Справа № 824/1004/18-а
Суддя: Кушнір Віталіна Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2019 р. м. Чернівці Справа № 824/1004/18-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнір В.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У поданому до суду адміністративному позові ОСОБА_1 (далі - позивач), з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд:

1) визнати протиправною відмову командира військової частини НОМЕР_1 , викладену в листі №1119 від 09.10.2018р., у наданні ОСОБА_1 довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, визначеною додатком 5 до Положення "Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України", затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008р. №402;

2) зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 видати ОСОБА_1 довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, визначеною додатком 5 до Положення "Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України", затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008р. №402.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що при виконанні службових обов`язків військової служби у зоні проведення АТО отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого поперечного перелому човноподібної кістки правої кисті без зміщення уламків, що підтверджується актом травмування №8/32 від 29.08.2014р. та довідкою про обставини травми №35 від 20.10.2014р. В подальшому позивач знаходився на лікуванні на денному стаціонарі у терапевта в/ч НОМЕР_2 та йому було поставлено діагноз: гострий двобічний сальпінготит, акубатома вух, післятравматичний підгострий двобічний кохлеарний неврит з тимчасовими функціональними розладами. Вказаний діагноз був підтверджений ВЛК та у відповідності до довідки №334 від 11.12.2014р. зазначено про те, що вказані захворювання пов`язані з проходженням військової служби.

Позивач вказує, що для отримання виплати одноразової грошової допомоги звертався до відповідача з заявами про видачу йому довідки про обставини травми (поранення, контузії). Зокрема, на заяву від 04.09.2018р. листом №1119 від 09.10.2018р. йому у видачі такої довідки було відмовлено. З указаною відмовою позивач не погоджується, оскільки вважає, що довідка про обставини травми (поранення, контузії) видається в незалежності від видачі довідки МСЕК про визначення ступеня втрати працездатності, на яку посилається відповідач у листі від 09.10.2018р. Також необґрунтованими позивач вважає і посилання відповідача на те, що йому вже було видано довідку про обставини травми (поранення, контузії), оскільки, при подальшому проходженні лікування, окрім перелому, йому було поставлено діагноз: гострий двобічний сальпінготит, акубатома вух, післятравматичний підгострий двобічний кохлеарний неврит з тимчасовими функціональними розладами. Указані обставини підтверджені позивачем документами, виданими йому на момент проходження служби військовою частиною НОМЕР_3 , ВЛК, військовим госпіталем ВЧ НОМЕР_2 , однак відповідач їх до уваги не взяв.

На думку позивача, у відповідності до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 06.02.2001р. за №36, надані ним документи є підставою для видачі йому довідки про обставини травми (поранення, контузії) за формою, визначеною додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом №402. У зв`язку з цим, позивач вважає відмову у видачі такої довідки необґрунтованою та такою, що обмежує його права.

У поданому до суду відзиві відповідач зазначає, що позов не визнає повністю та вважає його безпідставним з огляду на те, що в ході спеціального розслідування, призначеного у відповідності до Інструкції встановлено, що встановлено причинний зв`язок захворювання, а саме закритого поперечного перелому човноподібної кістки правої кисті без зміщення уламків, а також, що воно пов`язано з проходженням військової служби. На підставі Акту спеціального розслідування випадку травмування військовослужбовця військової частини - НОМЕР_3 від 29.08.2014р. була видана довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 20.10.2014 року №35.

Відповідач зазначає, що підтверджуючих документів, щодо отримання позивачем мінно-вибухової травми 25 липня 2014 року до військово-лікарської комісії додано не було. Підтверджуючих документів, щодо отримання мінно-вибухової травми позивачем під час виконання службових обов`язків 25 липня 2014 року, висновку медико-соціальної експертної комісії або інших документально зафіксованих обставин до командування військової частини НОМЕР_1 не надходило.

Враховуючи викладене, а також відсутність записів в облікових документах та Журналі ведення бойових дій військової частини-польова пошта НОМЕР_3 ( НОМЕР_1 ) та в первинних медичних документах щодо отримання позивачем вищезгаданої травми, відповідач вважає, що командування військової частини НОМЕР_1 правомірно відмовило позивачу у наданні довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва).

Ухвалою суду від 05.11.2019р. відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 03.03.2019р. відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про залишення позову без розгляду.

В поданій 05.02.2019р. заяві позивач просив розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Представник відповідача в засідання 05.02.2019р. не з`явився, хоча йому належним чином повідомлено про дату, час і місце судового розгляду.

Згідно з ч.3 ст.194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

У відповідності до ч.9 ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи вище викладені положення КАС України, заяву представника позивача, неявку в судове засідання представника відповідача, належним чином повідомленого про розгляд справи, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 з 08.04.2014р. проходив військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період у військовій частині НОМЕР_1 на посаді старшого водія 1 мінометного розрахунку мінометного взводу мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.04.2014р. №69 (а.с.10).

В період з 10.05.2014р. по 25.08.2014р. позивач брав безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, що підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.05.2014р. № 4 та довідкою №735 від 08.09.2017р., виданої ТВО командира військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_3 , та є учасником бойових дій, відповідно до посвідчення серії НОМЕР_4 від 05.03.2015р. (а.с.11, 15-16).

25.07.2014р. між 23 та 24 годиною у районі проведення АТО (поблизу села Весела Гора Луганської області) при виконанні службових обов`язків військової служби, внаслідок обстрілу блокпосту позивач був травмований, що підтверджується Актом травмування №8/32 від 29.08.2014р. (а.с.17).

Відповідно до наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_3 ( НОМЕР_1 ) від 29.08.2014р. №220 було призначено спеціальне розслідування по факту травмування ОСОБА_1 та затверджено склад комісії для його проведення (а.с.79-80).

За результатами розслідування складено Акт спеціального розслідування випадку травмування військовослужбовця військової частини НОМЕР_3 від 29.08.2014р. Вх. № 8 (а.с.81-83).

Згідно вказаного Акту встановлено, що причинами травмування ОСОБА_1 є виконання службових обов`язків військової служби у районі проведення АТО в результаті чого отримано закритий поперечний перелом човноподібної кістки правої кисті без зміщення уламків.

Як видно з указаного Акту в ході розслідування було досліджено, зокрема, наступні матеріали:

- перевідний ОСОБА_4 №6507 військової частини НОМЕР_5 , відповідно до якого позивач перебував на стаціонарному обстеженні та лікуванні з 28.07.2014р. по 30.07.2014р. з основним діагнозом "закритий поперечний перелом човноподібної кістки правого кистьового суглобу без зміщення уламків від 25.07.2014р." (а.с.86);

- виписний епікриз Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону України м.Вінниця, відповідно до якого позивач перебував на стаціонарному лікуванні в даному центрі у відділенні невідкладної хірургії в період з 30.07.2014р. по 31.07.2014р. з діагнозом: "закритий поперечний перелом човноподібної кістки правої кисті без зміщення уламків" (а.с.87-88);

- довідки №201 військово-лікарської комісії Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону України від 31.07.2014р., згідно якої встановлено причинний зв`язок захворювання, а саме закритого поперечного перелому човноподібної кістки правої кисті без зміщення уламків пов`язане з проходженням військової служби (а.с.89);

- пояснень солдатів ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (а.с.90-93).

На підставі Акту розслідування позивачу видано довідку про обставини травми №35 від 20.10.2014р., згідно якої позивач 25.07.2014р. отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого поперечного перелому човноподібної кістки правої кисті без зміщення уламків (а.с.19).

Згідно виписного епікризу №246 Чернівецького військового госпіталю (в/ч НОМЕР_2 ) з 19.11.2014р. по 11.12.2014р. позивач знаходився на лікуванні на денному стаціонарі у терапевта в/ч НОМЕР_2 з діагнозом: гострий двобічний сальпінготит, акубатома вух, післятравматичний підгострий двобічний кохлеарний неврит з тимчасовими функціональними розладами (а.с.23).

Згідно довідки ВЛК №334 від 11.12.2014р. вказані вище захворювання пов`язані з проходженням військової служби (а.с.24).

На підставі наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 18.02.2015р. № 33 позивача було виключено зі списків особового складу військової частини на підставі пункту "г" (за сімейними обставинами) частини 8 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та направлено на облік до Хотинського РВК Чернівецької області (а.с.14).

11.03.2018р. позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із заявою в якій, посилаючись на положення п.2 ст.3 Інструкції про розслідування і облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України", введеної наказом Міністра оборони України №656 від 11.12.2017р., просив призначити службове розслідування (дорозслідування) по факту отримання ним акуботравми (мінно-вибухової травми) та видати довідку про обставини травми (поранення, контузії), отримані під час виконання обов`язків військової служби внаслідок обстрілу блокпосту н.п.Весела Гора, так як втрата працездатності настала не відразу. На підтвердження вказаних обставин надано виписний епікриз №246 в/ч НОМЕР_2 та довідку військово-лікарської комісії в/чА1028 (а.с 25).

На подану заяву листом №349 від 21.03.2018р. відповідач відмовив позивачу у видачі такої довідки у зв`язку із тим, що задоволення його прохання буде суперечити вимогам чинного законодавства (а.с.26).

04.09.2018р. позивач повторно звернувся із заявою до командира військової частини НОМЕР_1 , посилаючись на Порядок, який регулює правовідносини у сфері призначення та виплати одноразової грошової допомоги, просив видати йому довідку про обставини травми (поранення, контузії) для подальшого призначення йому одноразової грошової допомоги (а.с.27-28).

Листом №1119 від 09.10.2018р. відповідач відмовив позивачу у видачі такої довідки, обґрунтованому тим, що йому вже було видано довідку про обставини травми (поранення, контузії) від 20.10.2014р. В свою чергу також повідомлено позивачу, що відомостей стосовно отримання позивачем захворювань, викладених у виписному епікризі №246 та довідці військово-лікарської комісії №334 від 11.12.2014р. у в/ч НОМЕР_1 відсутні (а.с.29).

Позивач вважає відмову командира в/ч НОМЕР_1 у видачі йому довідки про обставини травми (поранення, контузії) необґрунтованою та незаконною, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

До вказаних правовідносин суд застосовує наступні положення чинного законодавства та робить висновки по суті спору.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992р. №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з ч.1 ст.40 Закону №2232-ХІІ гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.

У відповідності до ч.1 ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

В ч.3 ст.16-3 Закону №2011-XII вказано, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975 (далі - Порядок №975).

Згідно з п.7 Порядку №975 у разі часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності одноразова грошова допомога виплачується залежно від ступеня втрати працездатності, який встановлюється медико-соціальними експертними комісіями, у розмірі, що визначається у відсотках, зокрема, від 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - військовослужбовцю, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво) під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності.

У відповідності до п.11 Порядку №975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, до заяви про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності додає уповноваженому органу, серед іншого, документ, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Судом встановлено, що для отримання одноразової грошової допомоги позивач звернувся до відповідача з заявою про видачу йому довідки про обставини травми (поранення, контузії), отриманої при виконанні службових обов`язків військової служби 25.07.2014р., у якій зазначив, що втрата працездатності у зв`язку з захворюванням настала не відразу, у зв`язку з чим додав виписний епікриз та довідку ВЛК.

Форма указаної довідки затверджена наказом Міністерства оборони України "Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України" від 14.08.2008р. № 402 (далі - Наказ№402) в Додатку №5.

З форми зразка Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) визначеної у Додатку №5 до Наказу №402 вбачається, що підставою для складення довідки є акт розслідування, проведений згідно з наказом командира військової частини.

Порядок розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями і військовозобов`язаними, які призвані на збори (далі - військовослужбовці), професійних захворювань, отриманих ними під час проходження військової служби (зборів), та аварій, що сталися у військових частинах, військово-навчальних закладах, установах, організаціях Збройних Сил України, структурних підрозділах центрального апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України (далі - військові частини) передбачено Інструкцією про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 06.02.2001р. №36, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 23.02.2001 року за № 169/5360 (далі - Інструкція №36).

Відповідно до п.1.5 Інструкції №36 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища, що сталися під час виконання ним обов`язків військової служби, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень (заподіяних іншою особою), гострого професійного захворювання і гострого професійного* та інших отруєнь, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень внаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрусу, зсуву, повені, урагану тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, комахами, іншими представниками флори і фауни (далі - нещасні випадки), які призвели до звільнення від виконання обов`язків військової служби військовослужбовця на один день і більше, а також випадки смерті військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби.

Пунктом 2.5 Інструкції №36 передбачено, що комісія з розслідування нещасного випадку проводить розслідування протягом трьох робочих днів. Комісія з розслідування нещасного випадку зобов`язана: обстежити місце нещасного випадку, опитати свідків і осіб, які причетні до події, та одержати письмові пояснення потерпілого, якщо це можливо; установити обставини і причини, що призвели до нещасного випадку, визначити осіб, які допустили порушення вимог нормативно-правових актів (закони, статути, положення, правила, інструкції, настанови тощо), а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам; скласти акт (додаток 1 до Інструкції) у п`яти примірниках або шести, якщо військовослужбовець був відряджений з іншої військової частини, і передати його на затвердження командиру військової частини. Усі примірники акта (додаток 1 до Інструкції) підписуються головою комісії та всіма її членами.

За результатами розслідування командир військової частини видає наказ по військовій частині.

З матеріалів справи слідує, що за фактом отримання позивачем травми під час несення військової служби на підставі відповідного наказу командира військової частини було проведено спеціальне розслідування, за наслідками якого складено акт та видно довідку про обставини травми №35 від 20.10.2014р.

У виданій довідці про обставини травми зазначено, що позивач одержав: закритий поперечний перелом човноподібної кістки правої кисті без зміщення уламків.

Однак, матеріалами справи підтверджено, що в подальшому позивач знаходився на лікуванні на денному стаціонарі у терапевта в/ч НОМЕР_2 та йому було поставлено діагноз: гострий двобічний сальпінготит, акубатома вух, післятравматичний підгострий двобічний кохлеарний неврит з тимчасовими функціональними розладами. Вказаний діагноз був підтверджений ВЛК та у відповідності до довідки №334 від 11.12.2014р. зазначено про те, що вказані захворювання пов`язані з проходженням військової служби.

У відповідності до п.3 Розділу ІІ Інструкції №36 (в редакції наказу Міноборони від 11.12.2017р. № 656) нещасний випадок, про який не було своєчасно повідомлено командуванню військової частини або внаслідок якого втрата працездатності настала не відразу, розслідується згідно з цією Інструкцією протягом місяця з дня надходження рапорту потерпілого військовослужбовця або заяви особи, яка представляє його інтереси.

Відповідно до п.18 Розділу ІІ Інструкції №36, за результатами розслідування командир військової частини видає наказ. На підставі наказу командира військової частини складається довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) у двох примірниках за формою, визначеною додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом №402.

Судом встановлено, що позивач звертався з відповідною заявою (від 11.03.2018р.) до відповідача, в якій просив призначити розслідування у зв`язку з тим, що втрата працездатності у зв`язку з захворюванням настала не відразу та видати довідку про обставини травми. Однак відповідач відмовив йому у видачі довідки та не призначив службове розслідування, з посиланням на те, що задоволення заяви буде суперечити вимогам чинного законодавства.

Проте, зважаючи на наведені положення Інструкції №36, а також те, що позивачем подано заяву про проведення розслідування та надано докази для підтвердження обставин того, що втрата працездатності настала не відразу, суд доходить висновку, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо не призначення розслідування за такою заявою та неправомірно відмовлено позивачу у видачі довідки про обставини травми.

В наступній заяві від 04.09.2018р. позивач, посилаючись на положення законодавства, які визначають порядок виплати військовослужбовцям одноразової грошової допомоги просив видати йому довідку про обставини травми (додаток 5 до Наказу №402), на що знову отримав відмову від 09.10.2018р. №1119.

Разом з тим, предметом оскарження є відмова відповідача у видачі довідки, оформлена листом від 09.10.2018р. №1119.

Враховуючи наведені вище положення чинного законодавства, а також те, що проведення службового розслідування є обов`язковою умовою та має передувати видачі довідки про обставини травми, суд доходить висновку, що у відповідності до ч.2 ст.9 КАС України є підстави для виходу за межі заявлених позивачем вимог та визнання протиправною бездіяльності відповідача у не призначенні службового розслідування за заявою позивача від 11.03.2018р., протиправною відмови у видачі довідки про обставини травми, оформлену листами від 21.03.2018р. №349 та від 09.10.2018р. №1119. Відтак, адміністративний позов у наведеній частині підлягає задоволенню.

За таких обставин, суд вважає, що ефективним способом захисту порушеного права позивача, зважаючи на вище викладений висновок, є зобов`язання відповідача призначити службове розслідування за заявою позивача від 11.03.2018р.

З приводу позовної вимоги про зобов`язання відповідача видати довідку про обставини травми за формою, визначеною додатком 5 до Наказу №402, суд зазначає наступне.

Аналіз положень Інструкції №36 дають підстави для висновку, що виданню військовослужбовцю довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) передує певна процедура, визначена вказаною Інструкцією, та її оформлення належить до виключної компетенції спеціально уповноваженого на те органу, відповідно до висновків, зазначених в акті комісією з розслідування нещасного випадку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч.2 ст.2 КАС України).

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Таким чином, позовна вимога позивача про зобов`язання відповідача видати довідку про обставини травми не підлягає задоволенню, з огляду на положення КАС щодо повноважень адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході судового розгляду справи відповідачем не доведено суду правомірність та законність відмови позивачу у видачі довідки про обставини травми за формою, визначеною додатком 5 до Наказу №402.

Поряд із цим, вимога позивача про зобов`язання відповідача видати таку довідку не має підстав для задоволення, оскільки така видача здійснюється за результатами певного алгоритму дій, визначених Інструкцією №36, а її оформлення належить до виключної компетенції відповідача.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Згідно з абз.2 ч.5 ст.139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Суд не вирішує питання щодо судових витрат, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, а докази понесення інших витрат позивачем в матеріалах відсутні.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:
1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , що полягає у не призначенні службового розслідування за заявою ОСОБА_1 від 21.03.2018р.

3. Визнати протиправною відмову командира військової частини НОМЕР_1 , викладену в листі №349 від 21.03.2018р. у наданні ОСОБА_1 довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, визначеною додатком 5 до Положення "Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України", затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008р. №402.

4. Визнати протиправною відмову командира військової частини НОМЕР_1 , викладену в листі №1119 від 09.10.2018р. у наданні ОСОБА_1 довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, визначеною додатком 5 до Положення "Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України", затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008р. №402.

5. Зобов"язати військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від 11.03.2018 року з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

6. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_6 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_3 ) (код ЄДРПОУ НОМЕР_7 , АДРЕСА_2 ).

Суддя В.О. Кушнір