Справа № 560/8/19
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2019-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/8/19
УХВАЛА

іменем України

04 березня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П.

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Летичівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Летичівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, в якому просить зобов'язати відповідача внести зміни до актового запису про шлюб №17 від 28.10.1979 складеного виконавчим комітетом Іваніцької сільської ради Славутського району Хмельницької області на ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виправивши національність нареченої ОСОБА_1 з "українка" на "полька".

В обґрунтування вимог позову зазначає, що батько позивача ОСОБА_3 був поляк, а оскільки останній був поляк тому і вона, як його дочка має польську національність, у зв'язку із цим звернулась до відповідача з заявою про внесення змін до актового запису про укладення шлюбу в якій просила зазначити національність "полька", однак отримала 07.06.2016 відмову, яку вважає необґрунтованою та просить зобов'язати вчинити дії.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 08.01.2019 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Представник відповідача своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався та відзив на позовну заяву до суду не надав.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши позовну заяву, оцінивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази у їх взаємозв'язку та сукупності, суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 зверталася до Летичівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області з заявою, зокрема, щодо внесення змін до актового запису про шлюб №17 від 28.10.1979, складеного виконавчим комітетом Іваніцької сільської ради Славутського району Хмельницької області виправивши національність дружини з "українка" на "полька", однак отримала відмову через відсутність достатніх підстав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України №2398-VI від 01.07.2010 "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" (далі - Закон №2398-VI), відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Частиною 1 ст. 9 Закону №2398-VІ визначено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону №2398-VI, внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Відповідно до частини 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється, зокрема, на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно роз'яснень, що містяться в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 07.07.1995 року "Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану", в порядку встановлення неправильності записів у актах громадянського стану до цих актів вносяться зміни щодо прізвища, імені, по батькові, коли були допущені помилки під час реєстрації акта.

Відповідно до ч.1 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд розглядає справи про встановлення фактів, та наведено перелік таких.

Згідно з ч. 2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає такі справи в порядку окремого провадження.

Велика Палата Верховного Суду 14 листопада 2018 року у справі №425/2737/17 (провадження №14-408 цс 18) зробила висновок, що у справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність законних підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема, перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Завдання адміністративного суду у таких справах полягає, насамперед у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення. Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану ( п. 49).

Компетенція органів державної реєстрації актів цивільного стану визначена статтею 6 Закону № 2398-VI і до їх повноважень не належить встановлення юридичних фактів.

Суд звертає увагу позивача, що остання фактично просить встановити факт, що її національність "полька", а не "українка", про що вказує у позові, однак не враховує вищевказаний висновок Верховного Суду, тому суд приходить до висновку, що даний спір не відноситься до адміністративної юрисдикції.

Отже, суди за правилами цивільного судочинства повинні встановлювати обставини, що підтверджують або спростовують в тому числі факт віднесення особи до тієї чи іншої національності. З урахуванням цього вирішується питання про неправильність актового запису в частині зазначення національності особи і зобов'язання відповідача внести зміни до цього запису, вказавши правильну національність.

Пунктом 1 ч. 1 ст.238 КАС України визначено, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, суд, з урахуванням висновку Великої Палати Верховного Суду у справі №425/2737/17, приходить до висновку, що спір, у якому позивач фактично просить суд встановити, що її національність "полька", а не "українка", шляхом внесення відповідного запису щодо національності до актового запису, не підлягає вирішенню за правилами адміністративного судочинства, а є справою про встановлення фактів, які мають юридичне значення, тому наступає наслідок визначений п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Частиною 2 ст. 132 КАС України визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно з ч. 2 ст. 238 КАС України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Згідно з квитанцією №0.0..1 від 28.12.2018 року позивач сплатив судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Керуючись статтями 238, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження в адміністративній справі №560/8/19 за позовом ОСОБА_1 до Летичівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про зобов'язання вчинити дії.

Позивачу роз'яснити, що встановлення фактів, які мають юридичне значення вирішуються у порядку встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Повернути ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн 80 коп., відповідно до квитанції №0.0..1 від 28.12.2018.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддя О.П. Шевчук