Справа № 300/361/19
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2019-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" березня 2019 р. справа № 300/361/19
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Скільського І.І.,
за участю секретаря судового засідання Гевак Л.І.,
представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача ОСОБА_2,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Івано-Франківській області
до відповідача: Богородчанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області
про скасування повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, -
ВСТАНОВИВ:
Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Івано-Франківській області (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Богородчанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області (далі - відповідач) про скасування повідомлення головного державного виконавця Богородчанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2, про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 07.02.2019 №759 щодо відмови у прийнятті до виконання виконавчого листа №809/827/18 виданого 27.12.2018 Івано-Франківським окружним адміністративним судом.
Позовні вимоги мотивовані тим, що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.11.2018 у справі № 809/827/18 задоволено позов позивача про вжиття заходів реагування. На підставі зазначеної постанови Івано-Франківським окружним адміністративним судом за заявою позивача видано виконавчий лист №809/827/18 від 27.12.2018. В подальшому позивач звернувся до відповідача із заявою про прийняття виконавчого листа до примусового виконання, проте отримав повідомлення головного державного виконавця про повернення виконавчого документа без виконання, у зв'язку з тим, що виконавчий документ предявлено до виконання не за підвідомчістю, оскільки згідно розділу І частини 4 Інструкції з організації примусового виконання рішень виконавчі документи, де боржниками є територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, місцеві прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи підвідомчі відділу примусового виконання рішень головних територіальних управлінь юстиції в областях, що стало підставою для звернення до суду.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.02.2019 року відкрито провадження в даній адміністративній справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами статті 287 КАС України в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи призначено на 10:00 год., 05.03.2019 (а.с.1-2).
04.03.2019 на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у звязку із призначенням виконавчих дій на 05.03.2019 (а.с.38).
В судовому засіданні 05.03.2019 судом задоволено клопотання представника відповідача та враховуючи особливості розгляду даної категорії адміністративних справ розгляд справи призначено на 14:30 год., 06.03.2019.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позовній заяві та надав аналогічні за її змістом пояснення. Просив суд позов задовольнити повністю.
Представник відповідача у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечив, з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву, що поданий в судовому засіданні 06.03.2019 (а.с.47-48). Просив суд в задоволенні позову відмовити.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представника позивача і відповідача, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів.
Судом встановлено, що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.11.2018 у справі № 809/827/18 задоволено адміністративний позов управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області до ОСОБА_3 загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів імені ОСОБА_4 Богородчанської районної ради Івано-Франківської області про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю).
На виконання зазначеної постанови Івано-Франківським окружним адміністративним судом 27.12.2018 видано виконавчий лист, який управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області направило до Богородчанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області.
11.02.2019 на адресу позивача від Богородчанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області надійшло повідомлення від 07.02.2019 №759, де зазначено, що державним виконавцем розглянуто заяву управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області щодо примусового виконання виконавчого листа №809/827/18 виданого 27.12.2018 Івано-Франківським окружним адміністративним судом про застосування заходів реагування у вигляді зупинення та заборони експлуатації будівель (споруд, приміщень) ОСОБА_3 загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів імені ОСОБА_4 шляхом опечатування вхідних дверей, окрім виконання робіт повязаних із усуненням порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки та на підставі п. 10 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повернуто без прийняття до виконання.
Не погоджуючись з повідомленням про повернення виконавчого листа без прийняття до виконання, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить з такого.
Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно частини 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Відповідно до пункту 3 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 02.04.2012), органами державної виконавчої служби є: департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень; управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - управління державної виконавчої служби), до складу яких входять відділи примусового виконання рішень; районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної виконавчої служби).
Згідно частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Такими виконавчими документами серед іншого можуть бути виконавчі листи, що видаються судами.
Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, відділу примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі підвідомчі рішення, за якими: боржниками є територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, місцеві прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи.
Відповідно до дослідженого судом оскаржуваного повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання від 07.02.2019 головним державним виконавцем Богородчанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 виконавчий лист від 27.12.2018 за №809/827/18, виданий Івано-Франківським окружним адміністративним судом, повернено стягувачеві без прийняття до виконання з підстав, визначених пунктом 10 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», так як виконавчий документ предявлено до виконання не за підвідомчістю, оскільки згідно розділу І частини 4 Інструкції з організації примусового виконання рішень виконавчі документи, де боржниками є територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, місцеві прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи підвідомчі відділу примусового виконання рішень головних територіальних управлінь юстиції в областях.
Суд не погоджується з даним висновком головного державного виконавця з огляду на таке.
Відповідно до частини 1 та 2 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.
Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обовязок щодо виконання рішення.
Згідно виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом виконавчого листа №809/827/18 від 27.12.2018, стягувачем є управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Івано-Франківській області а боржником ОСОБА_3 загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів імені ОСОБА_4 Богородчанської районної ради Івано-Франківської області (ідентифікаційний код юридичної особи 20559376) (а.с.16).
Національним класифікатором України «Класифікація видів економічної діяльності (ДК 009:2010)» який прийнятий та набрав чинності згідно наказу Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 11.10.2010 №457, визначено, що код виду економічної діяльності 85.31 «загальна середня освіта» передбачає надання освіти, що стає фундаментом для навчання та розвитку людини протягом усього її життя та надає їй можливість у подальшому продовжувати освіту. Подібні заклади надають програми з більшою предметною орієнтацією, зі спеціалізацією викладачів, і найчастіше лише декілька викладачів проводять заняття зі своїх спеціальних предметів. Цей клас включає: базову загальну середню освіту, яка тою чи іншою мірою відповідає періоду обовязкового шкільного навчання; повна загальна середня освіта більш високого ступеня в основному надає можливість підготуватися до вступу до вищого навчального закладу.
Суспільні відносини, що виникають у процесі реалізації конституційного права людини на освіту, прав та обовязків фізичних і юридичних осіб, які беруть участь у реалізації цього права, а також компетенцію державних органів та органів місцевого самоврядування у сфері освіти, визначає Закон України «Про освіту».
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про освіту», заклад освіти - юридична особа публічного чи приватного права, основним видом діяльності якої є освітня діяльність.
Згідно частини 1 статті 22 Закону України «Про освіту», юридична особа має статус закладу освіти, якщо основним видом її діяльності є освітня діяльність.
Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про загальну середню освіту», заклад загальної середньої освіти - це заклад освіти, основним видом діяльності якого є освітня діяльність у сфері загальної середньої освіти.
Заклад загальної середньої освіти є юридичною особою (ч.1 ст.10 Закону України «Про загальну середню освіту»).
Згідно частини 1 статті 80 Цивільного кодексу України, юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.
Відповідно до частини 1 та 2 статті 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.
Згідно ч.2 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»,система місцевого самоврядування включає: - територіальну громаду; - сільську, селищну, міську раду; - сільського, селищного, міського голову; - виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; - районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; - органи самоорганізації населення.
Враховуючи все вище наведене, боржник за виконавчим документом - ОСОБА_3 загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів імені ОСОБА_4 Богородчанської районної ради Івано-Франківської області, є юридичною особою, закладом середньої освіти, та не являється органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи їхнім структурним підрозділом.
За таких обставин, на переконання суду, висновки відповідача, що виконавчий документ №809/827/18 виданий Івано-Франківським окружним адміністративним судом предявлено до виконання не за підвідомчістю, є помилковими а відтак, правові підстави для повернення виконавчого документу стягувачу на підставі пункту 10 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» відсутні.
Відповідно до ч.1 та ч. 3 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Виконання рішення, яке зобовязує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій.
Проаналізувавши зміст вищевказаних положень Закону України «Про виконавче провадження» пунктів 3 та 4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, матеріалів адміністративної справи, суд дійшов до переконання, що примусове виконання виконавчого листа № 809/827/18 від 27.12.2018 виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом за своєю підвідомчістю підлягає виконанню Богородчанським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області.
Таким чином, позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз, однак доказів понесення таких витрат до суду не надано.
Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 268, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Скасувати повідомлення головного державного виконавця Богородчанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 від 07.02.2019 за №759 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Строк подання апеляційної скарги не може бути поновлено.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Учасники справи:

Позивач управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 38555228), вул. Франка, 6, м. Івано-Франківськ, 76018.

Відповідач Богородчанський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 35037846), вул. Шевченка , 69, смт. Богородчани, Івано-Франківська область, 77701.

Суддя /підпис/ ОСОБА_5