Справа № 140/2042/18
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/1075/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Гінди О. М., Курильця А. Р.,

з участю секретаря судового засідання - Федчук М. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Термінал" на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року у справі № 140/2042/18 за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Волинській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Термінал" про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна платника податків, -

суддя в 1-й інстанції - Мачульський В. В.,

час ухвалення рішення - 11.12.2018 року,

місце ухвалення рішення - м. Луцьк,

дата складання повного тексту рішення - 11.12.2018 року,

в с т а н о в и в:

Позивач - Головне управління ДФС у Волинській області звернулось в суд з позовом до відповідача - ТОВ "Термінал", у якому просило надати дозвіл на погашення податкового боргу відповідача у сумі 368538,80 грн. за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року позов задоволено повністю. Надано Головному управлінню ДФС у Волинській області дозвіл на погашення податкового боргу ТОВ "Термінал" у сумі 368538,80 грн. за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що станом на 10 січня 2019 року ТОВ "Термінал" в рахунок погашення податкового боргу вже внесена сума боргу в розмірі 118529,82 грн, що підтверджуються відповідними платіжними дорученнями, залишок податкового боргу у сумі 250008,98 грн. буде погашено до 10 березня 2019 року. Просить змінити оскаржуване рішення та надати ТОВ "Термінал" можливість погасити податковий борг до 10 березня 2019 року без прийняття рішення про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна платника податків.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав, що Головне управління ДФС у Волинській області здійснило заходи щодо стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, на суму податкового боргу, який виник внаслідок несплати відповідачем податкового боргу. Таким чином, позивачем вжито необхідних заходів, що передують зверненню контролюючого органу до суду щодо надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Представник відповідача (апелянта) - Герилів В.Ф. у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вказав на часткове погашення наявного податкового боргу. Просить змінити оскаржуване рішення та надати ТОВ "Термінал" можливість погасити податковий борг до 10 березня 2019 року без прийняття рішення про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна платника податків.

Представник позивача - Решетник О.Л. у судовому засіданні не погодився з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Крім того, додатково пояснив, що у разі погашення боргу, який утворився, рішення про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна платника податків залишається без виконання, оскільки борг буде погашено. Враховуючи, що борг не погашено у повному обсязі, тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Волинського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2017 року у справі №803/1349/17 з рахунків ТОВ "Термінал" на користь держави стягнуто податковий борг в сумі 105968,33 грн.

Вказана постанова суду набрала законної сили 14 листопада 2017 року.

На виконання цього судового рішення Головне управління ДФС у Волинській області відповідно до гл.2 Інструкції «Про беготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» від 21 січня 2014 року №22 направлено в банківські установи, що обслуговують ТОВ "Термінал" інкасові доручення: № 1 від 20 березня 2018 року (АБ "Укргазбанк"), №1 від 05 липня 2018 року (АБ "Укргазбанк"), №1 від 13 липня 2018 року (АБ "Укргазбанк"), №1 від 20 березня 2018 року (ПАТ "ПУМБ"), №2 від 20 березня 2018 року (ПАТ "ПУМБ"), №1 від 05 липня 2018 року (ПАТ "ПУМБ"), №2 від 05 липня 2018 року (ПАТ "ПУМБ"), №1 від 13 липня 2018 року (ПАТ "ПУМБ") за рахунок яких списано 32 553,17 грн. податкового боргу (а. с. 11-16).

На підставі цих інкасових доручень з рахунків відповідача списано 32553,17 грн.

Залишок непогашеного боргу склав 73415,16 грн.

Відповідно до вимог ст.59 ПК України Головне управління ДФС у Волинській області сформувало та направило на адресу ТОВ "Термінал" податкову вимогу форми "Ю" від 04 травня 2017 року №1286-17, яка залишена відповідачем без задоволення.

Згідно з даними особової картки платника податків у ТОВ "Термінал" рахується податковий борг в сумі 368538,80 грн., який складається із залишку непогашеної частини боргу в сумі 73415,16 грн. відповідно до постанови Волинського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2018 у справі №803/1349/17; донарахованих податкових зобов'язань на підставі декларацій з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого юридичними особами, № від 15 лютого 2017 року в сумі 43673,92 грн. та № від 01 лютого 2018 року в сумі 50824,22 грн.; донарахованих податкових зобов'язань згідно з декларацією з земельного податку з юридичних осіб від 15 лютого 2017 року № в сумі 79525,51 грн.; донарахованого податкового зобов'язання на підставі декларації з земельного податку з юридичних осіб № від 13 лютого 2017 року в сумі 111335,70 грн.

Податковий борг по земельному податку з юридичних осіб збільшився також за рахунок донарахування штрафних санкцій на підставі податкового повідомлення-рішення № від 30 липня 2018 року на суму 5791,93 грн. та податкового повідомлення-рішення № від 08 листопада 2017 року на суму 340,00 грн., а також нарахованої пені внаслідок несвоєчасної сплати заборгованості зі сплати земельному податку у сумі 3 632,36 грн.

У зв'язку з несплатою боргу, першим заступником начальника ГУ ДФС у Волинській області 20 березня 2017 року прийнято рішення №14 про опис майна в податкову заставу та 29 березня 2017 року складено акт опису майна №7/17 на загальну суму вартості майна в розмірі 28965,60 грн.

Разом з тим, оскільки вжиті заходи стягнення не призвели до погашення відповідачем податкового боргу, контролюючий орган звернувся в суд з позовом про надання дозволу на погашення податкового боргу відповідача за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що Головним управлінням ДФС у Волинській області дотримано визначену ПК України черговість вжиття контролюючим органом заходів щодо погашення податкового боргу, разом з тим, заходи стягнення не призвели до погашення відповідачем податкового боргу, тому наявні достатні правові підстави для надання дозволу на погашення такого боргу за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Ст. 67 Конституції України визначає обов'язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно з п.87.1, 87.2 ст.87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених вказаною статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених вказаним Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Відповідно до п.88.1 ст.88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених вказаним Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Таким чином, податковий борг може бути погашений як за рахунок грошових коштів, так і за рахунок майна платника податків.

Ст.89 ПК України передбачає, що право податкової застави виникає у разі: несплати у строки, встановлені вказаним Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; несплати у строки, встановлені вказаним Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Згідно з п.89.2 ст.89 ПК України з урахуванням положень вказаної статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених п.89.5 вказаної статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому. У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.

Таким чином, проаналізувавши наведені вище правові норми, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податковий орган може поширити податкову заставу на будь-яке майно платника податків, крім передбачених випадків, а також на майно, яке платник податків набуде у майбутньому.

Разом з тим, встановлено обмеження, згідно з яким податкова застава поширюється на майно, балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків.

Відповідно до п.89.3 ст.89 ПК України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

П.89.5 ст.89 ПК України передбачає, що у разі якщо на момент складення акта опису майно відсутнє або його балансова вартість менша від суми податкового боргу, право податкової застави поширюється на інше майно, на яке платник податків набуде право власності у майбутньому до погашення податкового боргу в повному обсязі.

Згідно з п.95.1, 95.2, 95.3, 95.10 ст.95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. З метою реалізації майна, яке перебуває у податковій заставі, проводиться експертна оцінка вартості такого майна для визначення початкової ціни його продажу. Така оцінка проводиться у порядку, визначеному Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Відповідно до п.93.4 ст.93 ПК України у разі продажу майна, що перебуває у податковій заставі, відповідно до ст.95 ПК України таке майно звільняється з податкової застави (із внесенням змін до відповідних державних реєстрів) з дня отримання контролюючим органом підтвердження про надходження коштів до бюджету від такого продажу.

Абз.2 п.95.3 ст.95 ПК України передбачено право контролюючого органу звертатися до суду щодо надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується його керівником та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, державну податкову і митну політику.

При цьому, процедура стягнення з платника податків податкового боргу за рахунок грошових коштів у судовому порядку передує виникненню права податкового органу на звернення до суду щодо надання дозволу на погашення боргу за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі.

Обов'язкові умови (обставини), наявність яких в своїй сукупності зумовлює виникнення у податкового органу права на звернення до суду із таким позовом: наявність у платника податків боргу зі сплати податків (зборів, обов'язкових платежів); сума заборгованості платника податків на момент звернення податкової служби до суду із позовом про надання дозволу на погашення боргу за рахунок майна платника має бути узгодженою у встановленому законодавством порядку; відсутність коштів на рахунках платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків; наявність майна платника податків - боржника у податковій заставі.

Лише сукупність вказаних обставин наділяє податковий орган правом на звернення до суду із позовом про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків.

Отже, ПК України встановлена послідовність звернення до суду з вимогами щодо погашення податкового боргу платника. При зверненні до суду з вимогою про надання дозволу на погашення заборгованості за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, податковий орган повинен обґрунтувати в першу чергу недостатність у такого платника грошових коштів - готівкових чи на рахунках у банку, достатніх для повного погашення його боргу перед бюджетом, а також зазначити, які заходи вжив податковий орган для того, щоб погасити борг платника за рахунок належних йому коштів та чим це підтверджується.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі №П/821/203/16 (адміністративне провадження №К/9901/19758/18), і відповідно до вимог ч.5 ст.242 КАС України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи, Головне управління ДФС у Волинській області направляло у банки, які обслуговують рахунки ТОВ "Термінал", інкасові доручення про стягнення з рахунків підприємства податкового боргу, разом з тим, внаслідок вжитих заходів повністю сума заборгованості не погашена.

Таким чином, Головним управлінням ДФС у Волинській області дотримано визначену ПК України черговість вжиття контролюючим органом заходів щодо погашення податкового боргу перед зверненням до суду для надання дозволу на погашення такого боргу за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про підставність позовних вимог.

Під час апеляційного розгляду цієї адміністративної справи апелянт просив припинити провадження у справі у зв'язку з тим, що, на його думку, предмет судового спору вичерпано, оскільки ТОВ "Термінал" погасило наявний податковий борг.

Разом з тим, відповідно до наданої представником Головного управління ДФС у Волинській області довідки про наявність боргу по платежах до бюджету ТОВ "Термінал", станом на 05 березня 2019 року податковий борг відповідача складає 86153,80 грн.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об'єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Термінал" залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року у справі № 140/2042/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає за винятками, визначеними п.2 ч.5 ст.328 КАС України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий- суддя О. І. Мікула
судді О. М. Гінда
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 07 березня 2019 року.