Справа № 200/12406/18-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року справа №200/12406/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Казначеєва Е.Г.

Ястребової Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Донецького окружного адміністративного суду (суддя - Смагар С.В.) від 19 грудня 2018 року у справі № 200/12406/18-а (повний текст рішення складено 19 грудня 2018 року) за позовом ОСОБА_2 до Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дії, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними та скасування рішення про відмову у поновленні пенсії, викладені у відмовах від 27 квітня 2018 року та від 25 травня 2018 року, визнання бездіяльності щодо не поновленні пенсії протиправною, зобов'язання провести поновлення та виплату пенсії за віком з 1 липня 2014 року в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації і компенсації втрати частини доходів.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року у задоволені позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Позивач вважає, що відповідачем безпідставно було відмовлено у поновленні виплати пенсії, оскільки матеріали справи містять докази подання всіх необхідних документів. Судом першої інстанції не було враховано, що відповідно листа Пенсійного фонду України №8576/М-11 від 13.04.2018 року саме відповідач був визначений уповноваженим для розгляду заяви про поновлення пенсії.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на скаргу, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач є громадянкою України про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_3, виданого Пролетарським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 1 листопада 1997 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1. Позивач є пенсіонером за віком, про що свідчить посвідчення від 16 жовтня 2007 року № НОМЕР_2.

Позивач 26.07.2017р. виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю та була прийнята на консульський облік в консульському відділі Посольства України в Державі Ізраїль.

До виїзду на постійне місце проживання до Ізраїлю позивач мешкала за адресою: вул.Савіной, буд.4, м.Донецьк.

9 березня 2018 року позивач, через свого законного представника, звернулась до Пенсійного фонду України із особистою заявою про поновлення виплати пенсії з серпня 2014 року. До заяви була додана заява про витребування пенсійної справи та поновлення виплати пенсії.

На наведене звернення відповідач листом від 27 квітня 2018 року за вихідним № 7420/04 повідомив про те, що заява позивача від 9 березня 2018 року надійшла поштою, чим порушено пункти 1.5 та 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затв. постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. № 22-1. Крім того, заявницею не надані документи, підтверджуючи фактичне місце проживання в Україні, не надані оригінали документів про стаж та вік. Крім того, у листі зазначено, що приймаючи той факт, що міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення між Україною та державою Ізраїль, який би передбачав би інші умови призначення та виплати пенсій на даний час не укладено, правові підстави для поновлення виплати пенсії позивачу відсутні.

Крім того, у листі від 25 травня 2018 року за вихідним № 8784/04 відповідач зазначив, що відповідно до пункту 1.5. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затв. постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстр. в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року № 1566/11846, заява на запит пенсійної справи за новим місцем проживання подається пенсіонером особисто до органу, що призначає пенсію, за новим місцем проживання, заява про поновлення виплати пенсії подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії. До заяви про поновлення виплати пенсії не була надана довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509. У зв'язку з тим, що заява на запит пенсійної справи та поновлення виплати пенсії за новим місцем проживання не була надана особисто до управління Пенсійного фонду України, а також не була надана довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та приймаючи до уваги той факт, що міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення між Україною та державою Ізраїль, який передбачав би інші умови призначення та виплати пенсій на даний час не укладено, правові підстави для поновлення виплати пенсії позивачеві відсутні.

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09 липня 2003 року (далі Закон №1058-ІV) виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється на весь час проживання за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 51 цього Закону у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного суду України від 07.10.2009 року № 25-рп/2009 пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09 липня 2003 року щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним). Зазначені положення Закону № 1058-ІV втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, позивач має право на виплату призначеної їй пенсії за умов відповідного звернення до пенсійного органу з заявою про поновлення виплати раніше призначеної пенсії, подання всіх необхідних документів в формі та порядку, що передбачені чинним на момент звернення законодавством України.

Частиною другою статті 49 Закону № 1058-ІV встановлено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного Фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року N 13-1) (далі - Порядок №22-1).

Згідно п. 2.8 Порядку №22-1 поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Відповідно до пункту 1.5 Порядку №22-1 заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім'ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім'ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.

Тобто, пунктом 1.5 Порядку №22-1 передбачено можливість подачі заяви як особисто пенсіонером, так і його уповноваженим представником.

Крім того,заява про поновлення виплати пенсії подається до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач до виїзду на постійне місце проживання до Ізраїлю мешкала за адресою: вул.Савіной, буд.4, м.Донецьк, Пролетарський р-н.

Указом Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення РНБО України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі - АТО) на території Донецької і Луганської областей.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. N 1085-р (в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1276-р) затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, до якого включено, зокрема, м. Донецьк.

Пунктом 1 постанови правління Пенсійного фонду України N 9-1 від 12.05.2015 «Про здійснення повноважень з обслуговування страхувальників» встановлено, що обслуговування страхувальників, які перебувають на обліку в управліннях Фонду, що тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, на період проведення антитерористичної операції, зокрема здійснення обліку платежів, що надходять на рахунки органів Пенсійного фонду України, відкриті в установах АТ «Ощадбанк», прийняття звітності, передбаченої законодавством, зняття з обліку страхувальників в органах Пенсійного фонду України, надання довідок, встановлених законодавством, формування звітності та виконання завдань, передбачених підпунктами 2-4, 6, 9-12, 16, 19 пункту 4 Положення про управління Пенсійного Фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за № 41/26486, здійснювати управлінням Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах Донецької та Луганської областей згідно з додатком до цієї постанови.

Згідно додатку до наведеної постанови , обслуговування страхувальників, які перебували на обліку Управління ПФУ у Пролетарському районі м.Донецька, здійснює Добропільське об'єднане управління Пенсійного фонду України України.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу на ті обставини, що Пенсійний фонд України листом від 13.04.2018р. №8576/М-11 направив заяву позивача про поновлення виплати пенсії для розгляду по суті саме до Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України України.

Крім того, колегія суддів зазначає, що право позивача як громадянина України на соціальний захист у старості гарантовано статтями 24, 25, 46 Конституції України, статтею 8 Закону України від 9 липня 2003 року N 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відсутність законодавчо встановленого механізму поновлення виплати пенсії, припиненої у зв'язку з виїздом громадянина України на постійне місце проживання за кордон, не може бути підставою для позбавлення таких осіб права на соціальний захист, проголошеного статтею 46 Конституції України.

Окрім того, як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішення у справі "Пічкур проти України", яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України. Дійсно, заявник, який був економічно активним в Україні з 1956 до 1996 року, мав право на отримання пенсії після закінчення трудової діяльності та, як це передбачалося національним законодавством на час події, він знову отримував би свою пенсію після повернення в Україну. Тому ЄСПЛ дійшов до висновку, що заявник перебував у відносно схожій ситуації із пенсіонерами, які проживали в України, щодо самого права на отримання пенсії (пункт 51 рішення).

У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою: статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження або за іншою ознакою, у поєднанні із статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з частиною 2 статті 8 КАС України і статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини як джерела права.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що відповідачем безпідставно було відмовлено позивачу у поновленні виплати пенсії.

Посилання відповідача на ті обставини, що позивачем до заяви про поновлення виплати пенсії не була додана довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затв. постановою КМУ від 01.10.2014 року №509, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним, оскільки наведений нормативний акт не регулює питання відносно виплати пенсій громадянам України, які постійно проживають за кордоном і яким пенсія виплачувалась за місцем останнього проживання в Україні на тимчасово окупованій території України.

Статтею 58 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.3 ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що в даному випадку, суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення, поновлення пенсій громадянам.

Належним способом захисту буде визнання протиправним рішення про відмову відповідача у поновленні виплати пенсії та зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву про поновлення пенсії від 9 березня 2018 року.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним судом у постанові від 10 квітня 2018 року по справі №348/2160/15-а.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись статтями 23, 33, 139, 292, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року у справі № 200/12406/18-а - задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року у справі №200/12406/18-а - скасувати.

Визнати протиправним та скасувати рішення Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 27.04.2018 року №7420/04 та від 25.05.2018 року №8784/004 про відмову у поновленні раніше призначеної пенсії.

Зобов'язати Добропільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 09 березня 2018 року про поновлення виплати раніше призначеної пенсії.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області () на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідетифікаційний номер - НОМЕР_1, адреса проживання ІНФОРМАЦІЯ_2, Держава Ізраїль, 29105) витрати по сплаті судового збору в сумі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) 01 копійка.

В інший частині у задоволені позовних вимог відмовити.

Повне судове рішення складено 06 березня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 06 березня 2019 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді Е.Г. Казначеєв

Л.В. Ястребова