Справа № 510/1160/13-а
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

05 березня 2019 р.м.ОдесаСправа № 510/1160/13-а

Суддя П'ятого апеляційного адміністративного суду Турецька І.О., розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ренійського районного суду Одеської області від 10 червня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Ренійської міської ради Одеської області про визнання нечинним та скасування рішення,

за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Ренійського районного суду Одеської області від 10 червня 2016 року позов задоволено.

Суд визнав нечинним та скасував рішення виконавчого комітету Ренійської міської ради Одеської області №138 від 28.05.1999 року «Про узаконення господарсько-побутових будівель по вул. Польовий, 24».

На зазначену постанову суду ОСОБА_1 12.12.2018 року подала апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції, що підтверджується поштовим конвертом.

В апеляційній скарзі апелянт заявляє про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, з тих підстав, що лише 14.11.2018 року нею було отримано судове рішення суду першої інстанції, а про існування спору в суді першої інстанції вона повідомлена не була.

Оскільки апеляційна скарга 14.12.2018 року надійшла безпосередньо до суду апеляційної інстанції, 18.12.2018 року судом було направлено запит про витребування справи з Ренійського районного суду Одеської області для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

11.02.2019 року було повторно направлено запит до Ренійського районного суду Одеської області, оскільки справа за першим запитом не надходила до суду апеляційної інстанції.

01.03.2019 року дана справа надійшла до П'ятого апеляційного адміністративного суду.

Досліджуючи питання про наявність у апелянта поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, встановленого ч.2 ст.186 КАС України, в редакції від 03 серпня 2017 року, а також ознайомившись із заявою про його поновлення, суддя-доповідач дійшла висновку про відсутність таких.

Так, згідно з п.13 ч.1 Перехідних положень КАС України, в редакції від 15 грудня 2017 року, судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання ним чинності.

Відповідно до ч.2 ст.186 КАС України, в редакції від 03 серпня 2017 року, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується апелянтом, ОСОБА_1 отримала оскаржувану постанову суду першої інстанції 14 листопада 2018 року. Тобто, строк подання апеляційної скарги закінчився 26 листопада 2018 року, оскільки 24 листопада 2018 року був вихідний день.

Проте, дана апеляційна скарга подана 12 грудня 2018 року, що є порушенням ч.2 ст.186 КАС України, в редакції від 03 серпня 2017 року.

Крім того, посилання апелянта на те, що вона не була повідомлена судом першої інстанції про наявність спору не відповідає дійсності.

Так, суд першої інстанції неодноразово направляв на її адресу судові повістки, однак вони поверталися з незалежних від суду причин.

Крім того, про те, що ОСОБА_1 знала про існування спору в суді першої інстанції свідчить заява її представника про залишення позову ОСОБА_2 без розгляду від 30.05.2016 року (а.с.261).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права частиною спільної спадщини Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності (рішення у справі «Брумареску проти Румунії»). Юридична визначеність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішень. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного розгляду справи та її нового вирішення. Повноваження судів вищих інстанцій щодо перегляду мають здійснюватись для виправлення судових помилок та недоліків правосуддя, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен розглядатись як прихований засіб оскарження, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для повторного розгляду. Відступ від цього принципу може бути виправданим лише коли він обумовлений особливими та непереборними обставинами (рішення у справі «Рябих проти Росії») (п. 26 Рішення).

ЄСПЛ зазначив, що хоча, перш за все, саме до повноважень національних судів належить вирішувати питання про будь-яке поновлення строку на апеляційне оскарження, такі повноваження не є необмеженими. Національні суди зобов'язані навести підстави і у кожній справі суди мають перевірити, чи можуть підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження виправдати втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує свободу розсуду судів щодо часу або підстав для поновлення строків (рішення у справах «Пономарьов проти України» та «Устименко проти України»).

Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов'язковим для сторін і не може переглядатися.

Забезпечення принципу res judicata є однією з найважливіших засад гарантування державою реалізації права людини на справедливий суд.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (ч. 1 ст. 8 Конституції України).

За ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; обов'язковість судового рішення.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Принципи адміністративного судочинства визначені в ч.3 ст.2 КАС України.

Верховенство права, як основоположний принцип адміністративного судочинства, визначає спрямованість судочинства на досягнення справедливості та надання ефективного захисту. Справедливим та ефективним повинен бути як судовий процес, так і результат судочинства.

Судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами (ч.1 ст.370 КАС України).

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. (ч.1 ст.13 КАС України).

Статтею 121 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому, відповідно до сталої практики ЄСПЛ вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін про прийняті рішення в їх справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» та у справі «Трух проти України»).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення у справі «Перетяка та Шереметьев проти України»).

Таким чином, суддя-доповідач вважає, що, у світлі вказаних позицій ЄСПЛ, вказані апелянтом обставини не можуть бути виправданими щодо відступу від принципу юридичної визначеності.

Суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для відступу від принципу юридичної визначеності, оскільки вказані апелянтом обставини не є особливими та непереборними тим більше, що апелянт знала про існування спору в суді першої інстанції.

За правилами ч.4 ст.189 КАС України, в редакції від 03 серпня 2017 року, апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 186 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Аналогічні норми збереглися і в новій редакції КАС України від 15 грудня 2017 року.

Так, відповідно до ч.3 ст.298 КАС України, в редакції від 15 грудня 2017 року, апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, враховуючи, що апелянт при подачі апеляційної скарги пропустив строк передбачений на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, а причини вказані ним у заяві визнані неповажними, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без руху та надає строк для подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, в якій необхідно вказати інші причини пропуску строку, якщо такі є.

За правилами п.4 ч.1 ст.299 КАС України, в редакції від 15 грудня 2017 року, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 298, 299 КАС України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ренійського районного суду Одеської області від 10 червня 2016 року - залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк - 10 днів з дня вручення цієї ухвали, для подачі до суду апеляційної інстанції заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Ренійського районного суду Одеської області від 10 червня 2016 року.

Роз'яснити, що у разі неподання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані судом неповажними, відповідно до п.4 ч.1 ст.299 КАС України, буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.О. Турецька