Справа № 0540/7062/18-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 березня 2019 року справа №0540/7062/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Геращенка І.В., суддів: Арабей Т.Г., Міронової Г.М..

секретар судового засідання - Токарева А.Г.,

з участю представника відповідача Богданова Р.К.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року у справі № 0540/7062/18-а (головуючий І інстанції Шинкарьова І.В., повний текст складений 08.01.2019 року у м. Слов`янську Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання дій протиправними, стягнення недоплаченої суми матеріальної допомоги,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (далі ГТУЮ у Донецькій області, відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними дії щодо нарахування та виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік у розмірі посадового окладу - 5200 грн.;

- стягнути суму недоплаченої матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік в сумі 5341,60 грн. (а.с. 4-7).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року в задоволені позовних вимог відмовлено (а.с. 75-77).

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилався на порушення норм матеріального права, просив скасувати рішення та задовольнити позов. В обґрунтування доводів зазначив, що суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову, посилаючись на абз. 3 п.4 Порядку № 100 - відсутність у позивача заробітку протягом двох останніх місяців (а.с. 84-88).

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Позивачем подано заяву про розгляд справи у його відсутність.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, вивчив доводи апеляційної скарги разом з відзивом на неї, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені такі обставини справи.

Наказом ГТУЮ у Донецькій області від 17 серпня 2015 року № 19820/1 ОСОБА_1 - заступника відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції увільнено із займаної посади з 17 серпня 2015 року, згідно пункту 3 статті 36 КЗпП України, на період проходження військової служби під час мобілізації на особливий період, але не більше одного року, зі збереженням робочого місця й посади. Згідно статті 119 КЗпП України виплачувати ОСОБА_1 компенсацію у розмірі середнього заробітку протягом одного року (а.с. 31).

Згідно довідки від 15 березня 2018 року № 432 позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України з 17 серпня 2015 року (а.с. 19).

7 червня 2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою про нарахування та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік (а.с. 20).

Згідно довідки ГТУЮ у Донецькій області позивачу у червні 2018 року нарахована та виплачена матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань в розмірі посадового окладу - 5200 грн. Матеріальна допомога розрахована з урахуванням вимог пункту 2 та пункту 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати № 100 від 08.02.1995 року (а.с. 32).

Згідно розрахункового листа за червень 2018 року ОСОБА_1 виплачена матеріальна допомога в сумі 5200 грн. (а.с. 33).

Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи.

Спірним у справі є протиправність дій відповідача з нарахування та виплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік у розмірі посадового окладу - 5200 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 54 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі Закон № 889) державним службовцям може надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

За змістом п. 2 Порядку надання державним службовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8 серпня 2016 року № 500 (далі Порядок № 500) державним службовцям матеріальна допомога може надаватися один раз на рік у розмірі середньомісячної заробітної плати на підставі особистої заяви.

Рішення про надання матеріальної допомоги державним службовцям приймається керівником державної служби у державному органі в межах затвердженого фонду оплати праці (п. 3 Порядку № 500).

За приписами ч.ч. 1-3 КЗпП на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку.

Працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України «Про військовий обов`язок і військову службу» і «Про альтернативну (невійськову) службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів.

За працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі Порядок № 100).

За загальними правилами згідно абз. 3 п. 2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що загальні правила розрахунку середньомісячної заробітної плати не розповсюджуються на спірні відносини.

Позивачу на підставі Порядку № 100 виплачується середньомісячна заробітна плата, яка зберігається за ним на період мобілізації.

Так, відповідно до абз. 2 п. 4 Порядку № 100 при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці, крім перелічених вище виплат, також не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

Таким чином, враховуючи вимоги абз. 2 п. 4 Порядку № 100 при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці позивачу не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток, а саме - за час виконання позивачем державного обов`язку з проходження військової служби під час мобілізації на особливий період.

Отже, відповідач при нарахуванні позивачу суми матеріальної допомоги в розмірі посадового окладу діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.

Водночас, суд першої інстанції при вирішенні справи зробив висновки на підставі помилкового застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції, вірно вирішив справу по суті позовних вимог, проте невірно застосував норми матеріального закону, якими регулюються спірні відносини, зробив частково невірні висновки, внаслідок чого рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині застосування положень закону, якими керувався суд, мотивуючи прийняття рішення за суттю спору.

Керуючись ст. ст. 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року у справі № 0540/7062/18-а за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання дій протиправними, стягнення недоплаченої суми матеріальної допомоги - змінити в частині застосування положень закону, якими керувався суд при прийнятті рішення.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Повний текст постанови складений 6 березня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: Т.Г. Арабей

Г.М. Міронова