Справа № 193/1582/18(2-а/193/40/18)
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 березня 2019 року м. Дніпросправа № 193/1582/18(2-а/193/40/18)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Головко О.В.,

за участю секретаря судового засідання Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспектора взводу № 3 роти № 2 батальйону № 1 полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Хурсова Б. В. на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2018 року (суддя Шумська О. В.) у справі за позовом ОСОБА_2 до лейтенанта поліції 1 батальйону 2 роти полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Хурсова Б. В. про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до лейтенанта поліції 1 батальйону 2 роти полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Хурсова Б. В., в якому просив:

визнати незаконною та скасувати постанову серії ЕАВ № 720583 від 09.11.2018 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП;

провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КупАп закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що при зупинці його автомобіля інспектор патрульної поліції на питання позивача про причину зупинки, пояснив , що він бажає здійснити перевірку документів, при цьому інспектор не зазначив, що позивачем було скоєно правопорушення та не вказав яке саме.

Позивач зазначає, що коли його автомобіль наблизився до пішохідного переходу, відстань між пішоходом та автомобілем становила близько шести метрів та інших пішоходів на переході, а також таких що наближаються до переходу - не було. Переконавшись, що позивач своїми діями не створює перешкоди та небезпеки для пішохода, дотримуючись безпечного інтервалу, як того вимагають правила, здійснив проїзд нерегульованого пішохідного переходу, що свідчить про відсутність у діях позивача складу правопорушення.

Також стверджує, що інспектором було порушено порядок та процес розгляду справи, а саме: незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, інспектором не надано можливості скористатись своїми правами, передбаченими статтею 268 КУпАП у повному обсязі. Розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу унеможливило виконання вимог статті 245 КУпАП щодо повного, всебічного і об'єктивного з'ясування обставин справи та порушено вимоги статей 278, 279 КУпАП.

Стверджує, що відповідачем незаконно винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за відсутності вини позивача, за відсутності допущення такого порушення.

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2018 року адміністративний позов задоволено. Визнано незаконною та скасовано постанову інспектора патрульної поліції 2-ї роти 1-го батальйону полка патрульної поліції в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Хурсова Богдана Вікторовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 720583 від 09 листопада 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП. Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1ст.122 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливило виконання вимог статті 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи.

Також, суд зазначив, що вказані у постанові обставини порушення правил дорожнього руху не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а надане інспектором для перегляду відео не містить доказів того, що позивач створив загрозу та небезпеку для пішохода, отже підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності не має. Відповідачем не надано суду належних допустимих доказів, які б спростовували твердження позивача.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що під час патрулювання був помічений автомобіль позивача, який наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не пропустив пішоходів, які знаходились на пішохідній доріжці. Вищезазначений транспортний засіб був зупинений з дотриманням ПДР.

Відповідно до пункту 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Згідно з пунктом 18.1 ПДР водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека. З відеозапису, зафіксованого на відео реєстратор, вбачається, що позивач, під'їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу не надав дорогу пішоходу, який переходив проїзну частину та мав перевагу у русі відносно позивача. Після з'ясування усіх фактичних обставин справи, відповідачем було встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, а саме: ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, вчинене позивачем, за що передбачено відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів громадян.

Зазначає, що позивачу було роз'яснено його права, порядок та строки оскарження постанови, тож відповідачем, було дотримано вимоги чинного законодавства.

Стверджує, що відповідачем було законно застосовано до позивача адміністративне стягнення.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неприбуття суду не повідомлені.

Відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що 09.11.2018 відповідачем відносно позивача винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення відповідно до змісту якої, ОСОБА_2 09.11.2018 о 13:27:29 в м. Кривий Ріг, вул. Петра Дорошенка, керуючи транспортним засобом MITSUBISHI PAJERO WAGON, номерний знак НОМЕР_1, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не зменшив швидкість та не зупинився, чим створив перешкоду для пішоходів. Зафіксовано на відеореєстратор та ае002031, чим порушив п.18.1 ПДР - водій ТЗ не пропустив пішоходів, що наближаються до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебували пішоходи. На позивача накладено штраф у розмірі 255,00 гривень за скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. (а. с. 12)

Відповідно до пункту 18.1 ПДР України, водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Частиною першою статті 122 КУпАП передбачена відповідальність зокрема, за порушення проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, у вигляді штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Джерела, яка мають бути використані як докази, визначені у статті 251 КУпАП.

Відповідно до частини 1 статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями статті 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, вина водія у порушенні Правил дорожнього руху повинна доводитись певними доказами, серед яких показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, пояснення свідків тощо.

Як зазначено вище, пунктом 18.1 Правил дорожнього руху передбачено переважне право пішоходів в русі перед транспортними засобами з моменту, коли вони ступили на перехід. Для виконання вимог цього пункту водій транспортного засобу обов'язково повинен своїм маневром показати пішоходам, що він дає дорогу, тобто, знизити швидкість, якщо цього достатньо для того, щоб дати дорогу, або зупинитися.

Забороняється здійснювати об'їзд пішохода, який перебуває на пішохідному переході, незалежно від відстані між ним і транспортним засобом, а також збільшувати швидкість перед пішоходом, який ступив на нерегульований пішохідний перехід. Таким чином, водій повинен врахувати можливі маневри пішохода на пішохідному переході (пішохід може зупинитися, передбачаючи небезпеку побігти або уповільнити хід) і спрогнозувати можливий розвиток ситуації: якщо ймовірно, що шляхи руху пішохода (незалежно від того як він рухається) і транспортного засобу можуть перетнутися на переході, - уникнути такої ситуації, тобто дати дорогу пішоходу.

З дослідженого судом відеозапису відеореєстратора встановлено, що при наближенні до пішохідного переходу транспортного засобу під керуванням позивача, на пішохідному переході перебували пішоходи. Відстань між пішоходом та транспортним засобом позивача на пішохідному переході була незначною. Однак, позивач не зупинив транспортний засіб та не надав перевагу в русі пішоходу, який закінчував перехід проїзної частини відповідного напрямку.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що порушення позивачем пункту 18.1 ПДР України доведено належними доказами, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП.

Також, з вказаного відеозапису вбачається, що під час зупинки транспортного засобу позивача, інспектором патрульної поліції зразу було повідомлено позивачу причину зупинки, суть вчиненого позивачем порушення правил дорожнього руху та роз'яснено позивачу його права.

Виходячи з встановлених обставин справи, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції про порушення відповідачем порядку та процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення з наступних підстав.

Так, відповідно до пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин 09.11.2018) поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 статті 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Наведені норми в їх сукупності свідчать про наявність у відповідача як посадової особи Національної поліції повноважень щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, крім іншого, шляхом розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення за порушення Правил дорожнього руху, зокрема передбачених статтею 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на місці вчинення такого правопорушення.

Відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про національну поліцію», з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Вказана Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (п.1 р.І Інструкції №1395).

Згідно п.4 р.І Інструкції № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься, зокрема, у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтею 122 КУпАП.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 122, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (п.2 р.III Інструкції №1395), що відповідає положенням ст.276 КУпАП, за правилами частини 1 якої справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до п.1 р.IV Інструкції № 1395 розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Наведені норми в їх сукупності свідчать про наявність у відповідача як посадової особи Національної поліції повноважень щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, крім іншого, шляхом розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, порушень, передбачених статтею122 КУпАП, на місці вчинення правопорушення.

В даному випадку дії відповідача відповідали законодавчо встановленій процедурі розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Відтак, інспектором патрульної поліції правомірно винесено відносно позивача постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, що у відповідності до статті 317 КАС України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 241 245, 250, 315, 317, 321, 322, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора взводу № 3 роти № 2 батальйону № 1 полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Хурсова Б. В. - задовольнити.

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2018 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до лейтенанта поліції 1 батальйону 2 роти полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Хурсова Б. В. про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Постанова набирає законної сили 05.03.2019 та за приписами частини 3 статті 272 КАС України є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко