Справа № 400/2802/18
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2019 р. № 400/2802/18
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Лісовської Н.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 54018
до відповідача:1: Державної податкової інспекції в Інгульському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області, вул. В. Чорновола, 1/1, м. Миколаїв, 54028 2: Головного управління ДФС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001
третя особа:Головне управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області, пр. Центральний, 141-В, м. Миколаїв, 54055
про:визнання протиправними дій та стягнення 10187,54 грн.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державної податкової інспекції в Інгульському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправними дій щодо нарахування недоїмки зі сплати ЄСВ з вересня 2017 р. по вересень 2018 р. включно в сумі 10187,54 грн та стягнення коштів у сумі 10187,54 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що з 2016 р. працює юрисконсультом Миколаївської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України". У серпні 2017 р. позивач отримав свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, а в вересні 2017 р. став на облік ДПІ як самозайнята особа, однак адвокатської діяльності не здійснював та доходу від неї не отримував. З електронного кабінету платника податків позивач дізнався, що відповідач нарахував недоїмку з ЄСВ з вересня 2017 р. до вересня 2018 р. у сумі 10187,54 грн, яку позивач сплатив, побоюючись застосування штрафних санкцій. Дії відповідача щодо нарахування недоїмки позивач вважає протиправними, а сплачені кошти в розмірі 10187,54 грн, завданою шкодою.

Ухвалою від 09.01.2019 р. суд залучив до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, Головне управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області та Головне управління ДФС у Миколаївській області.

Відповідач 24.01.2019 р. подав відзив на позов, в якому зазначив, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. Відповідно до змін до Закону № 2464, які набули чинності 01.01.2017 р., сплата самозайнятою особою єдиного внеску навіть за відсутності доходу є обовязком.

Головним управлінням ДФС у Миколаївській області 24.01.2019 р. подано письмові пояснення, аналогічні відзиву відповідача. Крім того, зазначено, що в звязку з внесеними до Податкового кодексу України (далі ПК України) змінами, функції контролюючого органу, у тому числі, адміністрування податків і зборів, передано Головним управлінням ДФС. Таким чином, відповідач не здійснює нарахування єдиного внеску та не матиме можливості повернення позивачу сплачених коштів.

Ухвалою від 21.02.2019 р. суд залучив Головне управління ДФС у Миколаївській області в якості другого відповідача по справі, виключивши його зі складу третіх осіб.

За заявою позивача справу розглянуто в письмовому провадженні.

З'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

Позивач з 24.06.2016 р. працює на посаді юрисконсульта юридичної служби Миколаївської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України".

З індивідуальних відомостей про застраховану особу вбачається, що з червня 2016 р. по вересень 2018 р. включно страхові внески сплачуються за позивача страхувальником Миколаївською філією державного підприємства "Адміністрація морських портів України".

28.08.2017 р. позивач отримав свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

04.09.2017 р. відповідач 1 взяв позивача на облік як особу, яка проводить незалежну професійну діяльність.

За період з вересня 2017 р. по вересень 2018 р. включно контролюючий орган нарахував недоїмку по сплаті ЄСВ у сумі 10187,54 грн, яка була сплачена позивачем 29.10.2018 р., що підтверджується квитанцією.

У жовтні 2018 р. позивач двічі звертався до відповідача 1 зі скаргою на дії щодо нарахування ЄСВ.

Листами від 18.10.2018 р. і від 07.11.2018 р. відповідач 2 повідомив, що з 01.01.2017 р. платник єдиного внеску в разі неотримання доходу у звітному періоді зобовязаний визначити базу нарахування єдиного внеску та сплатити суму внеску в розмірі не менше мінімального страхового внеску за місяць, незважаючи на наявність трудових відносин з роботодавцем.

Таким чином, спірні правовідносини виникли внаслідок різного тлумачення сторонами порядку обчислення і сплати єдиного внеску адвокатом як самозайнятою особою.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регламентовано ПК України.

Так, за визначенням пп. 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 ПК України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих… за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Порядок обчислення і сплати єдиного внеску встановлено положеннями Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" (далі Закон № 2464), згідно з ч. 2, 3 ст. 9 якого, обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до ч. 8 вказаної статті платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобовязані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Відповідно до пп. 2 п. 1 ст. 7 Закону № 2464, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Водночас, перелік платників та особливості сплати єдиного внеску в залежності від категорії унормовано статтею 4 Закону № 2464.

Так, особи, які провадять в тому числі адвокатську діяльність та отримують дохід від цієї діяльності, віднесені згідно з п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464 до платників єдиного внеску.

Отже, необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської діяльності та отримання доходу від такої діяльності. При цьому, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю лише посвідчує право адвоката на здійснення професійної діяльності, однак не є підставою та доказом здійснення адвокатської діяльності.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 05.11.2018 р. по справі № 820/1538/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачі не надали суду доказів того, що позивач у період з вересня 2017 р. по вересень 2018 р. здійснював адвокатську діяльність та отримував від неї дохід, що свідчить про відсутність у нього обов'язку сплати єдиного внеску як самозайнятої особи в розумінні законодавства про зайнятість населення.

Поряд з цим, відповідно до облікових карток Пенсійного фонду України про застраховану особу позивача, форми ОК-7 і ОК-5, єдиний внесок за нього в період з вересня 2017 р. по вересень 2018 р. включно сплачено роботодавцем - Миколаївською філією державного підприємства "Адміністрація морських портів України".

Таким чином, відповідачі не навели суду переконливих аргументів та доказів на їх підтвердження, які б обґрунтовували правомірність оскаржуваних дій. Викладене є підставою для задоволення позову.

Враховуючи внесені до ПК України зміни щодо функцій контролюючого органу, нарахування єдиного соціального внеску здійснюється не відповідачем 1, а відповідачем 2. Відтак, саме дії останнього слід визнати протиправними.

Нарахований відповідачем 2 єдиний внесок у розмірі 10187,54 грн позивач сплатив 29.10.2018 р., що підтверджується квитанцією № ПН2717. Вказану суму позивач вважає майновою шкодою, завданою йому протиправними діями субєкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: 3) визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та зобовязання утриматися від вчинення певних дій; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - субєкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача коштів у сумі 10187,54 грн також підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивач надав квитанцію про сплату судового збору в сумі 704,80 грн, що й підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 2, як розпорядника бюджетних коштів.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 54018, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до Державної податкової інспекції в Інгульському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. В.Чорновола, 1/1, м. Миколаїв, 54028, ідентифікаційний код 39549880) та Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 39394277), за участю третьої особи Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області (пр. Центральний, 141-В, м. Миколаїв, 54055), про визнання протиправними дій щодо нарахування недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску та стягнення коштів у сумі 10187,54 грн задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Миколаївській області щодо нарахування ОСОБА_1 недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску з вересня 2017 р. по вересень 2018 р. включно в сумі 10187,54 грн.

3. Стягнути з Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 39394277) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 54018, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) кошти в сумі 10187,54 грн (десять тисяч сто вісімдесят сім грн 54 коп.) на відшкодування шкоди, завданої протиправними діями.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 39394277) судовий збір у сумі 704,80 грн (сімсот чотири грн 80 коп.) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 54018, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до Пятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 05.03.2019 р.

Суддя Н. В. Лісовська