Справа № 280/5582/18
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

25 лютого 2019 року Справа № 280/5582/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стрельнікової Н.В., за участю секретаря судового засідання Фесик А.В. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління Держпраці у Запорізькій області

про визнання дій протиправними та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Держпраці у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить:

-визнати протиправними дії відповідача щодо винесення постанови від 28 серпня 2018 року №ЗП1516/5/АВ/П/ТД-ФС;

-скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими особами від 28.08.2018 №ЗП1516/5/АВ/П/-ФС;

В обґрунтування позову зазначено, що оскаржувана постанова про накладення штрафу є протиправною, оскільки її винесено з порушенням Порядку №509. Вказує, що відповідачем не дотримано вимог п. 6 Порядку №509 щодо належного повідомлення субєкта господарювання про розгляд справи, у звязку з чим позивачка була позбавлена надати пояснення та докази, які могли бути враховані відповідачем. Крім того, в порушення п.8 Порядку №509 про наявність спірної постанови позивачці стало відомо лише після отримання листа державного виконавця з постановою про відкриття виконавчого провадження. Також, при винесенні спірної постанови відповідачем не було враховано, що позивачем було включено відомості щодо осіб, яких на думку відповідача допущено до роботи без оформлення трудового договору (контракту), до періодичних звітів, які надані до територіальних органів ДФС щодо своєчасного нарахування та сплати сум єдиного соціального внеску на розміри нарахованих та виплачених сум єдиного соціального внеску на розмірі нарахованих та виплачених сум заробітної плати цим особам, що підтверджується відомостями про нарахування заробітної плати, табелем. Просить позов задовольнити.

Відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на адміністративний позов (вх.№2809 від 23.01.2019). Зокрема зазначив, що у ході інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 було встановлено що гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були допущені до роботи без належного оформлення трудових відносин. Отже, відповідач стверджує, що позивачем порушено вимоги ч. 3 ст. 24 КЗпП України у звязку з чим прийнято спірне рішення про накладення штрафу. З огляду на викладене, зазначає, що прийняте рішення є законним, обґрунтованим та відповідає вимогам чинного законодавства і просить відмовити позивачу у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 28.12.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 24.01.2019 без повідомлення (виклику) сторін.

Також, ухвалою судді від 28.12.2018 задоволено клопотання позивача про забезпечення позову та зупинено дію постанови Головного управління Держпраці у Запорізькій області від 28.08.2018 №ЗП1516/5/АВ/П/ТД-ФС про накладення штрафу на фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 у сумі 223380 грн. до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

У відповідності до п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа є справою незначної складності, та згідно ст.ст. 257, 263 розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Статтею 258 КАС України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Отже, відповідно до вищевказаних приписів КАС України, справу розглянуто судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у межах строку, встановленого ст. 258 КАС України.

Суд, оцінивши повідомлені позивачем обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

В період з 08.08.2018 по 09.08.2018 на підставі наказу ГУ Держпраці у Запорізькій області від 08.08.2018 №1250, направлення №616 від 08.08.2018, проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 за адресою: Запорізька область, Якимівський район, смт. Кирилівка, вул. Санаторна, 44 (а.с. 70-72).

За результатом інспекційного відвідування складено ОСОБА_3 №ЗП1516/5/АВ від 09.08.2018, згідно з Розділом ІІІ якого виявлені порушення: ч.3 ст. 24 КЗпП України.

В ході інспекційного відвідування встановлено, що гр. ОСОБА_2 працює на посаді офіціантки у столовій з 02.08.2018, власником якої є ФОП ОСОБА_1 Також встановлено, що гр. ОСОБА_3 працює на посаді продавця у продуктовій крамниці з 28.07.2018, яка належить ФОП ОСОБА_1. На факт оформлення відносин між ОСОБА_2, ОСОБА_3 (виконавці) та ФОП ОСОБА_1 (замовник) надані договори про надання послуг від 02.08.2018 та від 28.07.2018 відповідно. Згідно вказаних договорів, замовник зобовязаний приймати від виконавця результати надання послуг і оплачувати їх у розмірах і в строк, передбачений договором. Інспектором зроблений висновок, що відносини які складаються між виконавцями та замовником передбачають виконання роботи та мають на меті саме процес праці, що є притаманним для трудових договорів, таким чином ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були допущені до роботи без належного оформлення трудових відносин.

10.08.2018 відповідачем прийнято Припис про усунення виявлених порушень №ЗП1516/5/АВ/П (а.с.73-75).

28.08.2018 відповідачем винесено Постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЗП1516/5/АВ/П/ТД-ФС, якою накладено штраф на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 у сумі 223 380 грн. (а.с. 76-77).

Не погоджуючись із діями відповідача щодо винесення постанови та з вимогою про скасування постанови про накладення штрафу, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 05.04.2007 № 877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - Закон України №877-V) державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

У відповідності до ч. 5 ст. 2 Закону України №877-V зазначені у частині четвертій цієї статті органи (в тому числі, органи державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення), що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов'язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У зв'язку із набуттям чинності 16.05.2017 постанови Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295 затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок № 295), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю.

У відповідності до п. 2 Порядку № 295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

У частині 6 пункту 5 Порядку зазначається, що інспекційні відвідування проводяться, зокрема, за інформацією Пенсійного фонду України та його територіальних органів про працівників, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року.

Рішення про доцільність проведення відповідних заходів з підстав, визначених підпунктами 5-7 цього пункту та пунктом 31 цього Порядку, приймає керівник органу контролю, його заступник.

Згідно з п.27 Порядку №295, у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об'єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначає Кодекс законів про працю України № 322-VIII від 10 грудня 1971 року.

Відповідно до частини 1 статті 1 КЗпП України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

За визначенням, наведеним у частині 1 статті 21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

У відповідності до ч. 3 статті 24 КЗпП України, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При розгляді справи судом встановлено, що ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) зареєстрована як фізична особа-підприємець 02.06.2003 про що свідчить копія Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Основним видом діяльності позивача є 47.29 роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в неспеціалізованих магазинах; 56.29 Постачання інших готових страв. (а.с. 14-15).

ОСОБА_4 №ЗП1516/5/АВ від 09.08.2018, в ході інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 виявлені порушення: ч.3 ст. 24 КЗпП України, а саме гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_3 були допущені до роботи без належного оформлення трудових відносин.

10.08.2018 відповідачем прийнято Припис про усунення виявлених порушень №ЗП1516/5/АВ/П (а.с.73-75).

28.08.2018 відповідачем винесено Постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЗП1516/5/АВ/П/ТД-ФС, якою накладено штраф на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 у сумі 223 380 грн. (а.с. 76-77).

У відповідності до абз. 1 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу зокрема у разі:

-фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника щодо якого скоєно порушення;

Згідно із ч. 4 ст. 265 КЗпП України штрафи, зазначені у частині другій цієї статті накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2015 (далі - Порядок № 509) визначено, що цей порядок визначає механізм накладення на субєктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення».

У відповідності до п. 3 Порядку № 509 уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу.

Пунктами 4 та 5 Порядку№ 509 передбачено, що справа розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд. У разі надходження від суб'єкта господарювання або роботодавця, щодо якого порушено справу, обґрунтованого клопотання про відкладення її розгляду, строк розгляду справи може бути продовжений Головою Держпраці, його заступниками, але не більше ніж на 10 днів.

При цьому пунктом 6 вказаного Порядку встановлено, що про розгляд справи Держпраці та її територіальні органи письмово повідомляють суб'єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п'ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в Держпраці чи її територіальному органі, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Як стверджує відповідач, у зв'язку з виявленими порушеннями, які зафіксовано в акті № ЗП 1516/5/АВ від 09.08.2018 відповідачем прийнято рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу на позивача. На підставі прийнятого рішення листом № 08/03.4-06/6371 від 20.08.2018 позивача повідомлено про розгляд справи 28.08.2018 року о 15 годині 30 хвилин. Повідомлення про розгляд справи надіслано рекомендованим листом 21.08.2018 року, що підтверджується фіскальним чеком.

Разом із тим, в матеріалах справи наявна роздруківка з офіційного сайту Укрпошти (а.с. 16), згідно якої вищевказане повідомлення з трек-номером 610 було вручене ОСОБА_1 особисто 03.10.2018 року, тобто вже після фактичного розгляду справи та винесення постанови.

За приписами п.7 Порядку №509 справу може бути розглянуто без участі представника субєкта господарювання у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Таким чином, відповідачем порушений 5-денний строк повідомлення до дати розгляду справи, встановлений Порядком № 509, оскільки надіслання рекомендованого листа з повідомленням про розгляд справи за 7 днів до її розгляду, не може вважатися таким, що ФОП ОСОБА_1 належним чином проінформовано про дату розгляду, тому у начальника Головного управління Держпраці Запорізької області не було підстав проводити розгляд справи у відсутність ФОП ОСОБА_1

Отже, не повідомивши ФОП ОСОБА_1 належним чином про час і місце розгляду справи, Головне управління Держпраці у Запорізькій області фактично позбавило її права надати пояснення та докази, які могли бути враховані ГУ Держпраці у Запорізькій області при винесенні постанови. Зокрема при винесенні спірної постанови відповідачем не було враховано, що позивачем було включено відомості щодо осіб, яких на думку відповідача допущено до роботи без оформлення трудового договору (контракту), до періодичних звітів, які надані до територіальних органів ДФС щодо своєчасного нарахування та сплати сум єдиного соціального внеску на розміри нарахованих та виплачених сум єдиного соціального внеску на розмірі нарахованих та виплачених сум заробітної плати цим особам, що підтверджується відомостями про нарахування заробітної плати, табелем (а.с. 22-26).

Внаслідок цього Головне управління Держпраці у Запорізькій області порушило принципи змагальності та рівності сторін, які є елементами права на справедливий розгляд.

Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, м. Венеція, 25-26 березня 2011 року).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб,, що передбачені Конституцією та законами України. Саме це положення Конституції України на найвищому рівні гарантує дотримання прав особи під час та в результаті вчинення органами державної влади, органами місцевого самоврядування та їх посадовими особами (суб'єктами владних повноважень, владними суб'єктами) відносно особи юридично значущих дій або прийняття рішень.

Так, постановою про накладення штрафу від 28.08.2018 №ЗП1516/5/АВ/П/ТД-ФС (а.с. 20-21), керуючись абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, за наслідками перевірки на підставі акту інспекційного відвідування №ЗП1516/5/АВ від 09.08.2018 року, накладено на ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 223 380 гривень.

Разом із тим, за результатами перевірки працівниками управління Держпраці за цим фактом та на підставі цього ж акту інспекційного відвідування №ЗП1516/5/АВ від 09.08.2018 року, було складено протокол відносно посадової особи з організаційно-розпорядчими функціями ОСОБА_1, про адміністративне правопорушення, передбачене ч.І ст.41 КУпАП, та направлений для розгляду по суті до Якимівського районного суду Запорозької області.

Постановою Якимівського районного суду Запорозької області від 25.09.2018 по справі №330/2000/18 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного штрафу в розмірі 510 грн.

Згідно висновків зазначених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21.12.2018 року у справі № 814/2156/16, частиною 2 статті 265 Кодексу законів про працю України і статті 41 Кодексу про адміністративні правопорушення України передбачено відповідальність для фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, у вигляді штрафу, за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту). Суд звертає увагу, що і стаття 265 КЗпП, і стаття 41 КУпАП були викладені в такій редакції Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» від 28.12.2014 року.

Тобто ключової відмінністю цих двох статей є суб'єктний склад правопорушення. Завдяки цьому одночасно до відповідальності може бути притягнено юридичну особу як роботодавця (за ст. 265 КЗпП України) та посадову особу цієї юридичної особи (за ст. 41 КУпАП) за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудових відносин.

Однак, у разі притягнення до відповідальності фізичної особи-підприємця на підставі абзацу другого ч. 2 ст. 265 КЗпП і ст. 41 КУпАП, повністю збігаються суб'єкт відповідальності і вид порушення (допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору).

Водночас диспозиції абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України та ст.41 КУпАП в частині визначення правопорушення абсолютно тотожні: "фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту)", а обставини, що послугували підставою їх встановлення для позивача - ідентичні. Враховуючи вищенаведені ознаки, а також пріоритетність тлумачення, яке у найбільшій мірі відповідає інтересам людини, Суд дійшов висновку, що правопорушення, передбачені у частині 2 статті 265 КЗпП України так само, як і правопорушення, передбачене у статті 41 КУпАП, належить до адміністративної відповідальності.

На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку, що накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу постановою Управління Держпраці у Запорізькій області ЗП1516/5/АВ/П/ТД-ФС від 28 серпня 2018 року є притягненням до того самого виду відповідальності за те саме порушення вдруге, що являється грубим порушенням ст.61 Конституції України.

Надаючи правову оцінку спірному рішенню відповідача, суд виходить з приписів ч. 2 ст.2 КАС України, відповідно до яких встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі.

Частиною 1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

З урахуванням приписів ч.2 ст.2 КАС України, суд оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності приходить до висновку, що Постанова про накладення штрафу №ЗП1516/5/АВ/П/ТД-ФС від 28.08.2018 є протиправною, прийнятою, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не розсудливо, не пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), не з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення та з порушенням ст.61 Конституції України, а отже така постанова є протиправною і підлягає скасуванню.

Щодо вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо винесення спірної постанови, то суд вважає таку вимогу неналежно обраним позивачем способом захисту своїх прав, оскільки фактично задоволення такої вимоги не призведе до захисту прав позивача, у тому у цій частині вимог слід відмовити.

Сукупність вищенаведених встановлених обставин справи дає суду підстави визнати позовні вимоги обґрунтованими, доведеними матеріалами справи, і такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суб'єктом владних повноважень у справі було ГУ Держпраці у Запорізькій області, то з бюджетних асигнувань цього органу повинні бути присуджені позивачу судові витрати, документально підтверджені у сумі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8 - 10, 14, 90, 139, 143, 241 - 246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці України у Запорізькій області про визнання дій протиправними та скасування постанови, - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими особами від 28.08.2018 №ЗП1516/5/АВ/П/-ФС на фізичну особу- підприємця ОСОБА_1 у розмірі 223380 грн.

В іншій частині вимог відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 коп.) стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (72319, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Запорізькій області (69032, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, буд. 25, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі протягом тридцяти днів, з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 25.02.2019.

Суддя Н.В.Стрельнікова