Справа № 815/7279/15
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2019 р.м.ОдесаСправа № 815/7279/15

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді - Димерлія О.О.

суддів - Єщенка О.В., Кравченка К.В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Одеської митниці ДФС, Державної казначейської служби України, за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору Дочірнє підприємство «Контейнерний термінал Одеса» Компанії Ейч Ейч Ел Ей Інтернешнл ГмбХ», ТОВ «Зорі Про», ТОВ «МСК-ІВТ-Термінал» про визнання дій протиправними та стягнення матеріальної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2015 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Одеської митниці ДФС, Державної казначейської служби України (далі - Одеська митниця ДФС, ДКС України) про:

- визнання протиправними дій Одеської митниці ДФС України, які полягають у несвоєчасній передачі тимчасово вилученого майна на підставі протоколів про порушення митних правил №0201/50000/15, №0202/50000/15, №0203/50000/15 від 13.03.2015 року, яке належить позивачу на склад митного органу;

- стягнення з Державного бюджету України на користь позивача суми матеріальної шкоди у розмірі 4758247,82 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач мав намір відправити вантаж (лісоматеріали) до Республіки Ізраїль про що декларантом були подані митні декларації на переміщення зазначеного товару в 30 контейнерах, однак Одеською митницею ДФС контейнери були заблоковані та заборонено їх завантаження на судно. В наслідок виявлення розбіжностей між фактичною вагою товару та зазначеною в деклараціях відповідачем були складені протоколи про порушення митних правил, а товар вилучений для розміщення на складах митного органу. За результатами розгляду протоколів про порушення митних правил у судовому порядку, провадження по ним було закрито за відсутності складу адміністративного правопорушення, що стало підставою для звернення до митного органу з вимогами про повернення вилученого товару. Проте, під час повернення товару позивачем було виявлено невідповідність товару тій якості, яка було до передачі товару на склади митниці. У зв'язку з погіршення якістю товару позивачем була проведена експертиза щодо якості продукції. На думку позивача, оскільки Одеська митниця ДФС відповідає за пошкодження товару, згідно вимог положень Митного кодексу України, що зберігається ним, завдана позивачу шкода має бути стягнута з відповідача у розмірі, який визначений при проведенні експертизи.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02 липня 2018 року позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Одеської митниці ДФС України, які полягають у несвоєчасній передачі тимчасово вилученого майна на підставі протоколів про порушення митних правил №0201/50000/15, №0202/50000/15, №0203/50000/15 від 13 березня 2015 року, яке належить позивачу на склад митного органу. Стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача суму матеріальної шкоди у розмірі 3133179,56 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог ФОП ОСОБА_1 відмовлено. Стягнуто з Одеської митниці ДФС за рахунок її бюджетних асигнувань на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1218 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що оскільки загальна сума витрат позивача по вилученому митним органом товару складає 3587107,34 грн., а зіпсований товар позивач продав, як технологічні дрова та отримав дохід у розмірі 453927,85 грн., то збитки позивача, які підлягають поверненню останньому з Державного бюджету України складають 3133179,49 грн..

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, Одеською митницею ДФС подано апеляційну скаргу у якій зазначено, що рішення суду першої інстанції є незаконними та необґрунтованим та прийняте з порушенням норм матеріального прав, а тому останній просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в поновному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що наявний у справі висновок експертизи складений с порушенням Положення про Інструкції призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, яка затверджена наказом Міністерством юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5. Зокрема, надання відповіді на питання про розмір матеріальної шкоди внаслідок пошкодження товару під час економічної, а не товарознавчої експертизи, свідчить про те, що висновки експерта зроблено з перевищенням наданих експерту повноважень та поза його компетенцією. Також, відповідач зазнає, що через властивості відповідного товару, а саме його великі габарити, зберігання його на власних складах Одеської митниці ДФС не було можливим. Крім того, під час передавання відповідачем товару на зберігання до ТОВ «Зорі Про» та ТОВ «МСК-ІВТ-Термінал» не було встановлено фактів пошкодження товарів позивача, а тому відповідальність за товар несе підприємство, на складах якого товар зберігається. До того ж, сума збитків не підтверджується матеріалами справи. Одеська митниця ДФС також вказує, що стягнення з Державного бюджету України на користь позивача витрат на вантажно-розвантажувальні роботи, перевезення, стафірування, проведення експертизи на загальну суму 369450,04 грн.) суперечить ч. 1 ст. 325 Митного кодексу України.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Перевіряючи повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Судом встановлено, що між ФОП ОСОБА_1 та Ізраїльською компанією «Levidey Lavi Import&Distribution Ltd» 26 серпня 2014 року укладений контракт № 11, а також між позивачем та Ізраїльською компанією «TREELOG L.T.D.» 15 січня 2015 року укладений контракт №15, за якими ФОП ОСОБА_1 мав намір здійснити відправлення вантажу лісоматеріалів з хвойної породи сосни (лісоматеріали свіже спиляні) до Республіки Ізраїль.

26 лютого 2015 року декларантом, з метою митного оформлення товару лісоматеріалів, код УКТЗЕД 4407 10 93 00, країна виробництва Україна, який переміщувався у 30 контейнерах, до Одеської митниці ДФС подані митні декларації № 500060702/2015/001305, № 500060702/2015/001306 та №500060702/2015/001247, по яким митним органом здійснене оформлення товару.

Однак, зазначені контейнери були заблоковані та їх завантаження на борт судна було заборонено в зв'язку із необхідністю переогляду товару, за результатами якого встановлені розбіжності у фактичній вазі товару з даними митних декларацій, що стало підставою для складання Одеською митницею ДФС протоколів про порушення митних правил від 13 березня 2015 року № 0201/50000/15, № 0202/50000/15 та №0203/50000/15 на ОСОБА_1 3 за ознаками складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України.

На підставі протоколу про порушення митних правил від 13 березня 2015 року №0201/50000/15, в порядку ст. 511 Митного кодексу України, Одеською митницею ДФС тимчасово вилучено товар, який переміщувався в 15 контейнерах, який перебував в зоні митного контролю на території митного терміналу ДП «ГПК Україна» та 2 червня 2015 року його було розміщено на склад ТОВ «ЗОРІ ПРО» на підставі договору про надання послуг відповідального зберігання від 26 січня 2015 року, про що свідчить лист Одеської митниці ДФС від 26 листопада 2015 року № 10069/5/15-70-26-02, від 12 січня 2016 року №114/10/15-70-26-02.

На підставі протоколів про порушення митних правил від 13 березня 2015 року № 0202/50000/15 та №0203/50000/15, в порядку ст. 511 Митного кодексу України, Одеською митницею ДФС тимчасово вилучено товар, який переміщався в 15 контейнерах, цей товар перебував в зоні митного контролю на території митного терміналу ДП «ГПК Україна» та 25 вересня 2015 року його було розміщено на склад ТОВ «МСК-ІВТ-ТЕРМІНАЛ», про що свідчить лист Одеської митниці ДФС від 12 січня 2016 року №114/10/15-70-26-02.

Рішеннями Малиновського районного суду м. Одеси від 3 липня 2015 року по справі №521/10398/15-п, від 1 вересня 2015 року по справі №521/12850/15-п, які набрали законної сили, провадження по адміністративним справам відносно позивача були закриті за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України, а також зобов'язано Одеську митницю ДФС повернути позивачу товар, вилучений за протоколами № 0201/50000/15, № 0202/50000/15 та №0203/50000/15.

Відповідно до ст. 528 Митного кодексу України у разі якщо за результатами перевірки законності та обґрунтованості постанови суду у справі про порушення митних правил ця постанова буде скасована, а справа закрита, конфісковані товари, повертаються особі, яка притягалася до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, або її представникові. Якщо конфісковані товари неможливо повернути в натурі, повертається їхня вартість за вирахуванням сум належних митних платежів за ставками, що діяли на день конфіскації.

На виконання наведених вище приписів Митного кодексу України, 7 та 11 вересня 2015 року представником позивача до Одеської митниці ДФС були подані заяви про повернення вилученого майна та за накладними від 12 та 15 жовтня 2015 року товар був повернутий позивачу, проте він не відповідав тій якості, яка була під час відправки товару: виявлені цвіль, пліснява, мох, гниль у вигляді чорних плям, зеленого грибку або синяви, що є наслідком неправильного зберігання товару (свіжеспиляних лісоматеріалів ) в контейнерах понад 3-6 місяців, про що було зазначено в накладних.

У зв'язку з погіршенням якості товару, 16 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Одеської регіональної торгово-промислової палати із заявою на проведення експертизи якості продукції.

Відповідно до висновку експерта № УТЕ-1624 від 3 листопада 2015 року, пред'явлені пиломатеріали хвойних порід (сосна) дошки обрізні у кількості 1137,45 м3 по наявності грибних поразок деревини розподіляються наступним чином: 227,490 м3 дощок з наявністю деревозабарвлюючих грибів, які не визивають гнилі, які не впливають на фізико-механічні властивості деревини, а лише псують її зовнішній вигляд; 909,960 м3 дощок з наявністю деревозабарвлюючих грибів, які проникають у деревину глибиною більше 2 мм і дереворуйнівних грибів, які псують зовнішній вигляд і руйнують деревину. Дані дошки можуть бути використані для мало відповідальних деталей, розкрою та дрібні заготовки різноманітного призначення. Зазначені грибні поразки утворюються в результаті підвищеної вологості деревини при тривалому, неправильному зберіганні (т. 1, а. с. 85-130).

За умовами контрактів від 26 серпня 2014 року № 11 та від 15 січня 2015 року № 15, які зазначені в специфікаціях до цих контрактів, сосна має бути природної вологості не допускається її зміна кольору, гниль, червоточина, тріщини, обзол.

Враховуючи зазначені вище обставини, ОСОБА_1 просить стягнути з Державного бюджету України на його користь загальну вартість лісоматеріалів та додаткові витрати на вантажно-розвантажувальні роботи, перевезення, стафірування, проведення експертизи якості продукції, які стали наслідком неправомірних дій відповідача, а також з урахуванням висновків судово-економічної експертизи, просить суд стягнути з Державного бюджету України на його користь суму матеріальної шкоди, яка включає збитки позивача та упущену вигоду всього в розмірі 4758247,82 грн..

Як встановлено матеріалами справи, відповідно до висновку № 2 судово-економічної експертизи по цій справі, складеного 21 березня 2018 року судовим експертом ОСОБА_4 (свідоцтво Міністерства юстиції України № 960 від 26.01.2006 року) документально підтверджуються:

- витрати на придбання позивачем дошки обрізної та сировини (деревини сосни) для виготовлення дошки обрізної в загальному об'ємі 1137,45 м3 на суму 1855604,93 грн.;

- витрати на виробництво з сировини дошки обрізної, транспортно-експедиційні витрати та інші витрати по цій дошці на суму 1362052,37 грн.;

- витрати понесені позивачем після повернення дошки обрізної в об'ємі 1137,45 м3 Одеською митницею ДФС на вантажно-розвантажувальні роботи контейнерів ПАО «Ільїчівськзовніштранс», ТОВ «ЗОРІ ПРО», перевезення, стафірування, навантажувально-розвантажувальні роботи ТОВ «МСІТ СЕРВІС» та проведення експертизи № УТЕ-1624, а також інші витрати в сумі 369450,04 грн. (т. 7, а. с. 2-57).

Усі первинні документи надані позивачем щодо придбання ФОП ОСОБА_1 дошки обрізної та сировини для її виготовлення, витрат, понесених на виробництво з сировини товару, транспортно-експедиційних витрат, тощо, витрат на вантажно-розвантажувальні роботи, перевезення, стафірування товару після його повернення позивачу, реалізації зіпсованого товару після його повернення позивачу, можливого отримання доходу в разі відправлення товару до Республіки Ізраїль за контрактами з «Levidey Lavi Import&Distribution Ltd» та «TREELOG L.T.D.», були предметом дослідження названої судово-економічної експертизи.

Отже, зі змісту висновку вбачається, що за умови реалізації дошки обрізної за контрактами з Ізраїльськими компаніями «Levidey Lavi Import&Distribution Ltd» та «TREELOG L.T.D.» позивач мав отримати дохід у розмірі 5212175,67 грн. та прибуток, в даному випадку, склав би 1625068,26 грн., тобто, зазначений прибуток є розміром упущеної вигоди позивача.

Таким чином, загальна сума витрат позивача по вилученому митним органом товару склала 3587107,34 грн., проте, оскільки позивач продав зіпсований товар, як технологічні дрова та отримав дохід в розмірі 453927,85 грн., збитки позивача склали 3133179,49 грн.

Тобто, розмір матеріальної шкоди спричиненої позивачу становить - 3133179,56 грн. фактичних збитків та 1625068,26 грн. упущеної вигоди, що разом складає 4758247,82 грн..

З урахуванням викладеного вище, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріалами справи та висновком судово-економічної експертизи підтверджується спричинення позивачу матеріальної шкоди вилученням товару, який він мав експортувати до Республіки Ізраїль та висновком експертизи встановлена сума цієї шкоди.

Відповідно до п. 6 ч. 5 ст. 238, ч. 1, 3 ст. 239 Митного кодексу України (далі - МК України ) на складах органів доходів і зборів можуть зберігатися товари, вилучені відповідно до ст. 511 цього Кодексу.

Під складами органів доходів і зборів розуміються складські приміщення, резервуари, криті та відкриті майданчики, холодильні чи морозильні камери, які належать органам доходів і зборів або використовуються ними і спеціально обладнані для зберігання товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Порядок роботи складу митного органу визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з п. п. 5.1.10 п. 5.1 Порядку роботи складу митниці ДФС, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 627 від 30 травня 2012 року (в редакцій на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок № 627) товари, тимчасово вилучені в справах про порушення митних правил передаються на склад митного органу протягом поточного робочого дня, впродовж якого вони були вилучені. У виняткових випадках за наявності обґрунтованих підстав організація передачі товарів може бути продовжена начальником підрозділу по боротьбі з контрабандою та порушеннями митних правил за погодженням з начальником господарсько-експлуатаційного відділу на строк не більше 2 діб.

Відповідно до ст. 329 МК України з метою забезпечення здійснення органами доходів і зборів митного контролю товарів, транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, проведення заходів, пов'язаних з виявленням, попередженням та припиненням контрабанди і порушень митних правил, у пунктах пропуску через державний кордон України, на територіях морських і річкових портів, аеропортів, на залізничних станціях та на територіях підприємств, вільних митних зон, митних складів, складів тимчасового зберігання, а також в інших місцях, визначених відповідно до цього Кодексу, створюються зони митного контролю

На підставі ч. 4 ст. 239 цього кодексу вбачається, що товари, які через свої властивості не можуть зберігатися на складі органу доходів і зборів, за рішенням керівника органу доходів і зборів або особи, яка виконує його обов'язки, можуть передаватися органами доходів і зборів на зберігання підприємствам, на складах яких створено необхідні умови для належного зберігання таких товарів. Для цілей цього Кодексу таке зберігання вважається зберіганням на складі органу доходів і зборів.

При цьому, відповідно до п. 4.3, 5.1 Порядку № 627 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) обов'язок щодо підготовки договорів зберігання між митницею і відповідним підприємством та підготовка акта приймання-передавання товарів покладається на уповноважену особу господарсько-експлуатаційного відділу митного органу.

Розміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення на склад Митниці здійснюється на підставі первинних прибуткових документів, якими в даному випадку є опис предметів, складений на підставі процесуальних документів (п. п. 5.1.10 Порядку).

Частиною 5 ст. 239 Митного кодексу України, п. 1.5 Порядку роботи складу митниці ДФС, органи доходів і зборів несуть передбачену законом відповідальність за втрату або пошкодження товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що зберігаються ними. У випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, таку відповідальність несе адміністрація підприємств, на складах яких розміщуються товари, передані органами доходів і зборів цим підприємствам на зберігання.

Згідно із ч. 3 ст. 243 Митного кодексу України якщо за рішенням суду по справі до особи, яка вчинила порушення митних правил, не буде застосовано стягнення у вигляді конфіскації товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, або провадження у справі про порушення митних правил буде припинено, ці товари, транспортні засоби можуть бути видані власникові або уповноваженій ним особі лише після здійснення їх митного оформлення зі сплатою відповідних митних платежів, якщо таке оформлення не було попередньо здійснено, а митні платежі не сплачувалися. При цьому у разі припинення провадження у справі про порушення митних правил за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення витрати органу доходів і зборів на зберігання зазначених вище товарів, транспортних засобів власником цих товарів, транспортних засобів або уповноваженою ним особою не відшкодовуються.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дії Одеської митниці ДФС, які полягають в несвоєчасній передачі тимчасово вилученого майна на підставі протоколів про порушення митних правил від 13 березня 2015 року № 0201/50000/15, № 0202/50000/15 та № 0203/50000/15 на склад митного органу, який належить ОСОБА_1, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити.

Матеріалами справи встановлено, що з моменту тимчасового вилучення у позивача товару - 13 березня 2015 року та до моменту розміщення його на складах ТОВ «ЗОРІ ПРО», ТОВ «МСК-ІВТ-ТЕРМІНАЛ» - 2 червеня 2015 року та 25 вересня 2015 року, лісоматеріали перебували в зоні митного контролю на території митного терміналу ДП «ГПК Україна», що підтверджується листом Одеської митниці ДФС від 12 січня 2016 року № 114/10/15-70-26-02, від 26 листопада 2015 року № 10068/5/15-70-26-02 (т. 1 а. с. 173-174, 228-229).

Також зі змісту цього листа вбачається, що весь цей період товари перебували в контейнерах, в яких вони переміщувались.

Отже, враховуючи наведене, цілком очевидно, що зберігання товару у контейнерах понад три та шість місяців призвело до утворення підвищеної вологості і як наслідок грибних уражень.

Таким чином, тимчасово вилучений 13 березня 2015 року товар Одеською митницею перебував в зоні митного контролю до моменту передачі його на зберігання на складах ТОВ «ЗОРІ ПРО», ТОВ «МСК-ІВТ-ТЕРМІНАЛ» 2 червня 2015 року та 25 вересня 2015 року, тобто, Одеською митницею ДФС порушені норми Порядку № 627 щодо передачі товару на склад митного органу протягом 2х діб із значним перевищенням цих строків.

Так, апеляційний суд відхиляє посилання митного органу, що при передачі товару на склади пошкоджень останнього виявлено не було та відповідальність за товар несе адміністрація підприємства, на якому зберігається товар, оскільки з моменту його вилучення, згідно протоколів, до передачі на склади пройшло 3 та 6 місяців, що є порушенням Порядку роботи складу митниці ДФС.

Крім того, як вже було зазначено вище, митниця несе передбачену законом відповідальність за втрату або пошкодження товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що зберігаються нею (п. 1.5 Порядку).

В матеріалах справи наявні описи предметів затриманих у справах про порушення митних правил №0201/50000/15, №0202/50000/15, №0203/50000/15, акти приймання передачі на зберігання товарів, договори про надання послуг відповідального зберігання з ТОВ «ЗОРІ ПРО», ТОВ «МСК-ІВТ-ТЕРМІНАЛ», з яких також підтверджується передача на зберігання цим підприємствам лісоматеріалу, вилученого у позивача саме 2 червня 2015 року та 25 вересня 2015 року (т. 2 а. с. 15-40, 126-133).

Посилання Одеської митниці, що Порядок № 627 передбачає тільки передачу товару на склад митниці протягом 2-ох днів, а не передачу на зберігання іншим підприємствам, є необґрунтованими, оскільки за п. 4.3 зазначеного Порядку товари, які через свої властивості не можуть зберігатися на складі митного органу можуть передаватися митним органом з договором зберігання підприємствам, на складах яких створено необхідні умови для належного зберігання таких товарів. Для цілей цього Порядку таке зберігання вважається зберіганням на складі митного органу.

З урахуванням наведених вище обставин, апеляційний суд приходить до висновку про протиправність дій Одеської митниці ДФС України, які полягають у несвоєчасній передачі тимчасово вилученого майна на підставі протоколів про порушення митних правил №0201/50000/15, №0202/50000/15 та № 0203/50000/15 від 13 березня 2015 року на склад митного органу, яке належить позивачу.

Щодо тверджень Одеської митниці ДФС, що експертний висновок зроблено з перевищенням наданих експерту повноважень та поза його компетенцією, оскільки відсутні дані про наявність у судового експерта ОСОБА_4 відповідної спеціальності, зокрема щодо приведення останньою саме товарознавчої експертизи на думку митного органу, колегія судді вважає за необхідне зазначити.

Так, апелянт зазначає, що у висновку судово-економічної експертизи визначено розмір матеріальної шкоди заподіяної ОСОБА_1 внаслідок пошкодження (псування) товару не є належним доказом по справі, оскільки зроблений у рамках економічної експертизи, а не товарознавчої експертизи.

Зі змісту судово-економічної експертизи вбачається, що перед експертом були поставлені питання, які згідно з Науково-методичними рекомендаціями з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року № 53/5 відносяться до спеціалізації 11.1 «Дослідження документів бухгалтерського, податкового обліку і звітності», а саме: чи підтверджуються документально придбання, витрати понесені при виробництві, витрати понесені після повернення товару, розмір загальних витрат, встановлення доходу від реалізації, розмір упущеної вигоди, розмір матеріальної шкоди.

Отже, перед експертом-економістом не ставилось питання щодо визначення якості товару.

При встановленні розміру заподіяної шкоди позивачу, експерт-економіст, серед іншого, використовувала висновки експертизи № УТЭ-1624 від 3 листопада 2015 року Одеської регіональної торгово-промислової палати, зроблений експертом-товарознавцем ОСОБА_5, про що значено у самому тексті вимовку № 2 судово-економічної експертизи (стр. 38).

Згідно ст. 11 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», торгово- промислові палати мають право: проводити на замовлення українських та іноземних підприємців експертизу, контроль якості, кількості, комплектності товарів (у тому числі експортних та імпортних) і визначати їх вартість. Методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов'язковими для застосування на всій території України.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що товарознавчу експертизу по встановленні якості товару було проведено експертом Одеської регіональної торгово-промислової палати ОСОБА_5, висновок якої складено 3 листопада 2015 року за № УТЭ-1624, який в свою чергу в подальшому з фотознімками був наданий експерту-економісту ОСОБА_4 для проведення відповідної судово-економічної експертизи.

Крім того, відповідно до Інструкції про порядок призначення та проведення судових експертиз, висновок експертизи ОСОБА_4 підписаний та скріплений печаткою, на якій зазначено реєстраційний номер платника податків, експерт має відповідне Свідоцтво та попереджений про кримінальну відповідальність.

На спростування доводів митного органу щодо проведення експертизи самостійно позивачем та наявності сумнівів у Одеської митниці ДФС, що судово-економічна експертиза проводилась саме над тим товаром який був заявлений ФОП ОСОБА_1 під час декларування на території митниці, апеляційний суд наголошує, що та обставина, що товар на момент декларування був у задовільному стані підтверджується МД-2 в якій у графі 33 вказано код товару згідно УКТ ЗЕД (Лісоматеріали

розпиляні або розколоті уздовж, розділені на шари або лущені, стругані або нестругані,

шліфовані або нешліфовані, які мають або не мають торцеві з'єднання, завтовшки більш

як 6 мм: хвойних порід: сосни звичайної виду Pinus sylvestris L.).

Згідно Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 30 травня 2012 року № 651 (далі- Порядок 651), під номером 1 зазначаються найменування та звичайний торговельнийопис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар (фізичні характеристики товару в обсязі, достатньому для однозначного віднесення його до коду згідно з УКТ ЗЕД, у кількості знаків, визначеній правилами заповнення графи 33 МД для відповідного митного режиму та особливостей переміщення): наприклад, комплектність або завершеність (зібраний/незібраний), кількісний та якісний склад (матеріал, речовина, суміш, сполука тощо), основні властивості товару (призначення, розмір, розфасування, пакування тощо).

До того ж, у протоколах про порушення митних правил зазначено, що 12 березня 2015 року на підставі рішення про здійснення переогляду посадовими особами управління аналізу ризиків та протидії митним правопорушенням Одеської митниці ДФС було проведено переогляд товарів, за результатами переогляду було встановлено певні невідповідності, проте, про наявність гнилі та плісняві на товарі який розмитнюється як 1 та 2 сорт не було зазначено.

Представником позивача також надано акти огляду товару від 19 та 20 лютого 2015 року, згідно яких покупець («Levidey Lavi Import&Distribution Ltd» та «TREELOG L.T.D.», Ізраїль) підтверджує те, що товар відповідає вимогам по якості 1 та 2 сорту (т. 11 а. с. 66, 67).

При цьому суд апеляційної інстанції зауважує, що у Одеської митниці ДФС була наявна можливість провести експертизу із залученням представника позивача під час перебування товару на території митного контролю, проте митний орган таким правом не скористався.

Натомість, накладними № 26 /в/ та 27 /в/ від 12 жовтня 2015 року та № 33 /в/ від 15 жовтня 2015 року при поверненні ФОП ОСОБА_1 конфіскованого товару у 30-ти контейнерах, в. о. начальником Одеської митниці ДФС підписано відповідні накладні та проставлено печатку про відпуск цього товару позивачу, згідно протоколів про порушення митних правил від 13 березня 2015 року № 0201/50000/15, № 0202/50000/15 та № 0203/50000/15, чим фактично Одеська митниця надала згоду на вивезення лісоматеріалів з території митного контролю та погодилась із зауваженнями представника позивача про погіршення стану товару про що останнім зроблено запас у відповідних накладних.

Так, у відповідних накладних представником позивача було вказано, що лісоматеріали, не відповідають тій якості, що передбачена умовами договору та фактичній якості на момент відправки товару, а саме: виявлена цвіль, пліснява, мох, гниль у вигляді чорних плям, зеленого грибка або синяви, наслідком чого, стало неправильне зберігання товару у зв'язку з зберіганням свіжоспилених лісоматеріалів у контейнерах понад три або шість місяців.

Таким чином, сторонами по справі підтверджено який саме товар вивозився з території митного контролю та які були зауваження з приводу цього.

З ГОСТу 8486-86 "Пиломатериалы хвойных пород", вбачається, що гниль у пиломатеріалах 1,2,3 сортів не допускається, у пиломатеріалах 4 сорту-допускається, далі мовою оригіналу "только пестрая ситовая ядровая гниль в виде пятен и полос общей площадью не более 10% площади пиломатериала".

Пунктом 2.9 ГОСТу 8486-86 передбачено, що сорт, характер обробки, розміри та порода деревини повинні бути вказані в специфікації споживача.

Додатком до ГОСТу 8486-86 визначено основні призначення пиломатеріалів, далі мовою оригіналу "1,2,3 сорт - строительство и ремонтно-эксплуатационные нужды, элементы несущих конструкций, детали окон и дверей, строганые детали, детали деревянных домов и др. Производство различных изделий деревообработки, включая мебель, клерку для заливных и сухотарных бочек, спецтару. 4 сорт - для использования на малоответственные детали в строительстве, раскроя на мелкие заготовки различного назначения".

Отже, на підставі викладеного вище випливає, що через довготривале неправильне зберігання, зіпсовані пиломатеріали не можна використовувати в будівництві, оскільки останні не відповідають тій якості, що передбачена умовами договору та фактичної якості на момент відправи товару, через що не може бути відправлений за контрактами на адресу компаній-одержувачів «Levidey Lavi Import&Distribution Ltd» та «TREELOG L.T.D.».

За змістом ст.71 КАС України в редакції, чинній на час ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої наведеної статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною першою ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

Статтею 1173 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (ст. 1174 ЦК України).

Збитки, завдані підприємцю внаслідок порушення громадянами чи юридичними особами, органами державної влади чи органами місцевого самоврядування його майнових прав, відшкодовуються підприємцю відповідно до цього Кодексу та інших законів (ст. 47 Господарського кодексу України).

Таким чином, безпідставними є доводи скаржника, що держава не може відповідати за збитки, завдані посадовими або службовими особами відповідача.

Під шкодою у розумінні вищенаведених норм права слід розуміти матеріальну шкоду, що виражається у зменшенні майна позивача в результаті порушення належного йому майнового права та втрати матеріальних цінностей на які останній вправі був розраховувати.

У відповідності до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відтак, необхідною підставою для стягнення збитків з держави є факти неправомірних дій державного органу, наявність шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 11 грудня 2018 року по справі № 2а-0770/814/12.

Статтею 27 Митного кодексу України передбачено, що якщо задоволення скарги на рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів або їх посадових осіб пов'язане з виплатою грошових сум, їх виплата здійснюється за рахунок державного бюджету органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, на підставі рішення суду, органу чи посадової особи щодо задоволення скарги повністю або частково в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 25 Бюджетного кодексу України казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Згідно з п. 35 «Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», затвердженого 3 серпня 2011 року постановою Кабінету Міністрів України №845, казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації), в тому числі, шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Одеської митниці ДФС України, які полягли у несвоєчасній передачі тимчасово вилученого майна на підставі протоколів про порушення митних правил № 0201/50000/15, № 0202/50000/15, № 0203/50000/15 від 13 березня 2015 року, що також підтверджуються матеріалами справи, та висновком судово-економічної експертизою по цій справі, а також стягнення з Державного бюджету України на користь позивача суми матеріальної шкоди у розмірі в частині 3133179,56 грн. підлягають задоволенню.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржена постанова без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби України - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 2 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Одеської митниці ДФС, Державної казначейської служби України, за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору Дочірнє підприємство «Контейнерний термінал Одеса» Компанії Ейч Ейч Ел Ей Інтернешнл ГмбХ», ТОВ «Зорі Про», ТОВ «МСК-ІВТ-Термінал» про визнання дій протиправними та стягнення матеріальної шкоди - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду на протязі тридцяти днів.

Головуючий суддя Димерлій О.О.
Судді Кравченко К.В. Єщенко О.В.