Справа № 826/14686/16
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Мельничука В.П.

За участю секретаря: Івченка М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Державної архітектурно-будівельної інспекції України, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 вересня 2018 року, головуючий суддя Васильченко І.П., судді: Вєкуа Н.Г., Федорчук А.Б., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування реєстрації декларації,-

У С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_4 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання протиправними та скасування декларації про початок виконання будівельних робіт «Реконструкція приміщень житлового будинку (літ.«Ц») та приміщень господарських будівель літ. «Т», літ. «О», літ. «Н», літ. «П», літ. «С», літ. «Я», за адресою: АДРЕСА_1 в Шевченківському районі м.Києва», зареєстровану 03.12.2013 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м.Києві № КВ 23 та декларації про готовність об'єкта до експлуатації «Реконструкція приміщень житлового будинку (літ.«Ц») та приміщень господарських будівель літ. «Т», літ. «О», літ. «Н», літ. «П», літ. «С», літ. «Я», за адресою: АДРЕСА_1 в Шевченківському районі м.Києва», зареєстровану Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м.Києві від 27.12.2013 року № КВ 02.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 вересня 2018 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач - Державна архітектурно-будівельна інспекція України та треті особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3, звернулись до суду з апеляційними скаргами, в яких просять скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Розгляд справи було призначено на 18 грудня 2018 року, проте у зв'язку з тим, що надійшла ще одна апеляційна скарга від ДАБІ, розгляд справи було відкладено на 12 лютого 2019 року.

12 лютого 2019 року розгляд справи не відбувся у зв'язку з клопотанням представника позивача про відкладення розгляду справи та клопотанням апелянта ОСОБА_3 про перенесення розгляду справи із-за зайнятості адвоката в іншій справі.

Розгляд справи перенесенно на 05 вересня 2019 року.

01.03.2019 року до суду надійшло клопотання від ОСОБА_2 про перенесення розгляду справи у зв'язку з її відрядженням за межі м. Києва. Від апелянта ОСОБА_3 будь-яких заяв чи клопотань про причини неявки її чи представника в судове засідання 05.03.2019 року не надійшло.

Про час та місце розгляду справи 5 березня 2019 року апелянт ОСОБА_2 була повідомлена належним чином, безпосередньо в судовому засіданні 12 лютого 2019 року, а апелянт ОСОБА_3 шляхом вручення судового виклику з повідомленням про вручення.

Відповідно до ст. 313 КАС України суд апеляційної інстаніії відкладає розгляд справи в разі неявки в судове засідання учасника справи, стосовно якого не має відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів вважає, що неявка третіх осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання 05.03.2019 року є з неповажних причин, оскільки останні завчасно були повідомлені про час і місце розглячду справи та за наявності бажання мали з'явитись в судове засідання особисто або ж направити свого представника.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 є власником частки домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 31.12.1970 року.

Домоволодіння АДРЕСА_1 перебуває в спільній власності позивача, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

03.12.2013 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м.Києві, на підставі поданих ОСОБА_2 заяви про реєстрацію та відповідних документів, зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт «Реконструкція приміщень житлового будинку (літ.«Ц») та приміщень господарських будівель літ. «Т», літ. «О», літ. «Н», літ. «П», літ. «С», літ. «Я», за адресою: АДРЕСА_1 в Шевченківському районі м.Києва» за № КВ 23 та декларацію про готовність об'єкта до експлуатації «Реконструкція приміщень житлового будинку (літ.«Ц») та приміщень господарських будівель літ. «Т», літ. «О», літ. «Н», літ. «П», літ. «С», літ. «Я», за адресою: АДРЕСА_1 в Шевченківському районі м.Києва» за № КВ 02.

Вважаючи, що вказані декларації не відповідають вимогам законодавства, позивач звернувся до суду із позовом за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» передбачає, що для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд, який забезпечує Державна архітектурно-будівельна інспекція та її територіальні структурні органи.

Згідно з частиною першої статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями І вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №294 від 09.07.2014 року визначено, що Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» №3038 (далі - Закон №3038), постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року. № 466 «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт» та постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 461 «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» закріплено декларативний принцип у сфері містобудування.

Вказаний принцип полягає у тому, що відповідальність за достовірність даних, зазначених замовником у повідомленні про початок виконання будівельних та в декларації про готовність об'єкта до експлуатації несе саме замовник будівництва, Департамент зобов'язаний прийняти до розгляду подану замовником повідомлення та/або декларацію, перевірити повноту даних, зазначених у ній, та прийняти рішення щодо проведення реєстрації.

Відповідно до частини 1 статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (тут і далі, в редакції що діяла на момент реєстрації спірних декларацій), замовник має право виконувати будівельні роботи після направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (далі - орган державного архітектурно-будівельного контролю) - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Форма повідомлення про початок виконаннябудівельних робіт та порядок його подання визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування; реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I-III категорій складності; видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельногоконтролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності.

Згідно з статтею 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах, що належать до III категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт проводить орган державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом п'яти робочих днів з дня надходження декларації.

Виконувати будівельні роботи, підключати об'єкт будівництва до інженерних мереж та споруд без реєстрації зазначеної декларації забороняється.

За наявності зареєстрованої декларації про початок виконання будівельних робіт отримання замовником та генеральним підрядником чи підрядником (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) інших документів дозвільного характеру для виконання будівельних робіт та видалення зелених насаджень у межах будівельного майданчика не вимагається.

Форма декларації про початок виконання будівельних робіт, порядок її подання та реєстрації, форма повідомлення про зміну даних у зареєстрованій декларації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю повертають декларацію про початок виконання будівельних робіт замовникові, якщо декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, з обґрунтуванням причини у строк, передбачений для її реєстрації.

Замовник зобов'язаний протягом семи календарних днів з дня реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або з дня набуття права на виконання будівельних робіт відповідно до частини п'ятої цієї статті письмово поінформувати виконавчий орган сільської, селищної, міської ради або місцеву державну адміністрацію за місцезнаходженням об'єкта будівництва про початок виконання будівельних робіт.

Замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про початок виконання будівельних робіт, та виконання будівельних робіт без зареєстрованої декларації.

Згідно з ч.1 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів з незначними наслідками (СС1), та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.

Відповідно до ч.2 ст.39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування повідомлення або декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Абзацом 1, 2 п. 29 Порядку № 461 передбачено, що у разі виявлення Інспекцією недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню Інспекцією. Інспекція скасовує реєстрацію декларації шляхом видачі відповідного наказу та виключає запис про її реєстрацію з єдиного реєстру протягом п'яти робочих днів з дня виявлення факту подання недостовірних даних, наведених у декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом.

Аналізуючи наведені законодавчі норми, колегія суддів зазначає, що за умови наявності належним чином зареєстрованої декларації, виявлення у цих деклараціях недостовірних даних, які дозволяють кваліфікувати об'єкт як самочинне будівництво, є підставою для скасування реєстрації цих декларацій самою Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю.

Тобто підставами для скасування реєстрації декларацій про початок будівельних робіт чи про готовність об'єкта до експлуатації є виявлення у деклараціях недостовірних даних, внесених замовником, які дають підстави кваліфікувати об'єкт будівництва як самочинне будівництво.

Частиною 1 статті 376 Цивільного кодексу України встановлено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 18.05.2012 року по справі № 2-58/11 визнано самочинно збудованим ОСОБА_3 та ОСОБА_2 будинку під літ. «Ц» в межах будинковолодіння АДРЕСА_1.

Відповідно до частини четвертою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи при поданні заяви про реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт «Реконструкція приміщень житлового будинку (літ.«Ц») та приміщень господарських будівель літ. «Т», літ. «О», літ. «Н», літ. «П», літ. «С», літ. «Я», за адресою: АДРЕСА_1 в Шевченківському районі м.Києва» та декларації про готовність об'єкта до експлуатації «Реконструкція приміщень житлового будинку (літ.«Ц») та приміщень господарських будівель літ. «Т», літ. «О», літ. «Н», літ. «П», літ. «С», літ. «Я», за адресою: АДРЕСА_1 в Шевченківському районі м.Києва», третьою особою 3 завідомо вказано недостовірні дані та приховано факт наявності самочинного будівництва під літ. «Ц» в межах будинковолодіння АДРЕСА_1.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про протиправність спірних декларацій, оскільки вони не відповідають вимогам чинного законодавства, а тому наявні правові підстави для їх скасування, так як є виявлення у деклараціях недостовірних даних, внесених замовником, які дають підстави кваліфікувати об'єкт будівництва як самочинне будівництво.

Щодо доводів представника ДАБІ про те, що відповідач не вчиняв жодних протиправних дій приймаючи декларації, колегія суддів зазначає, що позивачка не оскаржує протиправності дій ДАБІ, а просить суд визнати неправомірною та скасувати декларації про початок виконання будівельних робіт та про готовність об'єкта до експлуатації, посилаючить на те, що ОСОБА_2 під час подачі до ДАБІ документів вказано неправдиві відомості щодо об'єкта.

Самостійно ДАБІ зазначені декларації не скасував, у т.ч. і після того як стало відомо про рішення Шевченківського районного суду м. Києва щодо визнання самочинним будівництво.

Що стосується посилання в апеляційній скарзі на ту обставину, що позивачка ніяк не може бути власником ? частини домоволодіння, то дане питання не є предметом даного судового розгляду, а отже дана обставина не повинна була встановлюватись судом першої інстанції.

Не може прийняти судова колегія до уваги доводи ОСОБА_3 щодо відсутності порушеного права та інстересу позивачки зареєстрованими деклараціями.

Як пояснила позивачка, збудований третьою особою будинок знаходиться на земельній ділянці, на якій розташовано будинок позивачки та інших осіб. Зазначена земельна ділянка не перебуває у власності, не було визначено порядок користування нею, а отже такою забудовою права позивачки було порушено.

Судом апеляційної інстанції в ході розгляду справи зазначене питання досліджувалось та було встановлено, що дійсно земельна ділянка, на якій розташовані будинки сторін та інших учасників справи, у т.ч. самочинно збудований ОСОБА_2 та ОСОБА_3 будинок під літерою «Ц» в межах будинковолодіння АДРЕСА_1, не поділена, її використання щодо кожного із землекористувачів не визначено, право власності на землю відсутнє.

У даній справі відсутній спір щодо права власності чи права користування земельною ділянкою відсутній.

Не приймаються колегією суддів до уваги і доводи ОСОБА_2 щодо пропуску строку звернення позивачем до суду. Як убачається із клопотання про поновлення строку звернення до суду (а.с.100, т.2) про наявність зареєстрованих декларацій позивачці стало відомо 2.08.2016 року, тобто з дати, коли її представник ознайомився з матеріалами реєстраційної справи, наданої в рамках розгляду цивільної справи №22-ц/796/3273/2016.

З даним позовом до суду позивачка звернулась 21.09.2016 року.

На спростування зазначених доводів апелянти своїх доказів не надали та не спростували зазначені пояснення позивача.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 вересня 2018 року.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Державної архітектурно-будівельної інспекції України, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 вересня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Судя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Мельничук В.П.

Повний текст виготовлено: 06 березня 2019 року.