Справа № 158/2403/18
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/2007/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Шевчук С.М.,

суддів Кухтея Р.В., Носа С.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Поліцейського роти з обслуговування м. Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Круглової Олександри Сергіївни на ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 20 грудня 2018 року про стягнення витрат на правову допомогу у справі № 158/2403/18 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Поліцейського взводу першої роти Управління патрульної поліції у Луганській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Круглової Олександри Сергіївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, яким просив скасувати постанову поліцейського взводу першої роти Управління патрульної поліції у Луганській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Круглової Олександри Сергіївни про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ВР №218275 від 28 серпня 2018 року щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП; закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 13 грудня 2018 року адміністративний позов задоволено. Поновлено строк на оскарження постанови інспектора патрульної поліції серії ВР №218275 від 28.08.2018 року, як такий що пропущений з поважних причин. Скасовано постанову поліцейського взводу першої роти першого батальйону УПП в Луганській області рядового поліції Круглової Олександри Сергіївни про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ВР №218275 від 28.08.2018 року щодо позивача за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП та закрито справу про адміністративне правопорушення.

13.12.2018 року представником позивача - адвокатом Вінцюк Ю.Б. до початку судового розгляду подано клопотання про стягнення судових витрат пов'язаних з професійною правничою допомогою в сумі 3000 грн. Зазначили, що докази понесених витрат будуть надані протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду (а.с.67-68).

18.12.2018 року (згідно поштового відбитку на конверті) представник позивача - адвокат Вінцюк Ю.Б. на виконання вказаного вище клопотання, надала суду докази понесених витрат на правову допомогу (а.с.74).

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 20 грудня 2018 року клопотання задоволено.

Стягнуто з поліцейського взводу першої роти першого батальйону УПП в Луганській області рядового поліції Круглової Олександри Сергіївни в користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 3000 (три тисячі) грн.

Не погоджуючись з ухвалою суду відповідач звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду та прийняти нову про відмову у задоволенні заяви позивача. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, ухвалу прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підтвердження доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що в розмір витрат на правову допомогу має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В матеріалах справи відсутні докази того, що адвокат брав участь у судових засіданнях, ознайомлювався із матеріалами справи. Тому з огляду на викладене, вважає, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для стягнення витрат понесених позивачем на правничу допомогу.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені в установленому порядку. Відтак, враховуючи приписи ст. 311 КАС України, розгляд апеляційної скарги здійснюється в порядку письмового провадження.

Суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану ухвалу, виходив з того, що гонорар адвоката за представництво інтересів в суді та надання правничої допомоги повинен включати в себе витрати щодо підготовки справи до розгляду, збору доказів, тощо. Визначаючи розмір до стягнення понесених витрат на правову допомогу, що підлягають стягнення з відповідача на користь позивача, суд врахував, надані до матеріалів справи договора про надання правової допомоги від 06.09.2018 року, від 28.11.2018 року, рахунки - фактуру №№1-00000021, 1-00000021 від 14.12.2018 року, акти здачі-приймання робіт від 14.12.2018 року, копії квитанцій №08/18, №09/18 від 14.12.2018 року та прийшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання позивача та стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) грн.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та надаючи правову оцінку вказаним відносинам, враховує таке.

Згідно ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 3 статті 134 КАС України визначено, що для цілей розподілу судових витрат, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до 3, 4, 5 ст. 143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п'ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Як видно з матеріалів справи, 13.12.2018 року представником позивача до суду була подано клопотання про розподіл судових витрат, а 18.12.2018 року (згідно поштового відбитку на конверті) заяву аналогічного змісту та копії доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу.

Отже, позивачем було дотримано вимог КАС України, зробивши відповідну заяву про розподіл судових витрат.

Водночас, як встановлено судом апеляційної інстанції, суд першої інстанції в супереч ст. 143 КАС України не призначив клопотання позивача про присудження витрат на правову допомогу в судове засідання, чим позбавив відповідача можливості висловити певні заперечення щодо зменшення розміру витрат на правову допомогу з огляду на положення ч. 5 ст. 134 КАС України щодо співмірності понесених витрат.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на обставини щодо не співмірності витрат та просить суд скасувати таку ухвалу суду про присудження судових витрат на користь позивача, оскільки вважає їх не співмірними.

Досліджуючи доводи апеляційної скарги щодо не співмірності витрат на правову допомогу, колегією суддів враховано, що адміністративний позов про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ВР №218275 від 28 серпня 2018 року, винесеної поліцейським взводу першої роти Управління патрульної поліції у Луганській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Кругловою Олександрою Сергіївною, задоволено, а постанову скасовано.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною 5 вказаної статті визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як встановлено судом, позивач протягом 5 днів після ухвалення рішення у справі подав суду докази для визначення розміру витрат на правову допомогу, а саме: договір про надання правової допомоги від 06.09.2018 року (а.с.75), та від 28.11.2018 року (а.с.79), рахунки - фактуру №№1-00000021, 1-00000022 від 14.12.2018 року (а.с.76, 80), акти здачі-приймання робіт від 14.12.2018 року (а.с.77, 81), копії квитанцій №08/18, №09/18 від 14.12.2018 року (а.с.78, 82).

Апеляційний суд звертає увагу, що у згаданих вище документах жодним чином не обґрунтовано заявлену адвокатом вартість послуг з посиланням на складність справи та ціну позову.

Колегія суддів, проаналізувавши вказані вище документи щодо наданих адвокатом позивача послуг щодо представництва інтересів позивача встановила, що представник позивача не брав участі у судових засіданнях, не знайомимся з матеріалами справи. Обсяг наданих адвокатом послуг стосувався дій поза межами судового процесу розгляду даної справи.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).

Враховуючи те, що наданими до суду доказами фактичний обсяг витрат на правову допомогу у даній адміністративній справі позивачем не обґрунтовано з огляду на незначну складність справи та незначну ціну позову, апеляційний суд вважає, що понесені позивачем витрати є не співмірними із складністю справи, ціною позову та обсягом наданих адвокатом послуг. Відтак, з огляду на зазначені обставини справи та перелік, наданих адвокатом для позивача послуг, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для присудження на користь позивача судових витрат на правничу професійну допомогу в сумі 1000 грн, що відповідає складності справи та обсягу наданих представником позивача послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ст. 222 КпАП України, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ч. 1 ст.122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відтак, при винесенні оскаржуваної постанови поліцейський роти з обслуговування м. Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Круглова Олександра Сергіївна діяла, як представник Департаменту Патрульної поліції Управління Патрульної поліції у Волинській області.

З огляду на встановлені обставини справи та положення законодавства, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення додаткової постанови про стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 грн за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту Патрульної поліції Управління Патрульної поліції у Волинській області.

Керуючись статтями 139, 243, 252, 308, 310, 311 315, 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Поліцейського роти з обслуговування м. Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Круглової Олександри Сергіївни - задовольнити частково.

Ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 20 грудня 2018 року про стягнення витрат на правову допомогу у справі № 158/2403/18 - скасувати.

Ухвалити додаткову постанову, якою стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту Патрульної поліції Управління Патрульної поліції у Волинській області (вул.Незалежності,156, м. Ковель, Волинська область, 45000) на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 (одна тисяча гривень) грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення. У випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос
Повне судове рішення складено 04 березня 2019 року.