Справа № 826/7115/18
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/7115/18 Суддя (судді) першої інстанції: Федорчук А.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В.,Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Град Інвест Ріал Істейт" до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ "Град Інвест Ріал Істейт" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо невжиття заходів, передбачених статтею 43 Податкового кодексу України, спрямованих на повернення позивачу помилково/або надміру сплаченої пені у розмірі 15988,07 грн.; зобов'язання останнього підготувати висновок на повернення ТОВ "Град Інвест Ріал Істейт" помилково та/або надміру сплаченої пені у розмірі 15988,07 грн. на підставі поданої товариством заяви № 792 від 14 вересня 2017 року та передати висновок на повернення пені до відповідного органу казначейства.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 листопада 2018 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 листопада 2018 року та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. В обґрунтування скарги відповідач зазначив, що пеню було нараховано за заниження податкового зобов'язання з податку на додану вартість з серпня 2016 року по момент виконання зобов'язання Товариством.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ "Град Інвест Ріал Істейт" зазначив, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення повно, всебічно та об'єктивно з'ясував обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому рішення є законним та обґрунтованим.

У судовому засіданні представник позивача просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Представник відповідача у судовому засіданні просила скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що уповноваженими особами контролюючого органу проведено виїзну перевірку з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства ТОВ "Град Інвест Ріал Істейт", про що складено акт №52/26-15-14-02-02/36856932 від 14.02.2017 року.

За результатами перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 28.02.2017 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 302052,00 грн., у т.ч.201368,00 грн. за основним платежем, 100684,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

09.03.2017 року позивачем сплачено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 302052,00 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням №1444 від 09.03.2017 року.

Проте, 10.03.2017 року на підставі підпункту 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України, контролюючим органом було нараховано Товариству пеню у розмірі 15988,07 грн.

14.03.2017 року ТОВ "Град Інвест Ріал Істейт" було сплачено пеню у розмірі 15988,07 грн.

В подальшому, 14.09.2017 року позивач звернувся до Головного управління державної фіскальної служби у місті Києві із заявою №792, в якій просив повернути помилково та/або надміру пеню у розмірі 15988,07 грн.

02.02.2018 року, не отримавши відповіді від контролюючого орган, позивач повторно звернувся з заявою про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань та пені, на що отримав лист № 8236/10/26-15-14-05-03 від 23 лютого 2018 року в якому зазначалося, що пеня у розмірі 15988,07 грн., що обліковується в інтегрованій картці ТОВ "Град Інвест Ріал Істейт" з податку на додану вартість, розрахована в автоматичному режимі відповідно до вимог діючого законодавства України.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

З приводу даних спірних правовідносин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Підпунктом 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України закріплено поняття пені як суми коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов'язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.

У відповідності до пункту 111.2 статті 111 Податкового кодексу України фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України встановлено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Статтею 129 Податкового кодексу України (у редакції від 1 січня 2017 року) визначений порядок нарахування пені з визначенням періоду початку та закінчення її нарахування.

Відповідно до положень підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України, нарахування пені розпочинається: при нарахуванні суми грошового зобов'язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов'язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Нарахування пені закінчується: у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов'язань (підпункту 129.3.1 пункту 129.3 статті 129 Податкового кодексу України).

Аналіз вказаних норм Податкового кодексу України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, свідчить про те, що нарахування пені розпочинається: при нарахуванні суми грошового зобов'язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов'язання, визначеного цим Кодексом та закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Тобто нарахування пені за правилами підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України здійснюється у випадку пропуску граничного строку сплати платником податків податкового зобов'язання, визначеного пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19 червня 2018 року у справі № 820/3878/17.

З матеріалів справи вбачається, що 09.03.2017 року позивачем сплачено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 302052,00 грн. за винесеним відповідачем податковим повідомленням-рішенням від 28.02.2017 року № у строк визначений пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, що свідчить про те, що позивачем було сплачено податкові зобов'язання, визначені йому контролюючим органом у вказаному податковому повідомленні - рішенні, у добровільному порядку та у строки, визначені податковим законодавством.

Проте, 10.03.2017 року контролюючим органом було нараховано Товариству пеню у розмірі 15988,07 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність нарахування пені у розмірі 15988,07 грн. та наявність підстав для висновку, що вказана сума набула статусу помилково сплачених коштів, які за заявою платника податків підлягають поверненню.

При цьому, судом першої інстанцій обґрунтовано відхилено доводи контролюючого органу щодо посилання на підпункт 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 Податкового Кодексу України у редакції, яка втратила чинність 1 січня 2017 року, тобто не діяла ані на момент прийняття податкового повідомлення-рішення, ані на момент нарахування пені, оскільки податковим законодавством, за наявних обставин, нарахування пені не передбачено.

Згідно з п. 43.1 ст. 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Так, у разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків (п.43.2 ст. 43 ПК України).

Водночас, обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми (п. 43.3 ст. 43 ПК України).

Відповідно до пункту 43.5 статті 43 Податкового кодексу України контролюючий орган не пізніше, ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Гра Інвест Ріал Істейт» двічі (14 вересня 2017 року та 02 лютого 2018 року) у межах встановленого п. 43.3 ст. 43 ПК України строку звернуталось до відповідача із відповідними заявами про повернення надміру сплаченої пені у розмірі 15 988,07 грн.

Проте, контролюючий орган висновку про повернення надміру сплачених грошових коштів відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, подано не було.

У Листі від 23.02.2018 року № 8236/10/26-15-14-05-03 відповідач зазначив, що ним надано відповідь на заяву позивача від 14 вересня 2017 року №792 про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань та пені ТОВ «Град Інвест Ріал Істейл», проте вказаний лист повернуто поштовим зв'язком з відміткою за закінченням встановленого строку зберігання.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо невжиття заходів, передбачених статтею 43 Податкового кодексу України заходів, спрямованих на повернення позивачу помилково/або надміру сплаченої пені у розмірі 15988,07 грн., оскільки ні примірника листа від 23 листопада 2017 року №37983/10/26-15-14-05-03, ні доказів його надіслання на адресу позивача, ні доказів повернення такого листа до податкового органу, відповідачем до суду надано не було.

Враховуючи у сукупності вище наведене колегія суддів вважає щодо позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Град Інвест Ріал Істейт" є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.242, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 06.03.2019 року.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: В.В.Файдюк

Є.І.Мєзєнцев