Справа № 826/3977/18
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/3977/18 Суддя (судді) першої інстанції: Смолій І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Бєлової Л.В.

за участю секретаря судового засідання Цюпка Б.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Маїсадур Семанс Україна» на рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 23 жовтня 2018 року (дата складання повного тексту не зазначена) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Маїсадур Семанс Україна» до Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Офісу великих платників податків ДФС, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 01 грудня 2017 року Офісу великих платників податків ДФС.

Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 23 жовтня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити адміністративний позов в повному обсязі. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що норми податкового законодавства не містять такого визначення, як від'ємне значення податкового зобов'язання з податку на прибуток, та позивача не може бути притягнуто до відповідальності за неіснуюче порушення, крім того, подана позивачем податкова звітність в повному обсязі відповідає обсягам фінансово-господарської діяльності підприємства, з урахуванням вимог норм ПК України щодо подання податкових декларацій з податку на прибуток наростаючим підсумком.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, зазначаючи, що камеральна перевірка позивача була проведена правомірно і внаслідок такої перевірки встановлено, що при заповненні декларації позивачем було порушено норми ПК України та наказу Міністерства фінансів України від 20 жовтня 2015 року №897, в результаті чого в інтегрованій картці платника сформована необґрунтована сума надмірно сплачених грошових зобов'язань, які фактично до бюджету не сплачені.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін та експерта, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, на підставі пп.191.1.2 п.191.1 ст.191, пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 та п.75.1 ст.75, ст.76 ПК України посадовою особою контролюючого органу проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на прибуток за три квартали 2017 року ТОВ «Маїсадур Семанс Україна», за результатами якої складено акт від 17 листопада 2017 року №251/28-10-46-08/35570547 (а.с.15 т.1), в якому зафіксовано порушення позивачем п.137.4 ст.137, п.48.1 ст.48 ПК України, з урахуванням наказу №897 - в декларації з податку на прибуток за три квартали 2017 року неправомірно завищено від'ємне значення податкового зобов'язання з податку на прибуток, що призводить до заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток в розмірі 5670781,00 грн.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 01 грудня 2017 року № (а.с.18 т.1), яким на підставі п.123.1 ст.123 ПК України та згідно з пп.54.3.2 п.54.3 ст.54, п.58.1 ст.58 ПК України ТОВ «Маїсадур Семанс Україна» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів на 7088476,25 грн., в тому числі за податковим зобов'язанням - 5670781,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 1417695,25 грн.

За наслідком оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення в адміністративному порядку, рішенням ДФС України від 12 лютого 2018 року №4880/6/99-99-11-01-02-25 (а.с.39 т.1) податкове повідомлення-рішення форми від 01 грудня 2017 року № залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що в результаті заповнення позивачем декларації з порушенням норм Податкового кодексу України та Наказу №897 в інтегрованій картці платника сформована необґрунтована сума надміру сплачених грошових зобов'язань, які фактично до бюджету не сплачені, а тому відповідачем правомірно винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу вимог пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктом 14.1.156 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до п.134.1 ст.134 ПК України об'єктом оподаткування податком на прибуток підприємств є:

прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу;

дохід за договорами страхування, визначений згідно з підпунктом 141.1.2 пункту 141.1 статті 141 цього Кодексу;

дохід (прибуток) нерезидента, що підлягає оподаткуванню згідно з пунктом 141.4 статті 141 цього Кодексу, з джерелом походження з України;

дохід суб'єктів, які здійснюють випуск та проведення лотерей, підлягає оподаткуванню згідно з пунктом 141.8 статті 141 цього Кодексу;

дохід операторів, отриманий від букмекерської діяльності, азартних ігор (у тому числі казино), крім доходу, отриманого від азартних ігор з використанням гральних автоматів, зменшеного на суму виплачених виплат гравцю, що підлягає оподаткуванню згідно з пунктом 141.5 статті 141 цього Кодексу.

Згідно з п.137.1 ст.137 ПК України податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу.

Пунктом 137.4 ст.137 ПК України встановлено, що податковими (звітними) періодами для податку на прибуток підприємств, крім випадків, передбачених пунктом 137.5 цієї статті, є календарні: квартал, півріччя, три квартали, рік. При цьому податкова декларація розраховується наростаючим підсумком. Податковий (звітний) період починається з першого календарного дня податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем податкового (звітного) періоду.

З аналізу наведених норм податкового законодавства, яке регулює спірні правовідносини, вбачається, що податкове зобов'язання з податку на прибуток розраховується платником цього податку самостійно та ним подаються податкові декларації за податковими (звітними) періодами, які становлять календарні квартал, півріччя, три квартали, рік і розрахунки у вказаних у вказаних деклараціях здійснюються наростаючим підсумком, тобто декларація за три квартали має включати в себе розрахунки за весь період І-ІІІ кварталів (з урахуванням розрахунків з І квартал та за півріччя).

Наказом Міністерства фінансів України від 10 жовтня 2015 року №897, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1415/27860, затверджено форму Податкової декларації з податку на прибуток підприємств, згідно з якою: в рядку 17 декларації зазначається Податок на прибуток за звітний (податковий) період (рядок 06 + рядок 08 + рядок 10 + рядок 12 + рядок 15 - рядок 16 ЗП); в рядку 18 зазначається Податок на прибуток за результатами попереднього звітного (податкового) періоду поточного року з урахуванням уточнень (рядок 17 Податкової декларації з податку на прибуток підприємств за попередній звітний (податковий) період поточного року); в рядку 19 зазначається Податок на прибуток, нарахований за результатами останнього (звітного) податкового періоду (рядок 17 - рядок 18) (+, -).

В матеріалах справи наявні копії податкових декларацій з податку на прибуток підприємств за І квартал 2017 року (а.с.41 т1), за півріччя 2017 року (а.с.46 т.1), за три квартали 2017 року (а.с.51 т.1), відповідно до яких у І кварталі 2017 року у позивача був наявний прибуток та фінансовий результат до оподаткування (р.02 декларації) становив 78554112,00 грн., внаслідок чого, податок на прибуток у І кварталі 2017 року нарахований у розмірі 5670751,00 грн. (р.19 декларації), при цьому в рядку 17 декларації також зазначено податок на прибуток за звітний (податковий) період у сумі 5670781,00 грн., в рядку 18 декларації відображено «-».

В той же час, за звітний (податковий) період півріччя 2017 року фінансовий результат позивача до оподаткування становив «-19204913,00» грн. (р.02 декларації), тобто мав від'ємне значення, в результаті чого позивачем, відповідно до норм наказу Міністерства фінансів України від 10 жовтня 2015 року №897 та ПК України, в рядку 17 декларації «Податок на прибуток за звітний (податковий) період» наведено значення «-» (відсутній), в рядку 18 декларації «Податок на прибуток за результатами попереднього звітного (податкового) періоду поточного року з урахуванням уточнень» наведено 5670781,00 грн., в результаті чого, в рядку 19 декларації «Податок на прибуток, нарахований за результатами останнього (звітного) податкового періоду» розраховано від'ємну суму податку на прибуток у розмірі «-5670781,00» грн.

В подальшому, в податковій декларації з податку на прибуток підприємств за звітний податковий період три квартали 2017 року позивачем задекларовано загальний фінансовий результат до оподаткування за три квартали у розмірі «-66381645,00» грн., тобто у підприємства збільшились збитки за результатами діяльності за період три квартали 2017 року, внаслідок чого, в 17 рядку декларації «Податок на прибуток за звітний (податковий) період» наведено значення «-» (відсутній), в той же час, в рядку 18 цієї податкової декларації «Податок на прибуток за результатами попереднього звітного (податкового) періоду поточного року з урахуванням уточнень» наведено 5670781,00 грн. і у рядку 19 податкової декларації «Податок на прибуток, нарахований за результатами останнього (звітного) податкового періоду» знову розраховано від'ємну суму податку на прибуток у розмірі «-5670781,00» грн.

Колегія суддів звертає увагу, що в даному випадку, за наявності фактичної переплати позивачем податку на прибуток в сумі 5670781,00 грн. за період три квартали 2017 року, при застосуванні наказу Міністерства фінансів України від 10 жовтня 2015 року №897 в частині перенесення до рядку 18 податкової декларації з податку на прибуток підприємств за звітний податковий період три квартали 2017 року, показника що був наведений у рядку 17 Податкової декларації з податку на прибуток підприємств за попередній звітний (податковий) період поточного року, не було б дотримано вимоги п.137.4 ст.137 ПК України щодо здійснення розрахунку податкової декларації з податку на прибуток наростаючим підсумком.

Однак, ТОВ «Маїсадур Семанс Україна» в повному обсязі дотримано вимоги п.137.4 ст.137 ПК України, якою встановлено імперативний обов'язок платника податку на прибуток розраховувати податкову декларацію з податку на прибуток наростаючим підсумком, з урахуванням всіх розрахунків, як за І квартал 2017 року, так і за півріччя 2017 року.

Беручи до уваги, що у позивача за півріччя 2017 року був наявний збиток та за три квартали 2017 року також був наявний збиток, який до того ж і збільшився, з огляду на обов'язок розраховувати податкову декларацію з податку на прибуток наростаючим підсумком, ним у рядку 19 податкової декларації з податку на прибуток підприємств за звітний податковий період три квартали 2017 року повторно (з урахуванням наростаючого підсумку) розраховано від'ємне значення податку на прибуток, нарахований за результатами останнього (звітного) податкового періоду, в розмірі «-5670781,00» грн., оскільки в даному випадку останній звітний (податковий) період становить не третій квартал окремо, а загалом три квартали у сукупності. При цьому у позивача за результатами господарської діяльності протягом трьох кварталів 2017 року відсутній прибуток, а збиток становить «-66381645,00» грн.

Таким чином, при поданні податкової декларації з податку на прибуток за три квартали 2017 року, позивачем в повній мірі дотримано вимоги п.137.4 ст.137 ПК України в частині розрахунку податкової декларації наростаючим підсумком.

З податкової декларації з податку на прибуток підприємств за звітний податковий період три квартали 2017 року вбачається, що позивачем додатком до податкової декларації було подано фінансову звітність, яка подається відповідно до п.46.2 ст.46 р.I ПК України разом з податковою декларацією з податку на прибуток підприємств з урахуванням вимог ст.137 р.III ПК України. Фінансова звітність, що складається платниками податку на прибуток, є додатком до Податкової декларації з податку на прибуток підприємств та її невід'ємною частиною.

Згідно з п.46.2 ст.46 ПК України платник податку на прибуток подає разом з відповідною податковою декларацією квартальну або річну фінансову звітність у порядку, передбаченому для подання податкової декларації з урахуванням вимог статті 137 цього Кодексу. Фінансова звітність, що складається та подається відповідно до цього пункту платниками податку на прибуток та неприбутковими підприємствами, установами та організаціями, є додатком до податкової декларації з податку на прибуток (звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації) та її невід'ємною частиною.

В матеріалах справи наявний висновок експертного дослідження від 22 жовтня 2018 року №22.10.18-1 (а.с.103 т.1) за запитом ТОВ «Маїсадур Семанс Україна», відповідно до якого висновки, викладені в акті Офісу великих платників податків ДФС №751/28-10-46-09/35570541 від 17 листопада 2017 року, документально не підтверджуються. В рамках експертного дослідження встановлено, що показники рядку 19 податкової декларації ТОВ «Маїсадур Семанс Україна» з податку на прибуток підприємств за три квартали 2017 року - з урахуванням збільшення розміру збитків в порівнянні з аналогічним показником півріччя 2017 року, свідчить про те, що підсумком діяльності за вказаний звітний період є переплата в бюджеті в розмірі 5670781,00 грн., що не мало бути відображено в інтегрованій картці платника податків, оскільки зазначений показник є наростаючим підсумком переплати в бюджету податку на прибуток і в інтегрованій картці вже відображений за результатами півріччя 2017 року, тобто «Податок на прибуток, нарахований за результатами останнього (звітного) податкового періоду» (р.19), яким є три квартали 2017 року, має від'ємне значення в розмірі 5670781,00 грн., що відповідає ст.46 ПК України і свідчить про наявність переплати в бюджеті із зазначеного податку.

Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_2, яка проводила експертне дослідження стосовно висновків акту перевірки позивача №751/28-10-46-09/35570541 від 17 листопада 2017 року, будучі попереджена про кримінальну відповідальність за чт.чт.384 та 385 КК України, підтвердила, що наведені у податковій декларації з податку на прибуток за три квартали 2017 року розрахунки в повній мірі відповідають фінансовій звітності позивача за аналогічний період, здійснені у відповідності до норм податкового законодавства, без порушення вимог ПК України, а тому відсутні будь-які підстави для притягнення ТОВ «Маїсадур Семанс Україна» до відповідальності, а наявність у інтегрованій картці платника податків подвоєння переплати з податку на прибуток в розмірі 5670781,00 грн. відбулось не з вини позивача і вказане подвоєння підлягає коригуванню контролюючим органом самостійно.

Щодо наявності підстав для застосування до позивача штрафних санкцій, передбачених п.123.1 ст.123 ПК України колегія судді зазначає, що згідно з вказаною нормою у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Таким чином, наведена штрафна санкція застосовується виключно щодо податку на додану вартість та не підлягає розширеному тлумаченню в частині застосування її до податку на прибуток підприємств, оскільки застосування положень п.54.3 ст.54 можливо лише в рамках встановлення підстав для визначення контролюючим органом суми податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість.

Крім того, відповідно до п.54.3 ст.54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема, платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об'єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством; дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках; згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Отже, на контролюючий орган покладено обов'язок, за наявності відповідних умов, самостійно визначити суму: грошових зобов'язань; зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування; та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків. В той же час, нормами п.54.3 ст.54 ПК України не передбачено встановлення контролюючим органом завищеного, або заниженого від'ємного значення податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств.

Беручи до уваги, що позивач, при здійсненні розрахунку податкової декларації з податку на прибуток за звітний (податковий) період три квартали 2017 року в повній мірі виконав вимоги податкового зобов'язання в частині здійснення розрахунків податкової декларації наростаючим підсумком, колегія суддів доходить вважає, що висновки податкового органу, викладені в акті перевірки №751/28-10-46-09/35570541 від 17 листопада 2017 року, в частині порушення позивачем податкового законодавства є таким, що не відповідає дійсним обставинам справи.

З наявних в матеріалах справи викопіювання з електронного кабінету платника податків ТОВ «Маїсадур Семанс Україна» (а.с.61 т.1), відомостей з інтегрованої картки платника податків за 2017 рік (а.с.165 т.1) вбачається, що в інтегрованій картці платника податку на прибуток ТОВ «Маїсадур Семанс Україна» сума від'ємного значення податку на прибуток у розмірі «-5670781,00» грн. була відображена двічі, а саме за наслідками подання податкової декларації з податку на прибуток за півріччя 2017 року та за наслідками подання податкової декларації з податку на прибуток за три квартали 2017 року, однак наведене подвоєння не було наслідком порушення позивачем вимог податкового законодавства, а навпаки, таке подвоєння в інтегрованій картці платника податків відбулось в результаті здійснення позивачем розрахунків податкової декларації з податку на прибуток за три квартали 2017 року у повній відповідності до п.137.4 ст.137 ПК України, а саме наростаючим підсумком, та таке подвоєння мало бути відкориговане контролюючим органом, шляхом зменшення в інтегрованій картці платника податків суми переплати з податку на прибуток на суму відображеного подвоєння в розмірі 5670781,00 грн., оскільки таке подвоєння відбулось з незалежних від позивача підстав, який діяв виключно у відповідності до вимог податкового законодавства.

Крім того, відповідно до п.76.1 ст.76 ПК України камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

З акту перевірки позивача вбачається, що при камеральній перевірці податкової звітності ТОВ «Маїсадур Семанс Україна» було використано виключно податкові декларації з податку на прибуток за три квартали 2017 року та за півріччя 2017 року, в той же час, в акті жодним чином не відображено, що податкова звітність позивача перевірялась суцільним порядком, зокрема, з урахуванням фінансової звітності, яка була додатком до податкових декларацій і подавалась у відповідності до п.46.2 ст.46 ПК України.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, беручи до уваги, що при заповненні податкової декларації з податку на прибуток за три квартали 2017 року позивачем було дотримано норми податкового законодавства щодо здійснення розрахунків податкової декларації наростаючим підсумком, із відображенням переплати з зазначеного податку в розмірі 5670781,00 грн. за результатами господарської діяльності за три квартали 2017 року, наведені у податковій декларації показники в повному обсязі відповідають фінансовій звітності ТОВ «Маїсадур Семанс Україна» та вказаний період, а тому висновки податкового органу, викладені в акті перевірки від 17 листопада 2017 року №251/28-10-46-08/35570547 щодо порушення позивачем п.137.4 ст.137, п.48.1 ст.48 ПК України є необґрунтованими та спростовані матеріалами справи, а тому прийняте на підставі вказаного акту перевірки податкове повідомлення-рішення № від 01 грудня 2017 року є протиправним та підлягає скасуванню.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, неправильне тлумачення закону, призвели до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню повністю з ухваленням нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Маїсадур Семанс Україна» - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 23 жовтня 2018 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Маїсадур Семанс Україна» - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 01 грудня 2017 року Офісу великих платників податків ДФС.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 04 березня 2019 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

Л.В.Бєлова