Справа № 826/13144/18
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2019-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 лютого 2019 року 11:45 № 826/13144/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., при секретарі судового засідання Мині І.І., за участі представника позивача - Лічман Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомПриватного підприємства «Лідер»
доГоловного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
провизнання протиправними та скасування наказів,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство «Лідер» (далі - позивач/ ПП «Лідер») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - відповідач/ ГУ ДФС у м. Києві, в якій просить суд визнати протиправним та скасувати наказ від 01.02.2017 №640 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки приватного підприємства «Лідер» та наказ ГУ ДФС у м. Києві «Про перенесення строку проведення розпочатої документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Лідер».

Позивач мотивує свої вимоги протиправністю спірних наказів з огляду на порушення строків призначення перевірки та строків її проведення.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши, що при прийнятті оспорюваних наказів, контролюючий орган діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира Полонця С.М. постановлено призначити позапланову перевірку ПП «Лідер» () з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01.01.2013 по 31.10.2016; в разі відсутності платника за місцем реєстрації (неможливості встановлення його службових осіб), наявності інших підстав, які можуть перешкоджати відпрацюванню СГД, з метою якісного проведення перевірки, з врахуванням норм ст.. 83 Податкового кодексу України провести невиїзну перевірку ПП «Лідер», відобразивши податкову інформацію з питань підтвердження (не підтвердження) господарських відносин з підприємствами-контрагентами щодо правомірності формування сум податкового кредиту з податку на додану вартість по ланцюгу постачання, за період діяльності 01.01.2013 по 31.10.2016 року; проведення перевірки доручено спеціалістам Головного управління ДФС у м. Києві у строки, встановлені податковим кодексом.

На виконання ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира Полонця С.М. від 17.11.2016 у справі №295/14493/16-к, що винесена під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000080 від 09.11.2015, начальником Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, відповідно до вимог п.п.78.1.11 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, видано наказ від 01.02.2017 №640 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Лідер» (код 31563452), відповідно до якого доручено провести позапланову виїзну перевірку ПП «Лідер» з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.10.2016 тривалістю 10 робочих днів з 02.02.2017.

Наказом Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 13.02.2017 №1013 перенесено строку проведення розпочатої документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Лідер» з 13.02.2017 до дати отримання копій вилучених документів або забезпечення доступу до них.

Вважаючи вказані накази протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України визначена така підстава для проведення документальної позапланової перевірки, як отримання судового рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки винесену ними відповідно до закону.

За своїм характером призначення документальної позапланової перевірки на підставі рішення суду може розцінюватися як заходи забезпечення кримінального провадження, а також як специфічна слідча (розшукова) дія (статті 91, 92, 93 КПК України).

Відсутність узгодженого процесуального порядку проведення документальних позапланових перевірок в кримінальному провадженні призводить до різного порядку призначення та проведення таких перевірок і як наслідок до різних правових наслідків їх застосування, що перед усім вказує на доцільність визначення документальної перевірки в системі слідчих дій передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, як самостійної дії.

Відповідно до статті 1291 Конституції України судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі статтею 533 Кримінального процесуального кодексу України вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов'язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Частиною 2 статті 534 цього Кодексу обумовлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає безумовному виконанню.

Питання, пов'язані з оскарженням ухвал слідчого судді, внормовано положеннями статей 309, 310 Кримінального процесуального Кодексу України, відповідно до приписів яких правом перевірки законності прийнятих слідчим суддею ухвал наділено виключно суд апеляційної інстанції, що здійснює кримінальне провадження.

При цьому ані положення Кримінального процесуального кодексу України, ані положення Кодексу адміністративного судочинства України не надають судам в порядку адміністративного судочинства повноважень перевіряти ухвали слідчих суддів, прийнятих в межах кримінального провадження та вирішувати питання, що пов'язані з виконанням ухвал слідчих суддів, тощо.

Проведення перевірки податковим органом в межах кримінальної справи на виконання ухвали, зокрема, слідчого судді, є самостійною підставою її проведення, результати якої є доказом в кримінальному провадженні.

З огляду на це, враховуючи, що доказів оскарження ухвали слідчого судді в матеріалах справи не містяться, ухвала набрала законної сили та обов'язкова для виконання, контролюючий орган мав передбачені статтею 78 Податкового кодексу України підстави для проведення документальної позапланової перевірки позивача.

Водночас, суд враховує, що пунктом 81.1 статті 81 ПК України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки за наявності підстав для її проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення перевірки; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Натомість платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення виїзної перевірки щодо нього, має право не погодитись з рішенням про призначення перевірки і оскаржити його в суді або застосувати інші заходи, передбачені статтею 81 ПК України, шляхом недопущення посадових осіб контролюючого органу до її проведення. Якщо ж допуск до виїзної податкової перевірки відбувся і наказ реалізований як прийнятий в межах закону і компетенції, в подальшому предметом розгляду в суді має бути зміст виявлених порушень податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

При вирішенні питання про належний спосіб захисту порушеного права суду в кожному конкретному випадку необхідно виходити з того, що такий захист повинен найбільш повно відповідати меті (цілі), задля досягнення якої був направлений позов.

Аналогічний висновок щодо застосування вказаних норм права викладено в постанові Верховного Суду від 30 листопада 2018 року (справа №804/1297/16).

Натомість, позивачем не заперечується той факт, що спірна перевірка вже була розпочата.

В такому випадку, на думку суду, викладені позивачем посилання та обставини можуть бути підставою для скасування рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки.

Щодо посилань позивача про протиправність наказу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 13.02.2017 №1013 про перенесення строку проведення розпочатої документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Лідер».

У відповідності до пункту 82.1. статті 82 ПК України тривалість перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, не повинна перевищувати 30 робочих днів для великих платників податків, щодо суб'єктів малого підприємництва - 10 робочих днів, інших платників податків - 20 робочих днів.

Продовження строків проведення перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, можливе за рішенням керівника контролюючого органу не більш як на 15 робочих днів для великих платників податків, щодо суб'єктів малого підприємництва - не більш як на 5 робочих днів, інших платників податків - не більш як на 10 робочих днів.

Підстави для продовження строків проведення перевірок передбачено, зокрема у статті 85 ПК України, згідно із пунктом 85.9 якої, у разі коли до початку або під час проведення перевірки оригінали первинних документів, облікових та інших регістрів, фінансової та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів, а також виконання вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, були вилучені правоохоронними та іншими органами, зазначені органи зобов'язані надати для проведення перевірки контролюючому органу копії зазначених документів або забезпечити доступ до перевірки таких документів.

У разі якщо документи, зазначені в абзаці першому цього пункту, було вилучено правоохоронними та іншими органами, терміни проведення такої перевірки, у тому числі розпочатої, переносяться до дати отримання вказаних копій документів або забезпечення доступу до них.

Аналогічні положення закріплені в пункті 1.2.6 Рекомендацій, зокрема, у разі якщо під час проведення документальної перевірки до органу державної фіскальної служби за місцем обліку від платника податків надійшло повідомлення про втрату, пошкодження або дострокове знищення документів або вилучення документів правоохоронними та іншими органами (у зв'язку з чим особами, які здійснюють (очолюють) перевірку, обґрунтовано встановлено неможливість подальшого проведення перевірки) такі особи складають акт довільної форми, який реєструється у Спеціальному журналі реєстрації актів у порядку, передбаченому пунктом 1.4.5 цього розділу Методичних рекомендацій.

Наведеними положеннями ПК України та Рекомендацій передбачені правові підстави продовження або перенесення податковим органом строку проведення перевірок.

Як вбачається зі спірного наказу від 13.02.2017 №1013 підставою для перенесення строку проведення розпочатої перевірки слугувало витребування слідчим ГУ НП у м. Києві в рамках досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001199 первинних документів за перевіряє мий період.

Отже, з огляду на приписи вищенаведених норм, контролюючий органом в межах повноважень та у спосіб, прийнятий спірний наказ про перенесення строку проведення розпочатої документальної позапланової виїзної перевірки.

Посилання позивача на недоліки в оформленні направлення на перевірку, а саме в визначенні періоду перевірки, судом не приймаються до уваги, оскільки в спірному наказі від 01.02.2017 №640 містяться відомості про вірний період, який належало перевірити.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищезазначене, на думку суду, відповідачем надані беззаперечні докази на підтвердження правомірності прийнятих наказів, які є предметом оскарження позивачем, що кореспондується з приписами частини другої статті 19 Конституції України, у свою чергу позивач не довів обставини на яких ґрунтуються його вимоги щодо скасування спірних рішень (наказів), тому, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов приватного підприємства «Лідер» задоволенню не підлягає.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову приватного підприємства «Лідер» відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Повний текст рішення складено 05.03.2019.

Суддя С.К. Каракашьян