Справа № 360/4477/18
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

05 березня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4477/18

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Пляшкова К.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області про визнання протиправними дій, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 29 грудня 2018 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області (далі відповідач, УСЗН Станично-Луганської РДА), в якому позивач просить суд:

1) визнати неправомірними дії відповідача щодо вимоги надати для оформлення соціальної допомоги довідку про нараховані аліменти;

2) визнати незаконним та скасувати рішення відповідача від 26 березня 2018 року № 383 про відмову позивачу в призначенні соціальної допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування;

3) зобов'язати відповідача нарахувати та сплатити позивачу соціальну допомогу на утримання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, якій надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, у розмірі, що становить два прожиткових мінімуми для дитини відповідного віку з урахування компенсації з 01.12.2017.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є опікуном ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, якій надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

Позивач отримувала допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, до 30.11.2017.

Через втрату паспорту позивач надала пакет документів для продовження виплати допомоги тільки 15 лютого 2018 року. Відповідач документи прийняв, але через відсутність, довідки про розмір аліментів виплату не розпочав. В листопаді 2018 року відповідач надав рішення від 26 березня 2018 року. Причиною відмови стала відсутність довідки про нараховані аліменти.

З посиланням на норми чинного законодавства, позивач вважає дії відповідача неправомірними та такими, що порушують її права, оскільки, на думку позивача, відповідач не мав права вимагати від позивача документи, які не включені до переліку документів, які мають бути надані при оформленні допомоги.

Також позивач неодноразово зверталася до відповідача за написанням заяви про одержання (неодержання) аліментів. Проте, відповідач не погодився та прийняв оскаржуване рішення.

У даному випадку відмова відповідача у призначенні допомоги призвела до порушення інтересів дитини.

На підставі викладеного позивач просила задовольнити її вимоги.

Ухвалою суду від 02 січня 2019 року адміністративний позов залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (арк. спр. 20-22).

Від представника позивача 17 січня 2019 року надійшло клопотання щодо продовження строку для усунення недоліків позовної заяви (арк. спр. 24).

Ухвалою суду від 18 січня 2019 року продовжено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви на три календарні дні з дня отримання даної ухвали суду (арк. спр. 26).

До суду 04 лютого 2019 року від представника позивача надійшло клопотання про усунення недоліків (арк. спр. 30).

Ухвалою суду від 07 лютого 2019 року прийнято позовну заяву до провадження та відкрито провадження у справі; визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); задоволено клопотання про витребування доказів; повідомлено, що клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду буде вирішено під час розгляду справи на підставі зібраних доказів (арк. спр. 1-2).

Відповідачем 12 лютого 2019 року подано відзив на позовну заяву (арк. спр. 40-41), в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав.

Позивач 15.02.2018 звернулась до УСЗН Станично-Луганської РДА із заявою про призначення допомоги на дітей, над якими встановлено опіку та піклування, до якої додані такі документи: довідка зі школи на ОСОБА_2, копія паспорту на ОСОБА_1, витяг з єдиного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання на ОСОБА_1, довідка про реєстрацію місця проживання, довідка про наявность земельних ділянок. Разом з тим, всупереч вимог пункту 27 Порядку призначення і виплати державної допомоги сімям з дітьми, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1751 (далі - Порядок), позивачем не надана довідка про місячний розмір аліментів, що одержує на дитину опікун. Згідно з пунктом 28 Порядку питання про продовження виплати допомоги вирішується на підставі заяви та довідок про місячні розміри пенсії, аліментів, стипендії, державної допомоги, що одержує опікун чи піклувальник на дитину. Оскільки позивач звернулась за призначенням вищевказаного виду допомоги повторно, тому для продовження її виплати мала надати довідку про місячний розмір аліментів.

Відповідач вважає, що положення абзацу 8 пункту 27 Порядку у даному випадку є незастосовними, оскільки у позивача вже зявилася можливість одержання довідки про розмір аліментів.

У відповідності з вимогами пункту 44 Порядку відповідачем повідомлено позивача, які документи мають бути додатково надані до заяви, та встановлено місячний термін для їх надання. У встановлений термін документи позивачем не надані, у звязку з чим 26 березня 2018 року відповідачем прийнято рішення про відмову в призначенні соціальної допомоги.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

З копій паспорта громадянина України (арк. спр. 5), довідки про реєстрацію місця проживання від 19.01.2018 № 36 (арк. спр. 7), відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників (арк. спр. 31) встановлено такі відомості про позивача: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, селище Вільхове, АДРЕСА_1.

Згідно з довідкою УСЗН Станично-Луганської РДА від 08 лютого 2019 року № 55 у період з 01 грудня 2013 року по 30 листопада 2017 року позивачу було призначено державну соціальну допомогу на дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, які перебувають під опікою (піклуванням), на ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк. спр. 50).

Позивач 15 лютого 2018 року звернулася до УСЗН Станично-Луганської РДА із заявою про продовження виплати допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування (арк. спр. 42-43).

Дослідженням копії цієї заяви встановлено, що звернення є повторним. На заяві наявні відмітки про прийняття 15 лютого 2018 року заяви та документів на 3 аркушах, їх реєстрацію за № 383. Також наявна відмітка, що для розгляду заяви заявнику необхідно додати до 15 березня 2018 року такі документи: довідку про аліменти, картрахунок, витяг про реєстрацію, довідку про держзабезпечення.

Рішенням УСЗН Станично-Луганської РДА про відмову в призначенні соціальної допомоги від 26 березня 2018 року відмовлено позивачу у призначенні соціальної допомоги у звязку з закінченням терміну надання документів (довідка про аліменти, довідка про держзабезпечення) (арк. спр. 49).

Дослідженням рішення встановлено, що на ньому наявна відмітка про отримання повторно позивачем повідомлення 12 листопада 2018 року.

Суд вважає, що тільки після одержання відповідного повідомлення про прийняте рішення позивач дізналася про порушення прав, за захистом яких звернулася 29 грудня 2018 року до суду із відповідним позовом.

Відповідно, судом встановлено, що позивач звернулася до суду з позовом із дотриманням визначеного частиною другою статті 122 КАС України строку.

Також судом встановлено, що заочним рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 21 червня 2016 року у справі № 420/3527/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини позовні вимоги задоволені повністю; стягнуто з ОСОБА_6 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частки з усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 грудня 2015 року до повноліття дитини. Рішення суду набрало законної сили 02.07.2016 (арк. спр. 57-58).

З позовної заяви та відзиву на позовну заяву судом встановлено, що спірним в межах цієї справи є питання правомірності відмови відповідача у призначенні соціальної допомоги з підстав ненадання позивачем у встановлений строк довідки про аліменти, а також дії відповідача щодо витребування від позивача такої довідки.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і відзиви учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 3 Конституції України закріплене визнання найвищою соціальною цінністю в України людини, її життя і здоров'я, честі і гідності, недоторканності і безпеки, відповідальність держави перед людиною за свою діяльність та головний обов'язок держави щодо утвердження і забезпечення прав і свобод людини.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім'ї, її доходів та віку дітей визначає Закон України 21 листопада 1992 року № 2811-XII «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» (далі - Закон № 2811-XII), який спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім'ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

Відповідно до цього Закону призначаються такі види державної допомоги сім'ям з дітьми, зокрема, допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування (пункт 4 частини першої статті 3 Закону № 2811-XII).

Частинами другою, третьою статті 6 Закону № 2811-XII визначено, що документи, необхідні для призначення державної допомоги сім'ям з дітьми, розглядаються органом, що призначає та здійснює виплату державної допомоги, протягом 10 днів з дня звернення.

Про призначення державної допомоги чи про відмову в її наданні із зазначенням причини відмови та порядку оскарження цього рішення орган, що призначає і здійснює виплату державної допомоги сім'ям з дітьми, видає чи надсилає заявникові письмове повідомлення протягом 5 днів після прийняття відповідного рішення.

Статтею 16 Закону № 2811-XII визначено, що допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, призначається особам, призначеним в установленому законом порядку опікунами чи піклувальниками дітей, які позбавлені батьківського піклування. Така допомога вважається власністю дитини.

Відповідно до статті 17 Закону № 2811-XII допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, призначається на підставі рішення про встановлення опіки чи піклування.

Згідно з статтею 18 Закону № 2811-XII допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, надається у розмірі, що становить два прожиткових мінімуми для дитини відповідного віку.

У разі коли на дитину виплачуються призначені в установленому порядку пенсія, аліменти, стипендія, державна допомога (крім державної соціальної допомоги, що виплачується на дітей з інвалідністю, відповідно до законодавства), розмір допомоги на дитину, над якою встановлено опіку чи піклування, визначається як різниця між двома прожитковими мінімумами для дитини відповідного віку та розміром призначених пенсії, аліментів, стипендії, державної допомоги.

Вказані норми Закону № 2811-XII кореспондуються з положеннями Порядку призначення і виплати державної допомоги сімям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27.12.2001 (далі - Порядок).

Пунктом 27 Порядку визначено, що для одержання допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, до органу соціального захисту населення подаються такі документи: 1) заява опікуна чи піклувальника про призначення допомоги, яка складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики; 2) копія рішення органу опіки та піклування або суду про встановлення опіки чи піклування над дитиною-сиротою або дитиною, позбавленою батьківського піклування; 3) копія свідоцтва про народження дитини; 4) довідка про реєстрацію місця проживання опікуна (піклувальника) та дитини (для дітей, над якими встановлено опіку чи піклування і які є вихованцями дитячих навчальних закладів, що фінансуються не за рахунок бюджетних коштів, - видана органом реєстрації довідка, в якій зазначено статус дитячого навчального закладу та за які кошти він фінансується, а також підтверджено факт перебування в ньому дітей); 5) довідки про місячні розміри пенсії, аліментів, стипендії, державної допомоги, що одержує на дитину опікун чи піклувальник (у разі одержання пенсії на дитину органи соціального захисту населення використовують відомості про розмір пенсії, що надійшли від органів Пенсійного фонду України на електронних носіях інформації); 6) медичний висновок про дитину з інвалідністю віком до 18 років, виданий в установленому МОЗ порядку.

Абзацом 8 пункту 27 Порядку встановлено, що у разі неможливості одержання довідки про розмір аліментів від органів державної виконавчої служби, розташованих на тимчасово окупованій території України та в районі проведення антитерористичної операції, державна допомога призначається на підставі письмової заяви опікуна чи піклувальника про одержання (неодержання) аліментів.

Згідно з пунктом 28 Порядку допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, призначається на дванадцять місяців. Питання про продовження виплати допомоги вирішується на підставі заяви та довідок про місячні розміри пенсії, аліментів, стипендії, державної допомоги, що одержує опікун чи піклувальник на дитину.

Відповідно до пункту 29 Порядку допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, призначається з місяця, в якому була подана заява з усіма необхідними документами, та виплачується щомісяця до моменту досягнення дитиною 18-річного віку включно.

Згідно з пунктом 43 Порядку документи, необхідні для призначення державної допомоги сім'ям з дітьми, подаються особою, яка претендує на призначення допомоги, особисто.

Документи, необхідні для призначення державної допомоги сім'ям з дітьми, розглядаються органом, що призначає і виплачує державну допомогу, протягом десяти днів з дня подання заяви.

Про призначення державної допомоги сім'ям з дітьми чи про відмову в її призначенні із зазначенням причини відмови та порядку оскарження цього рішення орган, що призначає і виплачує зазначену допомогу, видає чи надсилає заявникові письмове повідомлення протягом п'яти днів після прийняття відповідного рішення.

У разі коли до заяви не додані всі необхідні документи, орган соціального захисту населення повідомляє заявника, які документи мають бути подані додатково. Якщо вони будуть подані не пізніше ніж протягом одного місяця з дня одержання зазначеного повідомлення, днем (місяцем) звернення за призначенням допомоги вважається день (місяць) прийняття або відправлення заяви (пункт 44 Порядку).

Отже, судом встановлено, що пунктами 27 та 28 Порядку визначено вичерпний перелік документів, який має надаватися разом із заявою про призначення допомоги чи продовження її виплати, зокрема: довідка про місячні розмірі аліментів, що одержує на дитину опікун чи піклувальник; у разі неможливості одержання такої довідки заява опікуна чи піклувальника про одержання (неодержання) аліментів.

З вищеописаних письмових доказів судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про продовження виплати допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, до якої всупереч вимог пункту 28 Порядку не надала довідку про місячний розмір аліментів, що одержує на дитину - ОСОБА_5, або заяву про одержання (неодержання) аліментів відповідно до абзацу 8 пункту 27 Порядку.

Про надання неповного пакету документів, необхідного для призначення допомоги, у тому числі довідки про розмір аліментів, відповідачем у відповідності до пункту 44 Порядку повідомлено заявника шляхом внесення відомостей до відповідного розділу заяви та надано строк для подання додаткових документів, необхідних для призначення державної допомоги.

У визначений строк заявником документи не надані, у звязку з чим відповідачем прийнято рішення про відмову в призначенні соціальної допомоги.

З огляду на вищевикладені положення чинного законодавства, судом встановлено, що відповідач під час повідомлення позивача про документи, яких не вистачає для призначення допомоги, керувався положеннями Закону № 2811-XII та Порядку, тобто, діяв на підставі, у межах своїх повноважень та у визначений законодавством спосіб.

Відповідно, твердження позивача про неправомірність таких дій відповідача є безпідставними та відхиляються судом.

Твердження позивача, що нею надавалась інформація Станично-Луганського районного відділу державної виконавчої служби про відсутність виконавчого провадження про стягнення аліментів зі ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1, не знайшли свого підтвердження під час розгляду та вирішення справи.

Так, системним аналізом положень пунктів 27-28 Порядку встановлено, що заявником довідки про місячні розміри пенсії, аліментів, стипендії, державної допомоги, що одержує опікун чи піклувальник на дитину, мають надаватися разом з кожною заявою про призначення допомоги чи продовження її виплати.

В матеріалах справи відсутні докази подання заявником разом із повторною заявою про продовження виплати допомоги від 15 лютого 2018 року довідки Станично-Луганського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 26.12.2017 № 16.27-33/783, примірник якої наданий позивачем до позовної заяви (арк. спр. 15).

У свою чергу, як вже вищевказано, відсутність довідок про розмір аліментів, які отримує позивач на дитину, позбавлену батьківського піклування, підтверджена повідомленням уповноваженої особи відповідача про необхідність надання таких документів, здійсненим у відповідному розділі заяви, та відсутністю будь-яких письмових зауважень позивача після отримання від відповідача повідомлення про надання документів, необхідних для призначення допомоги.

Що стосується тверджень позивача, що у даному випадку, достатнім є надання заяви опікуна чи піклувальника про одержання (неодержання) аліментів, від отримання якої відповідач відмовився, суд зазначає таке.

Системний аналіз положень пункту 27 Порядку дає підстави дійти висновку, що право опікуна чи піклувальника підтвердити розмір аліментів письмовою заявою виникає виключно у разі неможливості одержання довідки про розмір аліментів від органів державної виконавчої служби, розташованих на тимчасово окупованій території України та в районі проведення антитерористичної операції.

Дослідженням рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 21 червня 2016 року у справі № 420/3527/15-ц встановлено, що місцем проживання боржника ОСОБА_6 є: «Автономна Республіка Крим, Черноморський район, селище Зайцево, вулиця Воровського, будинок 11», тобто місцем проживання боржника є територія тимчасово непідконтрольна українській владі, де органи державної влади повністю не здійснюють своїх повноважень.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

З огляду на вищевикладене, судом встановлено, що місцем проведення виконавчих дій за рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 21 червня 2016 року у справі № 420/3527/15-ц про стягнення аліментів на користь позивача є тимчасово окупована територія Автономної Республіки Крим. Відповідно, на даний час позивач позбавлена можливості одержати довідку про розмір аліментів від відповідного органу державної виконавчої служби.

Разом з тим, відповідно до положень абзацу 8 пункту 27 Порядку, разом із заявою про продовження виплати допомоги від 15.02.2018 позивач мала надати відповідачу письмову заяву про одержання (неодержання) аліментів, чого нею зроблено не було.

Твердження позивача про відмову відповідача в одержанні письмової заяви про одержання (неодержання) аліментів не підтверджені жодними доказами, тому відхиляються судом як безпідставні.

У свою чергу, дослідженням наданих відповідачем до матеріалів справи копій документів, поданих позивачем разом з заявою про продовження виплати допомоги, встановлено відсутність письмової заяви ОСОБА_1 про одержання (неодержання) аліментів за рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 21 червня 2016 року у справі № 420/3527/15-ц про стягнення аліментів на користь позивача, що свідчить про неподання позивачем до відповідача такої заяви (арк. спр. 42-48).

Таким чином, судом встановлено, що позивачем разом із заявою про продовження виплати допомоги поданий не повний пакет документів, визначений пунктами 27 та 28 Порядку, що унеможливило прийняття відповідачем рішення про продовження виплати позивачу державної допомоги на дитину, над якою встановлено опіку чи піклування.

За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач діяв у межах правового поля та не мав законних підстав для продовження виплати допомоги без повного пакету документів, визначеного Порядком.

Твердження позивача, що рішення про відмову в призначенні соціальної допомоги стосується інтересів дитини, та, що відповідачем на позивача покладається особистий та надмірний тягар, жодним чином не нівелюють обовязок позивача дотримуватися вимог чинного законодавства та надати відповідачу повний пакет документів, зокрема, письмову заяву про отримання (неотримання) аліментів, необхідний для призначення допомоги.

Відповідно, суд встановив, що дії та рішення відповідача відповідають критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, та у задоволенні вимог позивача слід відмовити.

Питання про розподіл судових витрат відповідно до положень статті 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач згідно з пунктом 7 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору.

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: 93652, Луганська область, Станично-Луганський район, селище Вільхове, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області (місцезнаходження: 93600, Луганська область, Станично-Луганський район, селище міського типу Станиця Луганська, вулиця Центральна, будинок 52, код за ) про визнання протиправними дій, зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя ОСОБА_7