Справа № 200/14288/18-а
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2019-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2019 р. Справа№200/14288/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Дмитрієва В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку письмового провадження) справу за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівського МВ (з обслуговування міста Костянтинівка та Костянтинівського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про визнання дій незаконними,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач), звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Костянтинівського МВ (з обслуговування міста Костянтинівка та Костянтинівського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (далі відповідач) про визнання дій щодо знищення відомостей про отримання заробітної плати в 2001 році незаконними.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до наказу Головного архівного управління при Кабінеті Міністрів України від 20 липня 1998 року №41 відомості щодо отримання заробітної плати відповідач повинен зберігати протягом 75 років, зазначений наказ втратив чинність 1 січня 2013 року, проте відомості про видачу заробітної плати позивачу за 2001 рік були незаконно знищені до 1 січня 2013 року, що позбавило позивача можливості довести факт невиплати грошових коштів за період проходження стажування.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24 січня 2019 року позовну заяву залишено без руху, у звязку із поданням позову без дотримання вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

На виконання ухвали суду позивач усунув виявлені недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду 2 січня 2019 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 24 січня 2019 року.

Ухвалою суду від 24 січня 2019 року вирішено відкласти розгляд справи на 26 лютого 2019 року.

1 лютого 2019 року позивач, засобами електронного звязку, надав клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, у встановлений судом строк відзиву на позов не подав, докази належного повідомлення знаходяться в матеріалах справи.

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Приписами частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

З огляду на зазначене, оскільки у судове засідання не прибули представники сторін, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі сторін в порядку письмового провадження.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд встановив наступне.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у 2018 році звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області про стягнення коштів за період проходження стажування.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26 березня 2018 року по справі №805/184/18-а, залишеного без змін постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2018 року, вирішено відмовити у задоволенні позову.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої та апеляційної інстанції виходили з того, що позивачем не надано належних, достовірних та достатніх доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, а саме: не підтверджено факт невиплати позивачу грошового забезпечення оскільки документи на підтвердження факту отримання ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 5 лютого 2001 року по 15 травня 2001 року, відповідно до вимог пунктів 195, 215 Наказу МВС №519 були знищені у звязку із відсутністю суперечок, спорів, слідчих і судових справ.

Суд апеляційної інстанції, в постанові від 19 червня 2018 року, дійшов висновку про те, що посилання ОСОБА_1 на Наказ Головного архівного управління при Кабінеті Міністрів України від 20 липня 1998 року №41 є необґрунтованим та таким, що суд не бере до уваги.

Позивач вважає дії посадових осіб Костянтинівського МВ (з обслуговування міста Костянтинівка та Костянтинівського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області щодо знищення відомостей про видачу грошових коштів у 2001 році незаконними тому звернувся до суду з даним позовом та заявив клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Клопотання про поновлення строку звернення до суду обґрунтоване тим, що про факт знищення відомостей про отримання грошових коштів у 2001 році позивач дізнався з рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 березня 2018 року яке набрало законної сили 19 червня 2018 року.

Положеннями ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк (частини 1, 4 статті 121 КАС України).

Отже, на підставі викладеного, суд вважає за необхідне визнати поважними причини пропуску строку та поновити позивачеві строк звернення до адміністративного суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 4 Закону України Про міліцію (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) правовою основою діяльності міліції є: Конституція України, цей Закон, інші законодавчі акти України, постанови Верховної Ради України, укази Президента України, постанови Кабінету Міністрів України, нормативні акти Міністерства внутрішніх справ України, Загальна декларація прав людини, міжнародні правові норми, ратифіковані увстановленому порядку.

Наказ Головного архівного управління при Кабінеті Міністрів України від 20 липня 1998 року №41 (в редакції на час проходження стажування позивача)визначає Перелік типових документів, що створюються в діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, інших установ, організацій і підприємств, із зазначенням термінів зберігання документів (надалі - Перелік) є основним нормативним документом при визначенні термінів зберігання документів та їх відбору для внесення до складу Національного архівного фонду (НАФ) України або для знищення документів. Цей Перелік повинен використовуватися при підготовці інших посібників з експертизи цінності документів та формування НАФ.

Перелік включає документи, що утворюються під час документування однотипних управлінських функцій, виконуваних органами державної влади, місцевого самоврядування та іншими установами, організаціями і підприємствами (надалі - організації) в процесі своєї діяльності, а також документацію, що утворюється в результаті виробничої і науково-технічної діяльності установ, організацій і підприємств.

Склад документів і терміни їх зберігання визначено в Переліку в результаті безпосереднього вивчення документів із врахуванням рекомендацій фахівців відповідних галузей народного господарства і соціально-культурної сфери, положень ряду примірних і типових номенклатур справ, затверджених Державним комітетом архівів України (далі - Держкомархів) та іншими центральними органами виконавчої влади України, а також Примірних переліків документів, які підлягають передачі на державне зберігання від районних, міських, сільських установ і організацій повидового вибіркового прийому (Київ, 1987), Переліків видів статзвітності, яка підлягає прийому на зберігання у держархіви областей, м.Києва та Севастополя, держрайміськархіви.

Перелік призначено для використання всіма органами державної влади, місцевого самоврядування, іншими установами, організаціями і підприємствами незалежно від форм власності, а також фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності.

Так, відповідно до пункту 317 вказаного Переліку термін зберігання розрахункових (розрахунково-платіжних) відомостей (табуляграми) на видавання заробітної плати, гонорарів, матеріальної допомоги та інших виплат встановлено 3 роки.

Наказ Головного архівного управління при Кабінеті Міністрів України від 20 липня 1998 року №41 втратив чинність на підставі Наказу Міністерства юстиції №578/5 від 12 квітня 2012 року.

Відповідно до п. 195 Наказу МВС України № 519 "Про затвердження Переліку документів, що утворюються в процесі діяльності органів внутрішніх справ, навчальних закладів, підприємств, установ, організацій системи МВС України, із зазначенням строків зберігання документів, та Переліку документів, що утворюються в процесі діяльності внутрішніх військ МВС України, із зазначенням строків зберігання документів", (далі - Наказ 519) який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, первинні документи і додатки до них, що фіксують факт виконання господарських операцій і є підставою для бухгалтерських записів (касові, банківські документи, повідомлення банків і переказні вимоги, виписки банків, наряди на роботу, табелі, акти про приймання, здавання і списання майна й матеріалів, квитанції і накладні з обліку товарно-матеріальних цінностей, авансові звіти та ін.) за умови завершення ревізій та відсутності суперечок, спорів, слідчих і судових справ зберігаються 3 роки, а за наявності зазначених обставин до винесення остаточного рішення.

Відповідно до п. 215 Наказу 519 акти документальних ревізій фінансово-господарської діяльності установ, організацій, підприємств та документи до них зберігаються 5 років із врахуванням примітки, наявної в п. 195 зазначеного Наказу.

З наведеного вище слідує, що терміни зберігання первинних документів, які свідчать про видавання заробітної плати та інших виплат, становить (як за Переліком від 20.07.1998 №41 так і Наказом 519) 3 роки.

Як вбачається з рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі №805/184/18-а, документи, які підтверджували факт отримання ОСОБА_1 грошового забезпечення за вказаний період були знищені за спливом 3-х років після проведення відповідної ревізії за ними, оскільки за фактом нарахування та виплати у період з 05 лютого 2001 року по 15 травня 2001 ОСОБА_1 грошового забезпечення були відсутні суперечки, спори, слідчі і судові справи. При цьому матеріали ревізії з додатками до них, відповідно до п. 215 зазначеного наказу були знищені за спливом 5 років зберігання також у звязку із відсутністю суперечок, спорів, слідчих і судових справ.

Таким чином, документи, які стосуються спірного періоду нарахування та виплати позивачеві грошового забезпечення, знищені за закінченням терміну зберігання.

Суд наголошує, що Донецький апеляційний адміністративний суд в постанові від 19 червня 2018 року дійшов висновку про необґрунтованість посилання ОСОБА_1 на Наказ від 20 липня 1998 року № 41.

Відповідно до ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Згідно ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, із наведених вище обставин, враховуючи правову оцінку, яка надана судом при розгляді іншої справи, суд не вбачає підстав для визнання дій посадових осіб Костянтинівського МВ (з обслуговування міста Костянтинівка та Костянтинівського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області щодо знищення відомостей про отримання ОСОБА_1 заробітної плати в 2001 році незаконними.

Керуючись ст.ст. 2,5-10, 72-80, 159, 160, 171, 199-204, 205, 246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 1 березня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Дмитрієв В.С.