Справа № 640/2526/19
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2019-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

07 березня 2019 року м. Київ № 640/2526/19

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Клочкова Н.В., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

ОСОБА_1

до Служби зовнішньої розвідки України

про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі,

зобов'язання вчинити дії та стягнення середнього заробітку

В С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач), адреса: 03164, АДРЕСА_1 до Служби зовнішньої розвідки України (надалі - відповідач), адреса: 04107, м. Київ, вул. Нагірна, 24/1, в якій позивач просив:

- скасувати наказ Т.в.о. Голови Служби зовнішньої розвідки України №375-ОС від 17 серпня 2016 року у частині звільнення ОСОБА_1 з посади першого проректора Інституту Служби зовнішньої розвідки України відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про очищення влади»;

- зобов'язати Службу зовнішньої розвідки України поновити ОСОБА_1 на посаді першого проректора Інституту Служби зовнішньої розвідки України шляхом видачі наказу Головою Служби зовнішньої розвідки України про поновлення на посаді з 17 серпня 2016 року. Допустити негайне виконання постанови. Відповідно до статті 117 КАС України вжити заходів забезпечення адміністративного позову - зупинити (зобов'язати утриматися від) будь-які (-их) дії (-й) Служби (-у) зовнішньої розвідки України , пов'язані (-их) з будь-якими організаційними (організаційно-штатними) заходами стосовно посади «перший проректор Інституту СЗРУ» до завершення розгляду справи;

- стягнути зі Служби зовнішньої розвідки України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 17 серпня 2016 року й до моменту фактичного поновлення на посаді першого проректора Інституту Служби зовнішньої розвідки України;

- зобов'язати Службу зовнішньої розвідки України поінформувати Міністерство юстиції України про відкликання відомостей про застосування до ОСОБА_1 ОВИ заборони, передбаченої частиною 3 статті 1 Закону України «Про очищення влади».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 лютого 2019 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху та позивачу наданий строк для усунення виявлених недоліків шляхом подання до суду:

- заяви про поновлення строків звернення до адміністративного суду з відповідною позовною заявою;

- належним чином оформленої позовної заяви відповідно до положень статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України разом з копією такої заяви для направлення відповідачу;

На виконання вимог ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 лютого 2019 року, позивачем через канцелярію суду подано позовну заяву в новій редакції, в якій позивачем зазначено власний реєстраційний номер облікової картки платника податків, але не зазначено коду ЄДРПОУ відповідача, а також викладено позовні вимоги в новій редакції, а саме:

- прийняти адміністративний позов до розгляду та відкрити провадження в адміністративній справі. Визначення судді або колегії суддів для розгляду справи здійснити автоматизованою системою документообігу з урахуванням наявності допуску до державної таємниці;

- скасувати наказ Т.в.о. Служби зовнішньої розвідки України №375-ОС від 17 серпня 2016 року у частині звільнення ОСОБА_1 з посади першого проректора Інституту СЗРУ відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про очищення влади»;

- зобов'язати Службу зовнішньої розвідки України поновити ОСОБА_1 на посаді першого проректора Інституту СЗРУ шляхом видачі наказу Головою Служби зовнішньої розвідки України про поновлення на посаді з 17 серпня 2016 року. Допустити негайне виконання постанови. Відповідно до статті 117 КАС України вжити заходів забезпечення адміністративного позову;

- стягнути зі Служби зовнішньої розвідки України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17 серпня 2016 року й до моменту фактичного поновлення на посаді першого проректора Інституту Служби зовнішньої розвідки України.

- зобов'язати Службу зовнішньої розвідки України проінформувати Міністерство юстиції України про відкликання відомостей про застосування до ОСОБА_1 заборони, передбаченої частиною 3 статті 1 Закону України «Про очищення влади».

Крім того, зі змісту позовної заяви в новій редакції вбачається, що позивач обґрунтував заявлені ним позовні вимоги щодо зобов'язання Служби зовнішньої розвідки України проінформувати Міністерство юстиції України про відкликання відомостей про застосування до ОСОБА_1 заборони, передбаченої частиною 3 статті 1 Закону України «Про очищення влади».

В той же час, позивачем знов, як позовною вимогою, зазначена вимога відповідно до статті 117 КАС України вжити заходів забезпечення адміністративного позову.

Звертаю увагу позивача, що стаття 117 КАС України визначає порядок розгляду заяви про забезпечення доказів, але жодним чином не стосується питання щодо вжиття заходів забезпечення позову.

Крім того, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 лютого 2019 року позивачу було роз'яснено порядок звернення до адміністративного суду із заявою про забезпечення позову.

Позивачем до адміністративного суду подано також заяву про поновлення строків звернення до адміністративного суду.

Так, в обґрунтування поважності пропуску строку звернення до адміністративного суду, ОСОБА_1 послався на аналогічні обставини, які були зазначені у первинній позовній заяві, а стосовно пропуску строку звернення до суду з позовною заявою послався на те, що у листах відповідача та трьох офіційних документах, отриманих від СБУ міститься різна інформація і посадові особи Служби безпеки України самі документували власні порушення Закону та спростовували інформацію, що була викладена у першому документі та слугувала підставою для звільнення позивача.

На звернення позивача про надання йому згідно з вимогами чинного законодавства копії матеріалів перевірки, Служба зовнішньої розвідки України у листі від 01 березня 2017 року №4/1/3/31584 надала власні розсекречені матеріали та повідомила, що відповідь Служби безпеки України від 11 серпня 2016 року №24/153625-л має гриф секретності «Таємно» і запропонувала позивачу звернутись до Служби безпеки України з приводу перегляду грифу секретності даного документу та отримання його копії.

Також обгрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду, позивач послався на лист від 11 серпня 2017 року №24/6-3543/Т-56 за підписом заступника Голови СБУ Кононенка В., яким позивача проінформовано про можливість розсекречення інформації в порядку, встановленому законодавством про державну таємницю. Т

Також, позивач звертав увагу й на погіршення стану здоров'я, зокрема, останній зазначив, що після звільнення з посади він почав лікуватися амбулаторно, а в листопаді - грудні 2017 року проходив лікування стаціонарно в неврологічному відділенні Київської міської клінічної лікарні №5. Також вказав, що в 2018 році продовжив лікування та реабілітаційне відновлення, у тому числі, під час перебування за кордоном, проте належних та допустимих доказів, які підтверджували неможливість звернення позивача протягом 2017, 2018 та січня-лютого 2019 року - позивачем не надано.

З доказів на підтвердження неможливості звернення до суду за станом здоров'я позивач надав копію виписки з історії хвороби №5447 Київської міської клінічної лікарні №5, відповідно до якої ОСОБА_1 знаходився у неврологічному відділенні з 30 листопада 2017 року по 08 грудня 2017 року.

Тобто, відповідними документами обґрунтовано лише перебування на лікування з 30.11.2017 по 08.12.2017.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про поновлення строків звернення до адміністративного суду та додані до неї документи, Окружний адміністративний суд міста Києва зазначає наступне.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Так, як вже зазначалося судом в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 22 лютого 2019 року, чинним законодавством України для цієї категорії справи передбачено скорочені строки звернення до суду, а саме передбачений місячний строк з моменту коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав для звернення до адміністративного суду з позовною заявою щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

13 лютого 2019 року позивач звернувся до суду та оскаржує, у тому числі, наказ т.в.о. Голови Служби зовнішньої розвідки України №375-ОС від 17 серпня 2016 року у частині його звільнення з посади першого проректора Інституту Служби зовнішньої розвідки України відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про очищення влади», про який, як вбачається зі змісту позовної заяви, так і з доданих до неї документів, позивач дізнався ще у 2016 році, тобто більше двох років сплинуло з моменту коли у позивача виникло право на звернення до суду.

При цьому, в обґрунтування поважності причин пропуску строків звернення до адміністративного суду, позивач послався на те, що він у 2016-2017 роках звертався до Служби зовнішньої розвідки України та до Служби безпеки України з заявами про надання інформації щодо розкриття даних, встановлених перевіркою, які стали підставою для звільнення його з посади.

Разом з тим, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що, починаючи з 18 серпня 2016 року та до 29 листопада 2017 року, а також з 09 грудня 2017 року до 13 лютого 2019 року останній не мав можливості з поважних причин звернутися до суду з вказаною позовною заявою.

Не надано доказів та належним чином не обґрунтовано, що перешкоджало позивачу звернутись із позовом протягом 2018 року, протягом січня 2019 року тощо.

Наведені позивачем обставини в своїй сукупності не свідчать про те, що останній був позбавлений права на звернення до суду за захистом своїх прав та не мав можливості скористався таким правом.

Тобто, ОСОБА_1 не довів при зверненні до Окружного адміністративного суду міста Києва з відповідною позовною заявою наявність особливих та непереборних обставин, які зумовили пропуск місячного строку звернення до адміністративного суду на понад два роки.

З урахуванням викладених вище обставин, судом не визнаються поважними підстави, з яких позивач просить поновити пропущений строк.

В той же час, інші позовні вимоги є похідними від основної, а саме, від позовної вимоги щодо скасування наказу т.в.о. Голови Служби зовнішньої розвідки України №375-ОС від 17 серпня 2016 року у частині звільнення ОСОБА_1 з посади першого проректора Інституту Служби зовнішньої розвідки України відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про очищення влади», а тому не підлягають розгляду судом окремо від неї.

У відповідності до частини 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Частиною 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною 2 статті 123 цього Кодексу.

Строки звернення до адміністративного суду є аналогом інституту позовної давності, який належить до галузей матеріального приватного права. Під строком звернення до адміністративного суду з позовною заявою слід розуміти проміжок часу після виникнення спору у публічно - правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою про захист своїх прав, свобод чи інтересів, а дотримання такого строку звернення є однією з умов для реалізації права на звернення до суду. Після закінчення цього строку особа не втрачає права звернутися з адміністративним позовом, при цьому, законодавцем врегульовано питання щодо необхідності зазначення поважних підстав для поновлення такого строку.

Між тим, при визначенні наслідків пропущення строку звернення до адміністративного суду з позовною заявою застосовуються правила частини 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України та не можуть застосовуватись правила статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України, якими врегульовано питання поновлення, продовження або відмови в такому поновленні чи продовженні процесуального строку саме щодо вчинення окремої процесуальної дії.

Аналізуючи викладені вище обставини та надані докази у їх сукупності, враховуючи те, що відсутні підстави та докази, якими позивач обґрунтував би весь (більше ніж дворічний період пропуску строку звернення до суду), недоведеність поважності причин пропуску строку звернення до суду, недоліки усунені позивачем не у повному обсязі, суд позбавлений можливості відкрити провадження в цій справі, оскільки наявні правові підстави для повернення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду.

На підставі вищевикладеного, керуючись пунктом 9 частини 4 статті 169, статтями 122, 123, 241-243, 248, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Визнати неповажними підстави для поновлення ОСОБА_1 строку звернення до адміністративного суду.

2. Позовну заяву ОСОБА_1 повернути без розгляду.

3. Роз'яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

4. Копію ухвали разом з позовною заявою і доданими до неї документами надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Н.В. Клочкова