Справа № 0640/3909/18
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2019-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 0640/3909/18 Головуючий у 1-й інстанції: Панкеєва Вікторія Анатоліївна

Суддя-доповідач: Капустинський М.М.

28 лютого 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Охрімчук І.Г. Моніча Б.С. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Ткач В.В.,

представника позивача,розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БМагро" на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2018 року (повний текст судового рішення складено 01.11.2018р. у м.Житомирі) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БМагро" до Державної фіскальної служби України про визнання протиправною бездіяльності, стягнення 320000,00 грн,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "БМагро" (далі - ТОВ "БМагро") звернулося до суду з вказаним позовом, у якому просило визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України (далі - ДФС України) щодо нереєстрації податкової накладної №2 від 23.11.2017 ТОВ "БМагро"; стягнути з відповідача ДФС України 320000 грн. шкоди та витрати на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 21.02.2018 був задоволений позов ТОВ "БМагро" до ДФС України про визнання протиправним та скасування рішення №392220/38284300 від 11.12.2017 про відмову у реєстрації податкової накладної №2 від 23.11.2017, яким, зобов'язано ДФС України зареєструвати вказану податкову накладну. 20.06.2018 вказане рішення суду набрало законної сили, проте відповідач його не виконав, тобто допустив протиправну бездіяльність, чим завдав позивачу матеріальної шкоди.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2018 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо нереєстрації податкової накладної №2 від 23.11.2017 товариства з обмеженою відповідальністю "БМагро".

Стягнуто з Державної фіскальної служби України за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю "БМагро" понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1400 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "БМагро" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови в стягненні з Державної фіскальної служби України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "БМагро" 320 000,00 грн. шкоди та стягненні з Державної фіскальної служби України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "БМагро" витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1400,00грн. В цій частині ухвалити нове рішення - про стягнення з Державної фіскальної служби України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "БМагро" 320 000,00 грн. шкоди та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1400,00грн.

Вислухавши представника апелянта, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Встановлено, що 12.10.2017 між ТОВ "БМагро" (Продавець) та ТОВ "Андрушівський елеватор" (Покупець) укладено договір купівлі-продажу №120, відповідно до якого Продавець зобов'язався передати у власність Покупця зерно українського походження урожаю 2017 року, а Покупець - прийняти та оплатити товар відповідно до умов даного Договору (а.с.9-10).

Кількість, строк та місце поставки, ціна та загальна вартість товару для кожної партії, що поставляється згідно цього договору, визначається в специфікаціях до цього договору, які підписуються сторонами щодо кожної партії товару та є невід'ємними частинами (додатками) цього договору (п.3.2. Договору).

Відповідно до п.5.2. Договору Покупець зобов'язаний проводити оплату кожної партії товару в два етапи: 80% вартості відповідної партії товару сплачується Покупцем протягом 2-х робочих днів після поставки товару Покупцю та надання Продавцем усіх документів на товар; 20% вартості відповідної партії товару сплачується Покупцем протягом 2-х робочих днів після завершення здійснення Покупцем перевірки правильності реєстрації Продавцем відповідної податкової накладної в ЄРПН, за умови відсутності порушень з боку продавця встановлених законодавством вимог щодо реєстрації та належного заповнення податкових накладних (а.с.9).

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2018 року встановлено, що відповідно до наданої до матеріалів справи копії специфікації №3 від 23.11.2017, товар-кукурудза 3 кл. врожаю 2017 року, кількість 1000,00 тон, загальна вартість 4120000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 686 666,67 грн). Згідно копії рахунку-фактури №БМ-0000007 від 23.11.2017, виставлений одержувачу товару - ТОВ "Андрушівський елеватор" за товар - кукурудза 3 класу в кількості 1000,00 т. на суму 4120000,00 грн./ (в т.ч. ПДВ 686666,67грн). Факт оплати товару згідно вказаного рахунку-фактури підтверджується копією платіжного доручення №2193 від 30.11.2017, який міститься в матеріалах справи.

Вказаним рішення, позов задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення ДФС України №392220/38284300 від 11.12.2017 про відмову у реєстрації податкової накладної №2 від 23.11.2017 та зобов'язано ДФС України зареєструвати податкову накладну №2 від 23.11.2017. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат (а.с.11-15).

У відповідності до приписів ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) рішення суду від 21.02.2018 набрало законної сили 16 квітня 2018 року.

На виконання судового рішення, Житомирським окружним адміністративним судом 16 травня 2018 року видано виконавчий лист №1333 2018 (а.с.20).

21 червня 2018 року, за результатами розгляду заяви директора ТОВ "БМагро" щодо примусового виконання, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Руденком В.В. складено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконав рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21.02.2018р., яке набрало законної сили, чим допустив протиправну бездіяльність.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким частково задоволено позов, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, дійсно, Товариство з обмеженою відповідальністю "БМагро" є сільськогосподарським товаровиробником, (частка перевищує 75%), окрім того Товариством надано всі наявні документи, зокрема: договір купівлі-продажу та договір складського зберігання, складська квитанція, специфікація, платіжне доручення про здійсненну оплату товару.

Проте, Комісією Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, незважаючи на вищевказане повідомлення Товариства та додані до нього документи, підтверджуючі факти, викладені у повідомленні, рішенням №392220/38284300 від 11.12.2017 відмовлено в реєстрації податкової накладної від 23.11.2017 №1 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Водночас, оскаржуване рішення не містить конкретної інформації щодо причин та підстав для прийняття такого рішення, а лише містить загальну фразу про те, що причиною його прийняття є: надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування. В рішенні не зазначено, які саме документи складені з порушенням законодавства та яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних. Крім того, оскаржувана відмова комісії ДФС України не містить чіткого визначення підстав для прийняття Комісією рішення про відмову в реєстрації податкової накладної.

Враховуючи вищевикладене, Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 21 лютого 2018 року прийшов до висновку, що рішення комісії Державної фіскальної служби України про відмову у реєстрації податкової накладної №2 від 23.11.2017 є протиправним.

Відповідно до ст.14 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - КАС України) судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Приписами частини 1 статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Принцип обов'язковості судових рішень як одну з основних засад судочинства встановлено в статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Отже, відповідач в порушення вимог ст.129 Конституції України, ст. ст.14, 370 КАС України, ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" не виконав рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2018 року, яке набрало законної сили, чим допустив протиправну бездіяльність.

Щодо вимоги про стягнення з ДФС України 320000 грн. шкоди слід зазначити наступне.

Позивач посилається на те, що внаслідок протиправної бездіяльності відповідача, яка виразилась у не реєстрації податкової накладної, у контрагента по господарській операції - ТОВ "Андрушівський елеватор" не виникло право на податковий кредит та обов'язок повністю розрахуватись з позивачем за придбаний товар, відтак решту плати за поставлений товар в сумі 320000 грн. товариство "Андрушівський елеватор" ТОВ "БМагро" не сплатило. Отже, в результаті протиправної бездіяльності ДФС України позивачу заподіяна шкода на суму 320000 грн.

Згідно статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Приписами статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (ст.1173 ЦК України).

На підтвердження матеріальної шкоди позивачем надано копію Акту звіряння взаємних рохрахунків за період з 12.10.2017 по 24.07.2018 між товариством з обмеженою відповідальністю "Андрушівський елеватор" та позивачем за договором купівлі-продажу №120, згідно якого 30.11.2017 на рахунок позивача надійшло 3800000 грн., кінцеве сальдо - 320000 грн. (а.с.17).

Як зазначив, суд першої інстанції, для відшкодування шкоди згідно ст.1173 ЦК України обов'язково необхідна наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що надані позивачем докази не підтверджують завдання йому такої шкоди та не доведено причинно-наслідкового зв'язку з предметом позову, а тому вимога щодо стягнення матеріальної шкоди у розмірі 320000 грн. є необґрунтованою.

Щодо вимоги про стягнення з Державної фіскальної служби України витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2800,00 грн., то суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За правилами ч.ч.1,2 ст.134 КАС України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Приписи ч.3 ст.134 КАС України визначають, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.4 ст.134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, в силу положень ч.5 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п'ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, при цьому, обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч.6-7 ст.134 КАС України).

Згідно ч.6 ст.139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

За правилами ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов'язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати у тому числі розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час, витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: Договір про надання правових послуг адвоката №01/01 від 09.01.2018 року; додаткову угоду до договору про надання правових послуг адвоката №01/01 від 09.01.2018 року; прайс-лист вартості послуг правової допомоги від 25 липня 2018 року; акт приймання-передачі виконаних робіт від 25 липня 2018 року; платіжне доручення №1313 від 26.07.2018р.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Разом із тим, колегія суддів зазначає, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2018 року позов задоволено частково, тому, суд першої інстанції правомірно, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, відшкодував 50% визначеної суми витрат, а саме -1400 грн.

Згідно з ч.1 ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БМагро" залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 05 березня 2019 року.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Охрімчук І.Г. Моніч Б.С.