Справа № 160/99/19
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2019-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 березня 2019 року Справа № 160/99/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
при секретарі Скупейко І.М.
позивача ОСОБА_1
представника позивача Говорухи М.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу, -
ВСТАНОВИВ:
04 січня 2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) із позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач-1), командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 (далі відповідач-2) з позовними вимогами про визнання протиправними та скасування пункту 1, пункту 6, абзацу 5 пункту 7 Наказу командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 від 30.11.2018 р. № 810 «Про результати службового розслідування» в частині притягнення начальника зв`язку - командира взводу зв`язку старшого лейтенанта ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та повної кратної матеріальної відповідальності.
В обґрунтування позовних вимог позивач в позові зазначив, що перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 . З 31.10.2016 року - на посаді начальника зв`язку штабу командира взводу зв`язку. 16 квітня 2018 рокупозивач є таким, що вибув до складу сил і засобів, які залучаються та беруть участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, згідно із наказом ТВО командира військової частини НОМЕР_1 від 16.04.2018 року №113. 02 жовтня 2018 року за повідомленням молодшого сержанта взводу ОСОБА_3 про підозру крадіжки засобів ОСОБА_4 прибув до сховища для техніки військової частини НОМЕР_1 , де і встановив нестачу майна та матеріальних засобів зв`язку. За результатами службового розслідування, проведеного за фактом розкрадання майна зв`язку, його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідність та до підвищеної матеріальної відповідальності в розмірі 1 142 848,50грн. Позивач вважає, що висновки службового розслідування та спірного наказу про притягнення його до дисциплінарної і матеріальної відповідальності не ґрунтуються на законі та є протиправними. По-перше, до компетенції позивача як начальника зв`язку штабу командира взводу зв`язку не входять обов`язки по організації охорони сховищ військового майна, в тому числі закріпленого за його підрозділом, в парку військової частини та контроль служби охорони. По-друге, ці обов`язки належать іншим посадовим особам, порушення яких були встановлені службовим розслідуванням. Ці особи були притягнуті до відповідальності. Крім того, оскільки військове майно було викрадено за невстановлених обставин (не встановлено ні час, ні місце, ні спосіб та винні особи) не проведення перевірки наявності і технічного стану засобів зв`язку в підрозділах та сховищі не перебуває в причинному зв`язку із наслідками злочинних дій, за яких військове майно вибуло із володіння військової частини. Наведені в акті підстави відповідальності позивача не свідчать про неналежне виконання ОСОБА_1 своїх службових обов`язків, що потягло до настання шкоди, а підтверджує необ`єктивність службового розслідування. Крім того, під час службового розслідування не було встановлено, хто ж є матеріально відповідальним за втрачене військове майно, чи передавалось позивачу на відповідальне зберігання майно, що було втрачено. Не враховано і того факту, що позивач протягом певного періоду перебував у відрядженні в зоні ООС (АТО) і в цей період доступ до військового майна взводу зв`язку, яке перебувало у сховищ для техніки №30/573 військової частини НОМЕР_1 , мали військовослужбовці взводу зв`язку та командування військової частини, які постійно перебували в пункті постійної дислокації.За твердженням позивача, наведене безумовно вказує на неповноту та неупередженість службового розслідування, необґрунтованість його висновків та результатів, а також, незаконність наказу, що оскаржується. Крім того, відповідачами допущено низку процедурних порушень при проведенні службового розслідування. Також, всупереч вимогам чинного законодавства, довідка про вартісну оцінку заподіяної шкоди до акту службового розслідування не надана.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.01.2019 р. відкрито провадження у адміністративній справі; призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом в порядку загального позовного провадження. Відповідачів зобов`язано надати відзив на позовну заяву.
06.02.2019 року відповідачем-1 та відповідачем-2 надано відзив, в якому відповідачі проти позовних вимог заперечували, просили в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї позиції зазначили наступне. 02.10.2018 р. начальник зв`язку командир взводу зв`язку ОСОБА_1 самостійно відкрив сховище № 2, розташоване в парку автомобільної техніки військової частини НОМЕР_1 . При огляді майна, яке знаходилось в техніці взводу зв`язку позивач виявив відсутність майна. Перелік втраченого військового майна уточнений за підсумками роботи відповідної комісії військової частини. Загальна сума втрат, завданих державі розкраданням даного майна, становить 478 912,98 грн. В зв`язку із втратою військового майна посадовими особами військової частини НОМЕР_1 проведено службове розслідування, за результатами якого встановлено наступне. Старшим лейтенантом ОСОБА_1 не забезпечено належне зберігання майна, чим створено умови для втрати та розкрадання майна невідомими особами, а саме, позивачем було передано ключі від сховища особам, які не відповідають за зберігання майна, не проводилися не менше ніж раз на два тижні огляд і перевірка наявності майна. Службове розслідування проведено з дотриманням вимог законодавства. Наказом командира військової частини притягнуто до відповідальності низку посадових осіб військової частини НОМЕР_1 , в тому числі, і ОСОБА_1 . Позивача притягнуто до дисциплінарної та матеріальної відповідальності. Таким чином, оскаржуваний наказ відповідає вимогам законодавства.
06.02.2019 року представником позивача надано відповідь на відзив, в якій зазначено про безпідставність доводів відповідача, викладених у відзиві.
30.01.2019 р. від військової прокуратури Криворізького гарнізону надійшла заява про вступ у справу.
Сторони проти вступу у справу прокурора не заперечували.
В судовому засіданні 23.01.2019 р. заяву військової прокуратури Криворізького гарнізону про вступ у справу задоволено.
Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити позов в повному обсязі. В обґрунтування позовних вимог надали пояснення, аналогічні викладеним в позові та відповіді на відзив.
Представник відповідача-1 та відповідач-2 в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Прокурор в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Заслухавши доводи позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
Наказом командира військової частини-польова пошта НОМЕР_2 01 серпня 2016 року №235 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , військовослужбовця військової служби за контрактом, призначеного наказом Міністра оборони України від 27.07.2016 р. № 695 на посаду командира взводу зв`язку, ВОС 1210003, зараховано до списків особового складу, та визнано таким, що прийняв справи та посаду і приступив до виконання службових обов`язків за посадою, з 01 серпня 2016 року (а.с.167 т.1).
Наказом командира військової частини-польова пошта НОМЕР_3 31 жовтня 2016 року №1 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , військовослужбовця військової служби за контрактом, призначеного наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 15.10.2016 року №204 на посаду у військовій частині НОМЕР_1 , визнано таким, що прийняв справи та посаду і приступив до виконання службових обов`язків начальника зв`язку штабу командира взводу зв`язку, ВОС - 1210003 (а.с.168 т. 1).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 16.04.2018 року №113старшого лейтенанта ОСОБА_1 , начальника зв`язку командира взводу зв`язку,визнано таким, що вибув з 16 квітня 2018 року у відрядження до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, для виконання службових (бойових) завдань до оперативно-тактичного угрупування «Донецьк» з 16.04.2018 року (а.с. 39 т. 1).
Відповідно до наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 06.07.2018 р. № 194, від 30.09.2018 р. № 282 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , начальника зв`язку командира взводу зв`язку, визнано таким, що вибув з міста Добропілля Донецької області до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 з 06.07.2018 р., з 30.09.2018 р. (Т. 1 а.с. 105-106).
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 07.07.2018 р. № 195 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , начальника зв`язку командира взводу зв`язку, визнано таким, що вибув з пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 з 07.07.2018 р. у щорічну відпустку по 05.08.2018 р. (Т. 1 а.с. 151).
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.10.2018 р. № 283 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , начальника зв`язку командира взводу зв`язку, визнано таким, що прибув до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 з міста Добропілля Донецької області 30.09.2018 р. (Т. 1 а.с. 107).
Згідно до довідок від 25.01.2019 р. № 296, 25.01.2019 р. № 297 про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення старший лейтенант ОСОБА_1 виконував службові (бойові завдання), безпосередньо брав участь в антитерористичній операції в періоди: з 31.01.2017 р. по 04.02.2017 р., 02.06.2017 р. по 04.07.2017 р., з 05.07.2017 р. по 09.07.2017 р., 03.11.2017 р. по 17.11.2017 р., з 16.04.2018 р. по 30.04.2018 р.; з 30.04.2018 р. по 06.07.2018 р., з 10.08.2018 р. по 30.09.2018 р., з 13.12.2018 р. по 28.12.2018 р. (Т. 1 а.с. 149-150).
02.10.2018 р. начальник зв`язку командир взводу зв`язку старший лейтенант ОСОБА_1 рапортом вх. № 5722 повідомив командира військової частини НОМЕР_1 про те, що при відкритті боксу 02.10.2018 р. виявлено відсутність складових частин зв`язку (Т. 1 а.с. 27).
Наказом командира військової частини НОМЕР_4 від 02 жовтня 2018 року № 118 «Про призначення службового розслідування» з метою з`ясування обставин та причин втрати майна зв`язку у військовій частині НОМЕР_1 призначено службове розслідування, акт надати до 18.10.2018 р.(Т. 1 а.с. 125-126).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02 жовтня 2018 року №639 «Про призначення службового розслідування» по факту нестачі складових частин техніки зв`язку взводу зв`язку, що зберігається в сховищі для техніки №50/573призначено службове розслідування, яке належало провести до 12.11.2018 р. (а.с.29 т.1).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 12.10.2018 р. № 670 термін службового розслідування продовжено до 02.10.2018 р. (Т. 1 а.с. 38).
Наказом командира військової частини НОМЕР_4 від 05.11.2018 р. № 1254 притягнуто до дисциплінарної відповідальності посадових осіб військової частини НОМЕР_1 (Т. 2 а.с. 54-60).
Відповідно до акту службового розслідування по факту розкрадання майна зв`язку військової частини НОМЕР_1 , затвердженого командиром військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_2 , встановлено наступне.
02.10.2018 р. начальник зв`язку командир взводу зв`язку ОСОБА_1 самостійно відкрив сховище № 2, розташоване в парку автомобільної техніки військової частини НОМЕР_1 . При огляді майна, яке знаходилось в техніці взводу зв`язку у сховищі ОСОБА_1 виявив відсутність майна. З метою уточнення повного переліку відсутнього майна зв`язку згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.10.2018 р. № 641 призначено перевірочну комісію, за результатами роботи якої складено акт. Загальна сума втрат, завданих державі розкраданням даного майна, становить 478 912,98 грн.
В подальшому, із загальної нестачі вираховано 41 527,11 грн.
Загальна сума шкоди, заподіяної державі, становить 437 385,87 грн.
В акті міститься посилання на результати службового розслідування, проведеного посадовими особами військової частини НОМЕР_4 та зазначено, зокрема, про таке:
«начальник зв`язку командир взводу зв`язку старший лейтенант ОСОБА_1 :
- під час прийому посади командира взводу зв`язку, начальника зв`язку командира взводу зв`язку Акти прийому посади на складав;
- не здійснював контроль та не вживав заходів для забезпечення надійної охорони сховища, а також майна та матеріальних засобів взводу зв`язку;
- самоусунувся від організації проведення перевірки наявності і технічного стану засобів зв`язку в підрозділах та сховищі.» (Т. 1 а.с. 250, Т. 2 а.с. 1-9).
30 листопада 2018 року командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ № 810 від «Про результати службового розслідування» (далі Наказ №810).
Пунктом 1 Наказу № 810 на начальника зв`язку - командира взводу зв`язку старшого лейтенанта ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення - попередження про неповну службову відповідність - за порушення вимог 2 та 6 абзаців ст. 11, вимог статті 16,119, вимог 1, 4 та 13 абзаців статті 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п.п. 5, 13, 14, 15 Положення про порядок обліку, збереження, списання і використання військового майна у Збройних Силах України, затвердженого постановою КМУ №1225 від 04.08.2000 року, у відповідності до пункту «г» статті 68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Також, пунктом 7 Наказу №810 від 30.11.2018 року визначено помічнику командира частини з фінансово-економічної роботи начальнику фінансово-економічної служби утримати в рахунок погашення шкоди, завданої державі, з начальника зв`язку командира взводу зв`язку старшого лейтенанта ОСОБА_1 суму в розмірі 1 142 848,50грн. (Т. 2 а.с.12-14).
Не погодившись з пунктами 1, 6, абзацем 5 пункту 7 Наказу командира військової частини НОМЕР_1 №810 від 30.11.2018 року, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243/95-ВР затверджено Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі (далі Положення №243), яке визначає підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами.
Згідно з п. 1 Положення №243 за шкоду, заподіяну державі не під час виконання службових обов`язків, зазначені особи несуть матеріальну відповідальність у порядку, передбаченому цивільним законодавством України.
Притягнення до матеріальної відповідальності не звільняє від дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної чи кримінальної відповідальності.
До військовослужбовців належать, зокрема: солдати, матроси, сержанти, старшини строкової військової служби і ті, які проходять військову службу за контрактом, в тому числі офіцери Збройних Сил України.
Відповідно до пункту 2 Положення №243 відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.
Військове майно - це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами.
До нього належать: всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, паливно-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти.
Згідно з п. 3 Положення №243 військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявності:
а) заподіяння прямої дійсної шкоди;
б) протиправної їх поведінки;
в)причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням
г) вини у заподіянні шкоди.
Протиправною визнається така поведінка (дія чи бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки.
Пунктом 8 Положення №243 визначено, що залежно від того, навмисно чи з необережності заподіяно шкоду, а також з урахуванням суспільної небезпечності дії
(бездіяльності) винної особи та обставин, за яких заподіяно шкоду, і вартості майна до військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних застосовується повна або обмежена матеріальна відповідальність.
Згідно з п.13 Положення військовослужбовці і призвані на збори
військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі:
- умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій;
- приписки у нарядах та інших документах фактично невиконаних
робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах;
- заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані;
- дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину;
-недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.
Згідно пункту 14 Положення військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну розкраданням, марнотратством або втратою зброї та боєприпасів, оптичних приладів, засобів зв`язку, спеціальної техніки, льотно-технічного, спеціального морського і десантного обмундирування, штурманського спорядження, спеціального одягу і взуття, інвентарних речей та деяких інших видів військового майна, несуть матеріальну відповідальність у 2-10-кратному розмірі вартості цього майна. Перелік військового майна, недостача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, затверджується Кабінетом Міністрів України.
Постановою КМУ № 880 від 02.11.1995 р. затверджено Перелік військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, згідно якого у трикратному розмірі вартості відшкодовується нестача агрегатів, запасних частин, інструментів, приладів і приладдя до озброєння, військової техніки, устаткування, апаратури, засобів зв`язку, технічних засобів охорони і до обчислювальної техніки, за оптичні прилади, імпортні електрифіковані інструменти, пальне, масло і мастила, спирти і спеціальні рідини, паливо.
Згідно з пунктами 17-23 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України № 243 від 23.06.1995 передбачено, що у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.
Розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня виявлення шкоди.
У необхідних випадках цей термін може бути продовжено вищим за підлеглістю командиром (начальником), але не більш як на один місяць.
Розслідування призначається письмовим розпорядженням командира (начальника) військової частини, який має право прийняти рішення про притягнення військовослужбовця і призваного на збори військовозобов`язаного до матеріальної відповідальності.
Забороняється доручати розслідування посадовій особі, яка є підлеглою чи безпосереднім начальником військовослужбовця або військовозобов`язаного, призваного на збори, дії яких необхідно розслідувати, а також посадовим особам, які є співучасниками заподіяння матеріальної шкоди чи зацікавлені в результатах розслідування.
Розслідуванням повинно бути встановлено:
-в чому полягає матеріальна шкода та яка її вартісна оцінка;
- якими конкретно неправомірними діями військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного заподіяно шкоду, вимоги яких законів, військових статутів, порадників, інструкцій та інших нормативних актів при цьому було порушено; умисно чи з необережності та з якою метою заподіяно шкоду;
-чи заподіяно шкоду винною особою під час виконання службових обов`язків;
-ступінь вини кожного у разі заподіяння шкоди кількома особами; умови та причини, що сприяли заподіянню шкоди, та її наслідки.
У висновку розслідування викладаються факти, встановлені відповідно до вимог пунктів 3 і 19 цього Положення, та пропозиції про притягнення винної особи (винних осіб) до обмеженої, повної чи підвищеної матеріальної відповідальності, а в разі необхідності - обґрунтування можливості зменшення суми, що підлягає стягненню з винного для відшкодування заподіяної шкоди.
До висновку додаються:письмові пояснення особи (осіб), яка притягається до
матеріальної відповідальності;письмові пояснення інших осіб, причетних до факту заподіяння шкоди;акти ревізій (перевірок), інвентаризацій, накладні, витяги з обліково-видаткових книг і журналів та інші матеріали розслідування;довідка про вартісну оцінку заподіяної шкоди за підписом начальника відповідної служби та фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини.
Висновок підписується офіцером, який проводив розслідування.
Всі матеріали розслідування подаються на розгляд командиру (начальнику) військової частини, який його затверджує у разі прийняття рішення про стягнення з винного встановленої шкоди.
Військовослужбовці та призвані на збори військовозобов`язані, які притягаються до матеріальної відповідальності, ознайомлюються з матеріалами розслідування, про що у висновках робиться відповідний запис. Вони мають право подавати свої заперечення та клопотання на ім`я командира (начальника) військової частини.
Командир (начальник) військової частини після розгляду матеріалів розслідування зобов`язаний особисто провести бесіду з військовослужбовцем або призваним на збори військовозобов`язаним, який притягається до матеріальної відповідальності.
Якщо вину військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного
повністю доведено, командир (начальник) військової частини не пізніш як у місячний термін з дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення до матеріальної відповідальності винної особи з зазначенням розміру суми, що підлягає стягненню.
У разі, коли шкоду заподіяно кількома особами, у наказі визначається точний розмір суми, що стягується окремо з кожної особи з урахуванням ступеня вини і конкретних обставин.
Відповідно до ст. 68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.
Згідно до ст. 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.
Під час накладення дисциплінарного стягнення та обранняйого виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Відповідно до ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ст.ст.73-76 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій, чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Оцінюючи усі докази, надані суду, у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
З матеріалів справи вбачається, що за фактом розкрадання майна зв`язку військової частини НОМЕР_5 було проведено службове розслідування, за результатами якого складено акт, затверджений командиром військової частини 12.11.2018 р.
На підставі висновків службового розслідування командиром військової частини винесено наказ № 810 від 30.11.2018 р., яким на начальника зв`язку - командира взводу зв`язку старшого лейтенанта ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення - попередження про неповну службову відповідність та притягнуто до підвищеної матеріальної відповідальності в розмірі 1 142 848,50 грн.
Згідно з п. 3 Положення №243 військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявності:
а) заподіяння прямої дійсної шкоди;
б) протиправної їх поведінки;
в)причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням
г) вини у заподіянні шкоди.
Згідно з п.13 Положення військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі:
- умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій;
- приписки у нарядах та інших документах фактично невиконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах;
- заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані;
- дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину;
- недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.
В акті службового розслідування зазначено, що «начальник зв`язку командир взводу зв`язку старший лейтенант ОСОБА_1 :
- під час прийому посади командира взводу зв`язку, начальника зв`язку командира взводу зв`язку Акти прийому посади на складав;
- не здійснював контроль та не вживав заходів для забезпечення надійної охорони сховища, а також майна та матеріальних засобів взводу зв`язку;
- самоусунувся від організації проведення перевірки наявності і технічного стану засобів зв`язку в підрозділах та сховищі.»
При цьому, в акті службового розслідування, в оскаржуваному наказі, у відзиві на адміністративний позов та в судовому засіданні відповідачами не доведено, що вказані обставини перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із викраденням майна військової частини.
За результатами службового розслідування та на момент розгляду справи відповідачами або іншими уповноваженими органами та посадовими особами не встановлено обставин викрадення майна, а саме, дати, часу, способу, винних осіб, інших обставин.
Відповідачами не доведено, що саме позивач є особою, яка несе матеріальну відповідальність за втрачене майно, та того, що вказане майно було передано позивачу під відповідальне зберігання або для іншої мети в установленому законом порядку.
Крім того, Положенням №243 встановлено перелік документів, які надаються посадовими особами, які проводили службове розслідування, до висновку службового розслідування.
Серед таких документів визначено довідку про вартісну оцінку заподіяної шкоди за підписом начальника відповідної служби та фінансового органу (головного
бухгалтера) військової частини.
Вказану довідку відповідачами не надано суду під час розгляду справи.
Крім того, матеріали справи та службового розслідування не містять обґрунтувань вказаної в акті службового розслідування та в наказі № 810 від 30.11.2018 р. суми шкоди, заподіяної державі, в розмірі 437 385,87 грн.
Відповідно до ч.2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій, чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, пункт 1, пункт 6, абзац 5 пункту 7 Наказу командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 від 30.11.2018 р. № 810 «Про результати службового розслідування» не відповідають вимогам п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки винесені відповідачем на підставі, у межах повноважень, але не у спосіб, що передбачений законодавством, та не обґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Згідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, тому судові витрати в розмірі 704,80 грн. підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 з військової частини НОМЕР_1 за рахунок її бюджетних асигнувань.
Керуючись ст. ст. 244, 245, 255, 295 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу - задовольнити в повному обсязі.
Визнати протиправним та скасувати пункт 1, пункт 6, абзац 5 пункту 7 Наказу командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 від 30.11.2018 р. № 810 «Про результати службового розслідування» в частині притягнення начальника зв`язку - командира взводу зв`язку старшого лейтенанта ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та повної кратної матеріальної відповідальності.
Судові витрати в розмірі 704,80 грн. стягнути на користь ОСОБА_1 з військової частини НОМЕР_1 за рахунок її бюджетних асигнувань.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розглядусправи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення суду складений 06 березня 2019 року.

Суддя О.С. Рябчук