, який суд і якої ланки, згідно з законом, повинен здійснювати судочинство в тій чи іншій справі у підвідомчих йому провадженнях.

Виходячи із аналізу глави 2 розділу І КАС України, під підсудністю розуміється сукупність предметної, інстанційної, територіальної юрисдикції адміністративних судів.

За правилами предметної підсудності визначається, який суд (якої ланки) має розглядати адміністративну справу у першій інстанції: місцевий загальний суд як адміністративний суд або окружний адміністративний суд.

Територіальна підсудність це визначений Кодексом адміністративного судочинства України порядок розподілу справ між адміністративними судами одного й того самого рівня залежно від території, на яку поширюється їхня юрисдикція.

Інстанційна підсудність визначає, який суд розглядає справу як суд першої інстанції, суд апеляційної інстанції, суд касаційної інстанції.

Згідно з п.4 ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі (ч.2 ст.171 КАС України).

За приписами п. 1 частини 1 статті 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції помилково зроблено висновок про те, що даний спір повинен розглядатись окружним адміністративним судом.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала - скасуванню, оскільки адміністративним судом ухвалу про передачу заяви постановлено за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 311, 312, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 16.08.2018 року по справі № 642/4269/18 скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)В.А. Калиновський
Судді(підпис) (підпис) О.А. Спаскін З.О. Кононенко
Повний текст постанови складено 05.03.2019 року