Справа № 756/1923/17
Суддя: Шевчук А. В.
Дата ухвалення: 2019-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

13.02.2019 Справа № 756/1923/17
пр. №2-а/756/7/19
ун. №756/1923/17-а
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2019 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Шевчука А.В.,

за участі секретаря судового засідання - Мушкетик І.В.

за участі: представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Латонової Т.А.

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві про визнання неправомірними рішень та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

У лютому 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду в порядку адміністративного судочинства з позовом до відповідача Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання неправомірними рішень та зобов'язання вчинити певні дії у якому просив: скасувати рішення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 14.09.2015 року №32838 та розпорядження від 21.10.2015 року щодо утримання переплати пенсії у розмірі 355 922 грн. 22 коп.; зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві повернути ОСОБА_3 утримані кошти.

В обґрунтування позову вказував, що перебуває на обліку в Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 01.05.1992 року.

За рішенням відповідача від 14.09.2015 року №32838 та розпорядженням від 21.10.2015 року у позивача щомісячно вираховується по 20 % пенсії, переплата з якої виникла начебто в зв'язку з працевлаштуванням ОСОБА_3 і неповідомлення про цю обставину пенсійного фонду.

При цьому, позивач вказує, що його вина у можливій переплаті пенсії відсутня, оскільки відомості про роботу ОСОБА_3 містяться в матеріалах пенсійної справи і не приховувалися при призначенні і перерахунку пенсійних виплат. Крім того, відділи персоніфікованого обліку територіальних управлінь пенсійного фонду мають постійний доступ до індивідуальних відомостей про застраховану особу і в будь-який момент мають змогу підтвердити чи працює пенсіонер.

З огляду на зазначене, рішення про утримання з ОСОБА_3 переплати пенсії є неправомірним, оскільки такі виплати були проведені добровільно за відсутності рахункової помилки з боку пенсійного фонду та недобросовісності з боку набувача.

В процесі розгляду справи проведена заміна відповідача Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві на Головне управління Пенсійного Фонду України в м. Києві в зв'язку з реорганізацією шляхом злиття та створення нової юридичної особи.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов з підстав зазначених у позовній заяві та просив про задоволення вимог.

Представник Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві заперечила проти позову вказуючи, що у певні періоди роботи на льотних посадах позивач не мав права на отримання пенсії по вислузі років. При цьому, ОСОБА_3 не повідомлялися органи пенсійного фонду про неодноразові звільнення та працевлаштування на різні посади, хоча після 20.01.2004 року (після втрати чинності п. 16 роз'яснення Міністерства соціального забезпечення України від 17.05.1992 року №17) надання таких даних було обов'язковим. Таким чином, переплата пенсії за період з 10.05.2000 року по 31.08.2015 року в сумі 355 922 грн. 22 коп. виникла внаслідок працевлаштування і законно стягується з ОСОБА_3 у розмірі 20% від пенсії щомісячно за рішенням Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 14.09.2015 року №303 та розпорядженням від 21.10.2015 року.

Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи та надані докази, вислухавши пояснення представників сторін встановив наступне.

ОСОБА_3 перебував на обліку в Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та з 09.03.1992 року отримує пенсію за вислугу років призначену відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в період дії п. 16 роз»ясення Міністерства соціального забезпечення України від 17.05.1992 року №17.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 року №418 «Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу» та згідно Переліку працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років відносяться, зокрема, члени екіпажів повітряних суден та інших літальних апаратів, льотно-інструкторський склад командно-льотний склад: керівники (їх заступники), інспектори й інші спеціалісти з льотної служби (льотної роботи) міністерств, відомств, управлінь, об'єднань, підприємств, установ, організацій та їх структурних підрозділів, які мають діюче льотне свідоцтво і беруть участь в польотах у складі екіпажу повітряного судна або іншого літального апарату.

Перевіркою трудової книжки та згідно отриманих довідок Центральним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві виявлено, що з 10.05.2000 року по 17.09.2001 року ОСОБА_3 працював на посаді 3-ї авіаескадрильї льотного загону льотного комплексу; з 18.09.2002 року по 18.09.2003 року на посаді заступника генерального директора з організації льотної роботи-командиром льотного загону; з 19.09.2003 року по 07.11.2003 року на посаді командира повітряного судна Мі-8 2-ї авіаескадрильї льотного загону; з 10.11.2003 року по 10.11.2005 року на посаді командира повітряного судна; з 01.12.2005 року по 07.06.2006 року на посаді пілота-інструктора Мі-8 льотного загону льотного комплексу; з 20.10.2006 року по 15.02.2009 року на посаді пілота-інструктора Мі-8 льотного загону льотного комплексу; з 16.02.2009 року по 19.04.2012 року на посаді старшого пілота-інструктора льотного загону льотного комплексу; з 20.04.2012 року по 17.12.2012 року на посаді командира льотного загону льотного комплексу; з 01.01.2015 року на посаді інструктора-льотчика методиста служби організації навчання і підготовки льотного складу льотного комплексу.

За твердженням відповідача в зазначені періоди роботи на льотних посадах ОСОБА_3 не мав права на отримання пенсії по вислузі років.

Таким чином, 02.09.2015 року листом №891 Управління з координації та контролю за виплатою пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулося до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві для вирішення питання про відшкодування переплати пенсії (безпідставно одержані кошти) ОСОБА_3 за період з 10.05.2000 року по 31.08.2015 року в сумі 355 922 грн. 22 коп. у зв'язку з працевлаштування останнього.

Рішенням від 14.09.2015 року за №303 за підписом начальника управління вирішено утримувати з ОСОБА_3 за період з 10.05.2000 року по 31.08.2015 року по 20% від пенсії щомісячно до повного погашення заборгованості відповідно до ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, за розпорядженням Управління від 21.10.2015 року вирішено утримувати переплату у розмірі 20% від пенсії щомісячно до повного погашення заборгованості.

Скарга ОСОБА_3 до начальника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо безпідставних відрахувань з пенсії останнього датована 12.12.2016 року.

Таким чином, за відсутності доказів на підтвердження часу повідомлення пенсійним фондом ОСОБА_3 про переплату та відрахування з його пенсії, суд виходить з того, що позивач дізнався про оскаржувані рішення лише в грудні 2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

31.07.2017 року листом №4292 Управління з координації та контролю за виплатою пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві направило на адресу Управління повідомлення про зміну загального розміру переплати по особовому рахунку 150776/201 гр.ОСОБА_3 на 326 624 грн. 01 коп. за період з 10.05.2000 року по 31.08.2015 року, що виникла внаслідок працевлаштування.

Положеннями ст. 1215 ЦК України, передбачено, що підставами за яких безпідставно набуте майном не підлягає поверненню, крім іншого є заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншими ушкодженнями здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплату проведено фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Відповідно до п.1 ст. 58 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» - Пенсійний фонд є органом, який здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду.

Порядок утримання надміру виплачених сум пенсій та відрахування з пенсій визначений статтею 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» згідно з частиною 1 якої, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

За умовами статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Аналіз наведених норм закону свідчить, що надміру сплачені суми пенсії можуть бути утримані за умови зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних.

У відповідності до Протоколу №2/174 від 1992 року про призначення пенсії ОСОБА_3, останній на час призначення пенсії працює.

З наданих суду матеріалів вбачається, що відомості про роботу ОСОБА_3 містяться в матеріалах пенсійної справи і не приховувалися при призначенні і перерахунку пенсійних виплат.

У відповідності до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» на пенсійний фонд відповідно до покладених на нього завдань покладається, крім іншого, функція здійснення контролю, у тому числі спільно з органами доходів і зборів, за достовірністю відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню. А також, пенсійний фонд та його територіальні органи мають право отримувати безоплатно від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, необхідні для виконання органами Пенсійного фонду функцій, передбачених цим Законом.

Таким чином, відділи персоніфікованого обліку територіальних управлінь пенсійного фонду мали постійний доступ до індивідуальних відомостей про застраховану особу і в будь-який момент мають змогу підтвердити чи працює пенсіонер.

З огляду на зазначене, суд не вбачає недобросовісності та зловживань набувача ОСОБА_3 чи подання недостовірних даних для свідомого отримання переплати пенсії.

Крім того, матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу на підтвердження правомірності та обгрунтування можливості здійснення відрахувань переплати пенсії за 15 (п»ятнадцять) календарних років до прийняття одноосібного рішення посадовою особою про утримання виплачених сумм.

Постановою Верховного суду України від 22.01.2014 року по справі 6-151цс13, прийнятою за наслідками неоднакового застосування судами касаційних інстанцій одних і тих самих норм матеріального права (яка є обов'язковою для застосування усіма судами та державними органами), встановлено, що стаття 1215 ЦК України може застосовуватись лише при наявності підтвердженої доказами рахункової помилки, а безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають до задоволення.

Позивач користується пільгами при сплаті судового збору, як ліквідатор наслідків Чорнобильської АЕС ІІ категорії, за таких обставин суд не вбачає доцільним стягувати на користь держави з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві кошти судового збору за рахунок бюджетних асигнувань.

З огляду на вищенаведене, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» , Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року, Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 1212, 1215 ЦК України, Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 року №418 «Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу», ст. 2, 4-15, 19, 22, 32, 44-47, 72-78, 90, 210, 211, 241-246, 250, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві про визнання неправомірними рішень та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати неправомірними рішення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 14.09.2015 року №32823 та розпорядження Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 21.10.2015 року щодо утримання переплати пенсії ОСОБА_3.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного Фонду України в м. Києві повернути ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 утримані кошти за рішенням Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 14.09.2015 року №32823 та розпорядженням Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 21.10.2015 року.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.В. Шевчук