Справа № 500/478/19
Суддя: Бурнусус О. О.
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 500/478/19
Провадження № 2-а/500/39/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2019 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Бурнусуса О.О.,

за участю: секретаря судового засідання Петрової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 2 роти № 4 батальйону № 4 управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, третя особа відділ з організації несення служби в місті Ізмаїл управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просив скасувати постанову серії НК № 610201 від 15 січня 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену поліцейським взводу № 2 роти № 4 батальйону № 4 управління патрульної поліції в Харківській області ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП, якою накладено адміністративне стягнення в розмірі 425 гривень, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15 січня 2019 року поліцейський взводу № 2 роти № 4 батальйону № 4 УПП в Харківській області ОСОБА_2 незаконно виніс відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення серії НК № 610201 за ч. 1 ст. 126 КУпАП, якою накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень за порушення п. 2.1 Правил дорожнього руху України, а саме за керування транспортним засобом не маючи при собі посвідчення водія категорії В та реєстраційного документа на транспортний засіб. Проте, з зазначеною постановою позивач не згоден, оскільки документи при ньому були, а поліцейський не повідомив йому причину зупинки та у постанові зазначив неконкретний пункт, оскільки п. 2.1 ПДР має декілька підпунктів. Крім того поліцейський порушив процедуру накладення стягнення: інспектор не повідомив про розгляд адміністративної справи, не вказав про час і місце розгляду справи, не розяснив права, не надав доказів порушення ПДР як законної підстави зупинки, не надав можливості користуватися правовою допомогою.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за їх з позивачем відсутності.

Відповідач поліцейський взводу № 2 роти № 4 батальйону № 4 управління патрульної поліції в Харківській області ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник третьої особи відділу з організації несення служби в місті Ізмаїл управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав письмову заяву в якій зазначив про неможливість прибути у судове засідання, додав до заяви відеозапис правопорушення, зазначив що заперечує проти задоволення адміністративного позову.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено в судовому засіданні 15 січня 2019 року позивач ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz 260» д/н НОМЕР_1, проїжджаючи проспект Суворова навпроти будинку № 184 був зупинений поліцейським патрульної поліції, який виніс постанову серії НК № 610201 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

У оскаржуваній постанові відповідача від 15.01.2019 року зазначено, що 15 січня 2019 року о 04 годині 40 хвилин в м. Ізмаїлі по проспекту Суворова, 184, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz 260» д/н НОМЕР_1 не мав при собі посвідчення водія категорії В та реєстраційного документа на транспортний засіб, чим порушив п.п. 2.1 Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно п. 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами) 2.1. водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзвязку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон);

в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах - дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції;

г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил;

ґ) поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення);

д) у разі встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака Водій з інвалідністю - документ, що підтверджує інвалідність водія або пасажира (крім водіїв з явними ознаками інвалідності або водіїв, які перевозять пасажирів з явними ознаками інвалідності).

Частина 1 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка")

Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, статтями 124 - 1 - 126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, частиною 1 статті 126 КУпАП.

Згідно ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, на відповідача як на суб'єкта владних повноважень покладається обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, в основу якого було покладено, доведений на його думку факт керування позивачем транспортним засобом без посвідчення водія та реєстраційного документу на транспортний засіб.

Єдиним доказом, наданим суду для доведення правомірності рішення відповідача є наданий відділом з організації несення служби в місті Ізмаїл управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції відеозапис.

Однак, на відеозаписі зафіксовані лише обставини зупинки транспортного засобу та події іншого правопорушення відмови водія від проведення огляду на стан алкогольного спяніння. На відеозаписі взагалі не відображені вимоги поліцейських надати посвідчення водія та реєстраційний документ, а також обставини зясування наявності таких документів у позивача, а тому цей відеозапис є неналежним доказом на підставі ч. 1 ст. 73 КАС України, як такий, що не містить інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, будь-які докази на підтвердження правомірності рішення відповідача про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відсутні.

Постанова про притягнення позивачаОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не є доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб'єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідна позиція викладена в постанові Верховного суду від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17, № рішення 73700340, головуючий Стрелець Т.Г.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як вбачається з вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, перш за все, чи було вчинено адміністративне правопорушення.

Однак відповідачем не доведено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно позивача ОСОБА_1 було зясовано те, що позивачем ОСОБА_1 було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Що стосується інших аргументів позивача щодо неповідомлення причин зупинки, не зазначення у постанові конкретного пункту ПДР України, а також порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, то їх оцінка не вплине на результати розгляду справи, оскільки судом встановлена недоведеність наявності події і складу адміністративного правопорушення, що є безумовною підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи, що відповідачем не було надано належних, допустимих та достатніх доказів, які могли б підтвердити правомірність оскаржуваного позивачем рішення, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК № 610201 від 15 січня 2019 року за ч. 1 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 241, 268, 269, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора взводу № 2 роти № 4 батальйону № 4 управління патрульної поліції в Харківській області ОСОБА_2, третя особа відділ з організації несення служби в місті Ізмаїл управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову серії НК № 610201 від 15 січня 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену поліцейським взводу № 2 роти № 4 батальйону № 4 управління патрульної поліції в Харківській області ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 05.03.2019 року.

Суддя: ОСОБА_4