Справа № 802/1316/18-а
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2019-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1316/18-а

Головуючий у 1-й інстанції: Комар П.А.

Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

27 лютого 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Загороднюка А.Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Аніщенко А.О.,

представника позивача: Миколюка Д.У.,

представника відповідача: Пенькас В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Гайсинський міжгосподарський комбікормовий завод" до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

в травні 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю "Гайсинський міжгосподарський комбікормовий завод" звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2018 року позов задоволено:

- визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Вінницькій області від 01.02.2018 № та №;

- стягнуто на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Гайсинський міжгосподарський комбікормовий завод" судові витрати у розмірі 1762,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Вінницькій області.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просив суд залишити її без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2018 року - без змін.

Представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги та просила суд задовольнити її.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно наказу Головного управління ДФС у Вінницькій області від 05.01.2018 №11, проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Гайсинський міжгосподарський комбікормовий завод" з 09.01.2018 по 15.01.2018, з питань достовірності, повноти та своєчасності нарахування податку на додану вартість по взаєморозрахунках з ТОВ "Гренадин" за листопад 2016 року.

За результатами даної перевірки складено акт №222/1410/00686411 від 22.01.2018, у висновках якого встановлено порушення ТОВ "Гайсинський міжгосподарський комбікормовий завод" п. 198.1, п. 198.2 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суду відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на 26191 грн.; занижено суму податку на додану вартість, підлягає сплаті до бюджету на 28209 грн.

На підставі виявлених порушень відповідачем 01.02.2018 прийняті податкові повідомлення-рішення №, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість 26121 грн. та №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість з податку на додану вартість 28209 грн. та 7052 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Не погоджуючись із такими податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем надані первинні документи, які підтверджують факт отримання ним товару. Сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а також помилки у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність реального вчинення господарської операції, оскільки з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків, у зв'язку з його господарською діяльністю, мали місце.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно зрозділом V цього Кодексу.

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК Українидо податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно з п.198.2 ст.198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11статті 201 цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №996-XIV) встановлено, що первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частинами 1 та 2 ст. 9 Закону №996-XIV передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, позивач повинен мати відповідні належно оформлені первинні бухгалтерські документи, які в сукупності мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що є підставою для формування платником податкового обліку.

Згідно матеріалів справи, між ТОВ "Гайсинський міжгосподарський комбікормовий завод" (покупець) та ТОВ "Гренадин" (продавець) укладено договір купівлі-продажу №29/11 від 29.11.2016, відповідно до умов якого Продавець зобов'язується передати у власність Покупця, а Покупець прийняти і оплатити товар: Ємність 50 куб.м - 1шт.; Ємність для зберігання КАС 32 3 шт.; Ємність 6 м.куб. - 1шт.; Ємність 2 м.куб. - 1шт. Загальна сума даного Договору складає 326400 грн. Покупець зобов'язаний забрати товар і оформити приймально-здавальні документи, товар вважається переданим Покупцеві після оформлення приймально-здавальних документів. Датою поставки товару сторони вважають дату товарної накладної про передачу товару. Покупець зобов'язаний перерахувати на розрахунковий рахунок Продавця гроші на суму поставленого товару. Договір вступає в дію з моменту підписання і діє до 31.12.2016.

Встановлено, що ТОВ "Гренадин" було оформлено на ТОВ "Гайсинський міжгосподарський комбікормовий завод" податкові накладні від 29.11.2016 №54, №53, №50, №51, згідно яких ТОВ "Гренадин" передав у власність ТОВ "Гайсинський міжгосподарський комбікормовий завод" Ємність 50 куб.м - 1шт.; Ємність для зберігання КАС 32 3 шт.; Ємність 6 м.куб. - 1шт.; Ємність 2 м.куб. - 1шт., що підтверджується матеріалами справи.

Позивачем на підтвердження перевезення перелічених ємкостей надано договори купівлі-продажу; видаткові та податкові накладні; товарно-транспортні накладні на перевезення ємкостей; документи оформлених актів наданих послуг - робіт, пов'язаних з розвантаженням ємкостей та акт інвентаризації їх наявності.

Колегія суддів зазначає, що вказані документи були надані позивачем для перевірки TOB "Гайсинський міжгосподарський комбікормовий завод", на підставі яких проведена господарська операція із TOB "Гренадин".

01.09.2016 між ТОВ "Агропромпереробка" в особі директора ОСОБА_4 (виконавець) та ТОВ "Гайсинський міжгосподарський комбікормовий завод" в особі директора ОСОБА_4 (виконавець) укладено договір (про надання послуг) №ДГ-0000035. Предметом цього договору є надання Виконавцем організації транспортних перевезень. Вартість виконаних робіт визначається по заявці Замовника і по виставленню рахунка Виконавцем. Всі роботи виконавець виконує самостійно. Термін дії договору складає 1 рік з дня підписання даного договору сторонами.

Згідно товарно-транспортних накладних б/н від 02.12.2016, 30.11.2016, 29.11.2016 та 01.12.2016 (а.с.36-39), транспортування вищевказаних ємкостей здійснювалось перевізником ТОВ "Агропромпереробка" автомобілем НОМЕР_1, НОМЕР_2.

Доводи апелянта про те, що позивачем не надано взаєморозрахунків з ТОВ «Агропромпереробка» за транспортування (перевезення) ємкостей, колегія суддів відхиляє, оскільки позивачем надані Акти прийому-передачі (надання послуг) від 01.12.2016, 02.12.2016, 30.11.2016 та 29.11.2016, згідно яких представник ПП ОСОБА_6 (виконавець) та ТОВ "Гайсинський міжгосподарський комбікормовий завод", склали цей Акт про те, що Виконавцем надані послуги автокрана. Відповідно до вказаних Актів загальна вартість робіт (послуг) 700 грн., 875 грн., 700 грн. та 1050 грн.

Крім того, відповідач вказує, що відповідно до податкового розрахунку сум доходу, нарахованого та сплаченого на користь фізичних осіб, сум утриманого з них податку за 4 квартал 2016 року, поданого TOB "Агропромпереробка" до Гайсинської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області 02.02.2017 № НОМЕР_3, за 4 квартал 2016 року нараховано дохід 4798,35 грн. фізичній особі ОСОБА_4, а саме виплачено дохід 5585,29 грн. за ознакою доходу 101 "заробітна плата", фізичній особі ОСОБА_7 дохід не нараховано.

Однак, колегія суддів відхиляє вказані доводи відповідача, оскільки Головне управління ДФС у Вінницькій області не надало суду жодного документального доказу проведення такої зустрічної перевірки із ФОП ОСОБА_4 або надання інших доказів про підтвердження свого висновку.

Щодо доводів апелянта про те, що позивачем не надано документів, які б підтверджували зберігання ємкостей, то колегія суддів вважає їх необгрунтованими, оскільки згідно наказу №5 від 12.01.2018 про проведення інвентаризації, ТОВ "Гайсинський міжгосподарський комбікормовий завод" провів інвентаризацію основних засобів, які отримали від ТОВ "Гренадин". Актом інвентаризації основних засобів від 12.01.2018, у складі комісії: голова комісії - директор ОСОБА_4, члени комісії- бухгалтер ОСОБА_8 та представник від ДФС відсутній, встановлені в наявності слідуючі основні засоби: Ємність 50 куб.м - 1шт.; Ємність для зберігання КАС 32 3 шт.; Ємність 6 м.куб. - 1шт.; Ємність 2 м.куб. - 1шт.

Разом з тим, згідно матеріалів справи, TOB "Гренадин" при здійсненні операції - продажу ємностей TOB "Гайсинський міжгосподарський комбікормовий завод" зареєстрував податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних в електронному вигляді у текстовому форматі.

Відповідно до п. 201.10 статті 201 ПК України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 201.1 статті 201 ПК України встановлено, що на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до пункту 5 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246, податкова накладна та/або розрахунок коригування приймаються до Реєстру у разі дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192, пунктами 200-1.3, 200-1.9 статті 200-1 та пунктами 201.1, 201.10 і 201.16 статті 201 ПК України, а також з урахуванням Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Виявлення розбіжностей даних податкової накладної та Єдиного реєстру податкових накладних відповідачем не виявлено. А тому з наведеного вбачається, що у випадку відсутності факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної, у покупця відсутнє право на включення сум податку на додану вартість по таким податковим накладним до податкового кредиту.

Тому, враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що у TOB "Гайсинський міжгосподарський комбікормовий завод" не було підстав не включати до податкової декларації за звітний податковий період від постальника TOB "Гренадин" суми податку до складу податкового кредиту, оскільки TOB "Гренадин" своєчасно склало та подало податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що факт відсутності або не подачі податкової декларації з податку на додану вартість з боку ТОВ "Гренадин" не встановлює порушень з сторони ТОВ «Гайсинський міжгосподарський комбікормовий завод».

Щодо посилань відповідача на те, що у TOB "Гренадин" відсутня матеріально-технічна база для проведення господарських операцій, то колегія суддів зазначає, що наявність або відсутність матеріально-технічної бази у контрагента господарюючого суб'єкта не є передумовою для визначення господарської компетенції останнього і немає правового значення для вирішення питання про наявність наміри сторін про реальне настання правових наслідків, обумовлених угодами, або порушення позивачем правил оподаткування.

Аналогічна правова позиція міститься в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 04.03.2014 по справі №/9991/27474/12.

Стосовно доводів відповідача про те, що TOB "Гренадин" відсутнє за юридичною адресою, яка зазначена в реєстраційних документах, то колегія суддів зазначає, що відповідачем не надано суду доказів проведення зустрічних перевірок із TOB "Гренадин", як і не надано доказів відсутності ТОВ «Гренадин» за юридичною адресою.

Відтак, висновки контролюючого органу про порушення позивачем пп.198.1, п.198.2 ст.198, п.200.2 ст.200 ПК України, викладені в акті перевірки, які мали наслідком прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, не знайшли свого підвердження матеріалами справи, є безпідставними та необґрунтованими, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 01.02.2018 № та №.

Тому, враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 01 березня 2019 року.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О. Загороднюк А.Г.