Справа № 550/1448/18
Суддя: Михайлюк О. І.
Дата ухвалення: 2019-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 550/1448/18
Провадження № 2-а/550/2/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року смт Чутове

Чутівський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді Михайлюк О.І.,

при секретарі судового засідання Байрачної Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Чутове адміністративну справу №550/1448/18

за позовом ОСОБА_1,

до інспектора роти № 2 батальйону УПП в м. Полтаві ОСОБА_2

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

за участю:

позивача ОСОБА_1,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача -інспектора роти №2 батальйону УПП у м. Полтаві ОСОБА_2, в якому просить скасувати постанову №298939 від 24.11.2018 р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 24.11. 2018 р. близько 13:00 години на стаціонарному посту біля смт Чутове поліцейським інспектором роти №2 батальйону УПП у м. Полтаві лейтенантом поліції ОСОБА_2 була здійснена зупинка транспортного засобу ЗАЗ-1103, д.н.з. НОМЕР_1 під його керуванням у звязку з порушенням позивачем п. 9.8 ПДР, а саме - не було ввімкнуте ближнє світло фар під час руху поза населеним пунктом. Позивач зазначає, що він не погодився з підставою зупинки транспортного засобу відповідачем, оскільки фари були ввімкненими, та попросив інспектора надати докази даного правопорушення. Однак відповідач таких доказів не надав. Позивач також зазначає, що відповідачем під час розмови була використана бодікамера, але про її використання відповідач не попередив позивача, чим, на думку позивача, грубо порушив його права.

Як зазначає позивач, після висловлення вищевказаних звинувачень поліцейський ОСОБА_2 пішов до свого патрульного автомобіля, де без відому позивача було винесено постанову за ч. 1 ст. 126 КУпАП. При цьому будь-якої підготовки до розгляду справи по ч. 1 ст. 126 КУпАП не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, досліджені докази, заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. ОСОБА_3 вказує на порушення ОСОБА_2 вимог ст.ст.278, 279 КУпАП.

Позивач вважає постанову №298939 від 24.11.2018 р. незаконною та такою, що підлягає скасуванню, у звязку з тим, що працівник поліції ОСОБА_2 зупинив автомобіль під його керуванням з порушенням норм і вимог ст. 35 Закону України «Про національну поліцію»; безпідставно звинувачував у порушенні п. 9.8 ПДР та ст. 122 КУпАП; не надав доказів порушення ПДР відповідно до ст. 251 КУпАП; виніс постанову за ч. 1 ст. 126 КУпАП за відсутності ОСОБА_3, не надав змоги ознайомитись з матеріалами справи, надати пояснення, докази відповідно ст. 245 та ст. 268 КУпАП чим, на думку позивача, грубо порушив його права.

Відповідач надав відзив на адміністративний позов ОСОБА_3 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в якому зазначив, що позов є безпідставним та необґрунтованим, просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог та провести розгляд справи без його участі.

В обґрунтування заперечень відповідач посилається на те, що позивач допустив порушення вимог безпеки дорожнього руху, а саме: 24.11.2018 о 12 годині 56 хвилин на автодорозі Київ Харків Довжанський, М-03, 394 км, водій керував транспортним засобом ЗАЗ 110307-42, д.н.з. НОМЕР_1, який не мав при собі та не предявив поліса обовязково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 2.1 «г» та п. 2.4 «а» ПДР, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 р. У звязку з чим відповідач притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, та застосував до порушника стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.

Крім того, відповідач зазначає, що право на використання поліцейським нагрудної відео камери передбачено пп.2 п.4.1. розділу ІV Посадової інструкції поліцейського патрульної поліції, затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції від 05.01.2016 р. №4/1, та ст. 40 Закону України «Про національну поліцію». Крім того, відповідач зазначає, що до постанови додається відеофіксація порушення, яка є беззаперечним доказом.

Щодо посилання позивача щодо того, що була безпідставна зупинка, відповідач зазначає що відповідно до відеозапису № в 12:56:44 від 24.11.2018 року, зробленого на нагрудну відеокамеру (бодікамеру) №ВІ0032 чітко зафіксовано факт порушення позивачем п. 9.8. ПДР, у звязку з чим останнього було зупинено інспектором патрульної поліції.

Відповідач вказує, що на місці розгляду справи позивача було ознайомлено з усіма правами, передбаченими ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, що підтверджується матеріалами відеофіксації. Крім того, було дотримано порядок розгляду справи, передбачений ст. 279 КУпАП. На місці особі було розяснено, в чому саме полягає порушення ним ПДР та розяснено причину зупинки транспортного засобу. Однак жодних клопотань чи заяв в ході розгляду справи від ОСОБА_1 не надходило.

Відповідач зазначає, що оскаржувану постанову винесено згідно ст. 258, 280 КУпАП та при її винесенні він керувався ПДР та КУпАП, в постанові чітко описані правопорушення, які були скоєні, а тому він діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального права.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, а також зазначив, що відеозапис з нагрудної відеокамери (бодікамери) вважає недопустимим доказом, оскільки відеозапис було здійснено відповідачем без попередження на проведення такої відеозйомки та без його згоди на проведення відеозапису.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений, надав суду заяву, в якій просив розгляд даної справи провести без його участі.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Згідно оскаржуваної постанови серії НК №298939 від 24.11.2018 р. на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн за ч.1 ст.126 КУпАП за те, що він керував транспортним засобом ЗАЗ-110307-42, д.н.з. НОМЕР_1, 24.11.2018 року, о 12 год. 56 хв. на автодорозі Київ Харків Довжанський, 394 км, та не мав при собі та не предявив поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1, п.2.4 ПДР України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП (а.с. 6).

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов'язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно підпунктом "ґ" п. 2.1 ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно із пунктом 2.4 ПДР України, на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1.

Аналогічні приписи містяться в статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року , згідно якої водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 не заперечує факт непред'явлення страхового поліса для перевірки на вимогу працівника поліції.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису № в 12:56:44 від 24.11.2018 року, зробленого на нагрудну відеокамеру (бодікамеру) вбачається, що позивач відмовився пред'являти страховий поліс, зазначивши, що відсутні підстави для такого предявлення, хоча вказаний поліс перебував у нього в наявності.

Суд вважає безпідставними посилання позивача на те, що відеозапис, зроблений відповідачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП на нагрудну відеокамеру (бодікамеру), є недопустимим доказом з огляду на наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

За таких обставин право працівника поліції здійснювати відеозапис та використовувати інформацію, отриману з відеотехніки, закріпленої на форменому одязі, (бодікамери) з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху передбачено Законом України «Про національну поліцію». При цьому, зазначений закон не містить обовязку працівника поліції повідомляти про здійснення такої відеофіксації.

Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується та не спростовується самим позивачем той факт, що позивач не предявив для перевірки на вимогу працівника поліції поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, суд приходить до висновку, що інспектор роти №2 батальйону УПП у м. Полтаві ОСОБА_2 законно та обґрунтовано виніс постанову серії НК №298939 від 24.11.2018 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Щодо посилань позивача на те, що у відповідача не було права вимагати для перевірки поліс (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки ним не було порушено правил дорожнього руху, суд зазначає наступне.

Статтею 53 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено право органів Національної поліції перевіряти наявність чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а підпунктами 2.1, 2.4 ПДР України, встановлено обов'язок водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред'явити такий поліс.

Крім того, згідно статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частинами першою-третьою, п'ятою-шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою-третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1-126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У відповідності до вимог частини третьої статті 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього кодексу.

Аналіз положень частин першої - третьої статті 258 КУпАП дозволяє дійти висновку, що їх дія поширюється:

1) на правопорушення, визначені в частині першій цієї статті;

2) у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

3) на випадки, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Частина друга статті 258 КУпАП надає право Національній поліції не складати протокол про вчинення адміністративних правопорушень, у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно на ці правовідносини поширюється положення частини четвертої статті 258 КУпАП, коли уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Отже, під час оформлення матеріалів про адміністративні порушення за вчинення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі, зафіксованих в автоматичному режимі, зокрема, передбаченого статтею 126 КУпАП, у працівників Національної поліції відсутній обов'язок складати протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, відповідно до статті 258 КУпАП, розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, здійснюється саме безпосередньо на місці вчинення правопорушення та без складання протоколу, що в свою чергу свідчить про дотримання відповідачем процедури розгляду справи та притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 21.11.2018 року по справі №465/6677/16-а.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на встановлення судом вказаних у оскаржуваній постанові обставин порушення позивачем п. 2.4 ПДР, а саме - ненадання позивачем на вимогу працівника поліції поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП, суд дійшов висновку, що постанова серії НК №298939 від 24.11.2018 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП є законною та обґрунтованою, у звязку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 3, 345, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону УПП в м. Полтаві ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №298939 від 24.11.2018 про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн 00 коп на ОСОБА_1 - залишити без змін.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Чутівський районний суд Полтавської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_2, паспорт серії КО №271825, виданий Чутівським РВ УМВС України в Полтавській області 09.11.2001 р.

Відповідач Інспектор роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2,адреса: 38751, вул. Кременчуцька, 2В, с. Розсошенці Полтавського району Полтавської області.

Повне судове рішення складено 26 лютого 2019 року.

Суддя О. І. Михайлюк