Справа № 2240/3023/18
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2019-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2240/3023/18

Головуючий у 1-й інстанції: Шевчук О.П.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

07 березня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :
в вересні 2018 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.10.2018 року позовні вимоги задоволено частково.

Не погодившись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на невмотивованість оскаржуваного судового рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, зокрема, ст. 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а тому висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 , 1965 року народження, є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року № 796-XII, що підтверджується копією дубліката посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого позивачу 16.01.2006 року Хмельницькою обласною державною адміністрацією.

13.03.2018 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення йому як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 10 років.

До вказаної заяви позивачем було приєднано ряд документів, серед яких, зокрема: копія посвідчення ліквідатора аварії 2 категорії, серія НОМЕР_1 , копія довідки від 06.02.1991 року №31, виданої військовою частиною НОМЕР_2 , про період участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в складі військової частини 3601 з 19.05.1986 по 01.07.1986 року.

Рішенням від 12.06.2018 року №2254 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС посилаючись на архівну довідку від 11.05.2018 року №402, видану Центральним архівом відділу Національної гвардії України, яка містить суперечливу інформацію.

Так, у наведеній вище довідці вказано, що згідно архівних документів військової частини НОМЕР_2 позивач приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (без зазначення населеного пункту зони відчуження) в складі військової частини НОМЕР_3 в період з 18.05.1986 по 10.07.1986 року. Будь-яких інших відомостей щодо підтвердження участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в документах військової частини НОМЕР_2 не виявлено.

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що статус позивача як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС підтверджується копією дубліката посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого позивачу 16.01.2006 року Хмельницькою обласною державною адміністрацією, а відтак відмова відповідача є протиправною.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Право призначення пенсії особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи регулюються Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року №796-XII (далі Закон №796-XII).

Статтею 10 Закону №796-XII передбачено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Відповідно до статті 55 Закону №796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Так, учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів, мають право на пільгову пенсію із зменшенням пенсійного віку на 10 років, які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів - на 8 років, а учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року від 1 до 5 календарних днів мають право на пільгову пенсію із зменшенням пенсійного віку на 5 років.

Постановою правління Пенсійного фонду України затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок № 22-1).

Порядком №22-1 передбачено, що документами, які засвідчують особливий статус особи є: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 9 березня 1988 року №122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону №796-XII).

В свою чергу довідки про період проживання, роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення є лише підставою для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Аналогічної правової позиції притримується і Верховний Суд у своїй постанові від 03.10.2018 року у справі № №398/438/17 (адміністративне провадження №К/9901/35064/18).

Відповідно до ч. 3 ст. 65 Закону № 796-XII посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Таким чином, єдиним документом, що підтверджує статус учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право на користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, зокрема, право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС".

Встановлено, що статус позивача як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС підтверджується копією дубліката посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого позивачу 16.01.2006 року Хмельницькою обласною державною адміністрацією.

З довідки військової частини № НОМЕР_2 від 26.02.1991 №31 вбачається, що ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 19.05.1986 по 01.07.1986 року.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що враховуючи досягнення позивачем 50-річного віку, наявність у нього страхового стажу не менше 15 років, набуття позивачем в установленому законом порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та прийняття ним у період з 19.05.1986 по 01.07.1986 року участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, наявні підстави для призначення позивачу пенсії зі зменшенням пенсійного віку.

Водночас, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, щодо відмови у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними та незаконними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови в призначенні пенсії на підставі ст. 55 Закону №796-XII, оскільки вказані дії і є рішенням відповідача.

За таких обставин доводи апелянта стосовно неможливості призначити позивачу пенсію зі зниженням пенсійного віку на 10 років є безпідставними та такими, що суперечать вимогам ст.ст. 14, 55, 65 Закону № 796-XII, а відтак, судом першої інстанції обґрунтовано прийнято судове рішення щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, вірно застосовано норми матеріального права та не допущено порушень норм процесуального права, у зв`язку із чим вимоги апеляційної скарги слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Курко О. П. Совгира Д. І.