Справа № 810/4033/18
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2019-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2019 року справа № 810/4033/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат "Біличі" до Ірпінського відділення Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат "Біличі" звернулось до суду з позовом до Ірпінського відділення Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування рішень про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску від 02.09.2015 №.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.08.2018 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що контролюючий орган, приймаючи оспорювані рішення, дійшов безпідставних висновків про порушення підприємством строків сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування.

Як зазначає позивач, фактично штрафні санкції контролюючим органом нараховано на суму зобов'язань, що увійшли до затвердженого господарським судом реєстру вимог кредиторів у рамках провадження у справі №Б8/022-12 про банкрутство ЗАТ (ПАТ) "Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат "Біличі", та які згодом стали предметом мирової угоди і були сплачені позивачем на користь відповідача у липні-вересні 2016 року згідно умов мирової угоди.

Позивач вважає, що порядок погашення заборгованості, визнаної та внесеної до реєстру вимог кредиторів у рамках провадження у справі про банкрутство, у тому числі підстави та види юридичної відповідальності за несвоєчасне погашення такої заборгованості, регулюється виключно положеннями Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відтак, нарахування відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" штрафних санкцій та пені на суми боргу, що були виплачені на виконання умов мирової угоди, затвердженої судом, не ґрунтується на вимогах закону.

Відповідач позов не визнав, на обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що оскільки мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), які виникли після введення мораторію, то і не припиняє заходів, спрямованих на їх забезпечення. Вказує, що невиконання таких обов'язків є правопорушенням.

Зазначає, що строк виконання зобов'язань із сплати страхових внесків настав у позивача після 22.10.2010, тобто після порушення провадження у справі про банкрутство, дія мораторію на виконання цих зобов'язань не поширюється.

У судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримував, просив позов задовольнити.

У судових засіданнях представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволені.

14.02.2019 від представника позивача через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.

На підставі ст. ст. 194, 205 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,02.09.2015 Вишгородською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області прийнято оспорюване рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску №, яким до позивача на підставі частини 10 та пункту 2 частини 11 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" застосовано штраф у розмірі 11788,33 грн. та нараховано пеню у розмірі 70501,94.

Не погодившись з вказаним рішенням позивач звернувся до суду.

Визначаючись чи було дотримано контролюючим органом вимог законодавства при визначені позивачеві штрафних санкцій за несвоєчасну сплату єдиного соціального внеску, суд виходив з наступного.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку врегульовано у Законі України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI).

У статті 1 Закону № 2464-VI визначено, що єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону № 2464-VI, платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Частиною 2 статті 6 Закону № 2464-VI передбачено, що платник єдиного внеску зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв'язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю.

Відповідно до частини 8 статті 9 Закону № 2464-VI, платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Частиною 12 цієї ж статті передбачено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом є недоїмкою (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону № 2464-VI).

Відповідно до частини 10 статті 25 Закону № 2464-VI, на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Водночас, відповідно до пункту 2 частини 11 статті 25 Закону № 2464-VI, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Таким чином умовою, з якою законодавець повязує можливість застосування визначених у статті 25 Закону № 2464-VI заходів примусу та стягнення, є наявність у платника ЄСВ недоїмки.

Як вбачається зі змісту заперечень відповідача, штрафні санкції позивачеві були визначені внаслідок несвоєчасної сплати заборгованості (недоїмки), що обліковувалась з 01.10.2013 на рахунку 1031 (КБК 71010000), та була передана з органу Пенсійного фонду України і складалась з недоїмки у розмірі 274546,87 грн. та залишку несплаченої пені у сумі 1764,40 грн.

Досліджуючи фактичні підстави виникнення заборгованості з ЄСВ у розмірі 276311,27 грн. (274546,87+1764,40), судом з'ясовано, що у 2012 році Управління Пенсійного фонду України у м. Ірпені Київської області звернулось до Господарського суду Київської області з заявою про банкрутство ЗАТ (ПАТ) "Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат "Біличі".

Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.02.2012 порушено провадження у справі №Б8/022-12 про банкрутство ЗАТ "Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат "Біличі"; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів відповідно до вимог статті 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.06.2015 визнані грошові вимоги ініціюючого кредитора - Управління Пенсійного фонду України у м. Ірпені Київської області у розмірі 510442,80 грн., у вигляді штрафних санкцій і пені у сумі 510442,80 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.12.2015 у справі №Б8/022-12 затверджено мирову угоду, укладену 29.10.2015 між боржником ПАТ "Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат "Біличі" та кредиторами боржника.

Відповідно до тексту мирової угоди, дана мирова угода укладена щодо вимог, включених до реєстру вимог кредиторів шостої черги у загальній сумі 510442,80 грн.

Умовами мирової угоди передбачено відстрочку на дев'ять місяців сплати Управлінню Пенсійного фонду у м. Ірпені Київської області боргу у розмірі 510442,80 грн., шляхом сплати його рівними частинами у сумі 85073,80 грн. щомісяця до останнього календарного дня місяця протягом шести місяців.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов мирової угоди платіжними дорученнями від 29.07.2016 №347, від 29.08.2016 №379 та від 27.09.2016 №388 позивачем було сплачено заборгованість з ЄСВ у розмірі 211652,85 грн.

Одночасно з зарахуванням вказаних коштів на рахунок ПАТ "Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат "Біличі", контролюючий орган в інтегрованій картці позивача з ЄСВ здійснював нарахування штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску, та у подальшому оформив рішенням, яке є предметом позову.

Таким чином, фактично штрафні санкції контролюючим органом було визначено позивачеві у зв'язку зі сплатою зобов'язань, що були включені до реєстру вимог кредиторів та згодом стали предметом мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду Київської області від 14.12.2015 у справі №Б8/022-12.

Умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів визначено у Законі України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14.05.1992 № 2343-XII (далі - Закон № 2343-XII).

Відповідно до статті 1 цього Закону, кредитор - це юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Як вбачається з матеріалів справи, грошові зобов'язання у розмірі 276311,27 грн., сплата яких потягла нарахування штрафних санкцій, виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство позивача та належать до конкурсних вимог.

Частиною 15 статті 16 Закону №2343-XII передбачено, що з моменту порушення провадження у справі про банкрутство пред'явлення конкурсними та забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення може відбуватися лише у порядку, передбаченому цим Законом, та в межах провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до статті 19 Закону №2343-XII мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення виконавчого провадження. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє органи державної виконавчої служби за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та знаходженням його майна.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів:

- забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах;

- забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій;

- не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій;

- зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію;

- не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Отже, з моменту порушення справи про банкрутство зупиняється виконання боржником зобов'язань щодо сплати податків, зборів, інших обов'язкових платежів, строк сплати яких настав на момент порушення справи про банкрутство, та виключається можливість стягнення таких зобов'язань за межами процедури банкрутства.

При цьому, за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань грошових зобов'язань, строк спати яких настав до дня порушення справи про банкрутство, не нараховується штраф та пеня або інші фінансові санкції.

Тобто, зобов'язання боржника (позивача), строк виконання яких настав на 21.02.2012 (дата порушення справи про банкрутство позивача) можуть виконуватись лише в процедурі провадження у справі про банкрутство у порядку господарського судочинства (конкурсні зобов'язання). Їх погашення у інший спосіб, у тому числі шляхом самостійного зарахування контролюючим органом у рахунок такого боргу платежів, спрямованих на сплату поточних зобов'язань з ЄСВ, не ґрунтується на вимогах закону.

Як вбачається з матеріалів справи, у даному випадку, між кредиторами та боржником (позивачем) було укладено мирову угоду, затверджену ухвалою Господарського суду Київської області від 14.12.2015 у справі №Б8/022-12.

Відповідно до статті 77 Закону №2343-XII, під мировою угодою у справі про банкрутство розуміється домовленість між боржником і кредиторами стосовно відстрочки та/або розстрочки, а також прощення (списання) кредиторами боргів боржника, яка оформляється шляхом укладення угоди між сторонами.

Мирова угода може бути укладена на будь-якій стадії провадження у справі про банкрутство. У процедурі розпорядження майном боржника мирову угоду може бути укладено лише після виявлення всіх кредиторів і затвердження господарським судом реєстру вимог кредиторів.

Згідно з частиною 2 статті 78 Закону №2343-XII, у разі якщо умови мирової угоди передбачають розстрочку чи відстрочку або прощення (списання) боргів чи їх частини, орган стягнення зобов'язаний погодитися із задоволенням частини вимог з податків, зборів (обов'язкових платежів) на умовах такої мирової угоди з метою забезпечення відновлення платоспроможності підприємства. При цьому податковий борг, який виник у строк, що передував трьом повним календарним рокам до дня подання заяви про порушення справи про банкрутство до господарського суду, визнається безнадійним та списується, а податкові зобов'язання чи податковий борг, які виникли у строк протягом трьох останніх перед днем подання заяви про порушення справи про банкрутство до господарського суду календарних років, розстрочується (відстрочується) або списується на умовах мирової угоди. Зазначену мирову угоду підписує керівник відповідного органу доходів і зборів за місцезнаходженням боржника.

Не підлягає прощенню (списанню) за умовами мирової угоди заборгованість із сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, невикористаних та своєчасно не повернутих коштів Фонду соціального страхування України.

Відповідно до частини 5 статті 81 Закону №2343-XII, з дня затвердження мирової угоди боржник приступає до погашення вимог кредиторів згідно з умовами цієї мирової угоди.

Таким чином, вимоги конкурсних кредиторів, що є предметом мирової угоди, затвердженої у рамках провадження про банкрутство, виконуються у порядку та строки, визначені цією мировою угодою та Законом №2343-XII.

При цьому, положення Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" до вказаних правовідносин не застосовуються.

Оскільки платіжними дорученнями від 29.07.2016 №347, від 29.08.2016 №379 та від 27.09.2016 №388 позивачем здійснювалась сплата заборгованості з єдиного соціального внеску, що була предметом мирової угоди, суд дійшов висновку, що відповідач не мав правових підстав для нарахування штрафних санкцій та пені у порядку, визначеному статтею 25 Закону № 2464-VI.

Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду з метою повного та всебічного встановлення усіх обставин справи, судом зобов'язано відповідача надати письмові пояснення щодо дати, номеру та звітного періоду звітності з ЄСВ, розміру визначеного у ній зобов'язання та моменту його фактичного погашення з посиланням на відповідний платіжний документ, розмір застосованої штрафної санкції у зв'язку з несвоєчасним погашенням самостійно визначених зобов'язань (розрахунку).

Вимог вказаної ухвали відповідач не виконав та не повідомив суд про причини, з яких надати відповідні розрахунки є неможливим.

Одночасно з цим, судом встановлено, що фактично штрафні санкції оспорюваним рішенням були накладені не у зв'язку з несплатою самостійно визначених грошових зобов'язань у звітах з ЄСВ за період 2015-2016 роки, а у зв'язку з наявністю в інтегрованій картці ПАТ "Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат "Біличі" недоїмки, у рахунок погашення якої контролюючий орган з 2013 року зараховує поточні платежі позивача, у тому числі платежі, що були здійснені платіжними дорученнями від 29.07.2016 №347, від 29.08.2016 №379 та від 27.09.2016 №388 на виконання мирової угоди.

При цьому, надати будь-які змістовні пояснення, що дозволяли б однозначно встановити причини утворення в інтегрованій картці позивача недоїмки, що потягнула за собою зміну призначення поточних платежів позивача і, як наслідок, застосування штрафних санкцій, контролюючий орган, незважаючи на неодноразові вимоги суду, не зміг.

Суд також зазначає, що протокольною ухвалою суду було витребувано у відповідача розрахунки, письмові пояснення, щодо підстав виникнення у ПАТ "Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат "Біличі" заборгованості (склад заборгованості, період виникнення).

Проте, відповідні розрахунки та пояснення орган Пенсійного фонду України також не надав.

У той же час, з огляду на відсутність у контролюючого органу інтегрованих карток (карток особового рахунку) позивача до 2013 року, однозначно ідентифікувати підставу виникнення у картках позивача недоїмки з наявних матеріалів справи не видається можливим.

Оскільки матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження фактичних обставин, покладених в основу оспорюваних рішень, суд дійшов висновку, що рішення відповідача про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 02.09.2015 є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому, скасовуючи оскаржуване рішення у повному обсязі, суд також виходить з правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 05.12.2006 у справі №21-527во06, відповідно до якої рішення, у якому недійсну частину не можна виокремити, ідентифікувати, є недійсним у цілому.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання цих вимог відповідач, як суб'єкт владних повноважень, доказів, які б спростували доводи позивача, не надав.

З огляду на зазначене, беручи до уваги докази наявні у матеріалах справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 02.09.2015.

3. Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства "Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат "Біличі" (ідентифікаційний код 00292474) за рахунок бюджетних асигнувань Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області (ідентифікаційний код 39466569) судовий збір у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного судупротягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Щавінський В.Р.