Справа № 640/3517/19
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

05 березня 2019 року м. Київ № 640/3517/19

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Погрібніченко І.М. розглянувши заяву про забезпечення адміністративного позову у справі

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО ПАУЕР»

до

Головного управління ДФС у м. Києві

про

визнання протиправними та скасування наказу від 15.02.2019 року № 1904,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРО ПАУЕР» з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування наказу від 15.02.2019 № 1904 про проведення документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО ПАУЕР» код за .

Одночасно з позовною заявою, позивачем подано заяву про забезпечення позову, шляхом заборони Головному управлінню ДФС у м. Києві проводити документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО ПАУЕР» (код за ) відповідно до наказу від 15.02.2019 № 1904 про проведення документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО ПАУЕР» (код за ) до набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом ТОВ «ЄВРО ПАУЕР» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування Наказу від 15.02.2019 № 1904 про проведення документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО ПАУЕР» (код за ).

Дана заява обґрунтована тим, що у випадку недопущення платником податків до перевірки та оскарження наказу на перевірку, податковим органом може бути застосовано арешт майна, в тому числі і коштів на рахунках платника податків, що заблокує господарську діяльність платника податків та погіршить його фінансове становище.

А тому, на думку позивача, невжиття вище зазначених заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Розглянувши заяву про забезпечення адміністративного позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч. 1, ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 154 цього Кодексу).

Згідно ч. 1 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень вбачається, що застосування заходів забезпечення позову можливо лише у разі наявності сукупності обставин, передбачених ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як було зазначено, позивач, у поданій до суду заяві про забезпечення позову, просить заборонити відповідачу вчиняти дії, а саме проводити документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО ПАУЕР» (код за ) відповідно до наказу від 15.02.2019 № 1904.

Втім, наведені ним обставини не свідчать про очевидну протиправність вказаного наказу.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову фактично обумовлена лише протиправністю оскаржуваного наказу.

У той же час, в матеріалах справи відсутні докази та підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Суд зазначає, що застосування арешту майна, в тому числі і коштів на рахунках платника податків, на які посилається позивач, можливе лише у випадку не допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення перевірки, за наявності законних підстав для її проведення (п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України).

Тобто, посадові особи контролюючих органів мають право застосувати до платника податків арешт майна, передбачений п. 94.1 та пп. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 Податкового кодексу України лише у випадках, що не передбачені п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України, до яких, зокрема, не віднесено сумнів платника податку у правомірності наказу на проведення перевірки.

При цьому, допуск платником податку посадових осіб контролюючих органів є його обов’язком в силу п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України.

Водночас, суд звертає увагу, що забезпечення вжиття заходів забезпечення позову на даній стадії буде фактичним вирішенням справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 3 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов'язати суб'єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У той же час, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (п. 10 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

Таким чином, протиправність оскаржуваного наказу повинно встановлюватися в ході розгляду даної справи, за результатами розгляду якого, в разі встановлення ознак його протиправності, приймається рішення з урахуванням зазначених вище норм, що виключає необхідність застосування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 цієї статті).

Таким чином, позивачем не доведено існування обставин, вказаних у ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 150 – 154, 156, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО ПАУЕР» про забезпечення позову – відмовити.

Ухвала про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII “Перехідні положення” КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя І.М. Погрібніченко