Справа № 460/2666/18
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/1015/19

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Кузьмича С.М., Шавеля Р.М.

при секретарі судового засідання: Герман О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27.11.2018 року (рішення ухвалене у м. Рівне судом у складі головуючого судді Зозулі Д.П., повний текст судового рішення складено 27.11.2018 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Зарічненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2018 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Зарічненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання протиправними дій щодо відмови в призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, як особі віднесеній до категорії 3 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та зобов'язання призначити та виплачувати пенсію за віком із зниженням пенсійного віку, як особі віднесеній до категорії 3 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з дня виникнення права на отримання пенсії - 10.07.2018.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що є потерпілим 3 категорії в наслідок Чорнобильської катастрофи, що посвідчення виданим Рівненською облдержадміністрацією. Вказує про те, що факт проживання в м. Дубровиця підтверджується довідками виданими виконавчим комітетом Дубровицької міської ради, трудовою книжкою та архівними довідками виданими "Трудовим архівом Дубровицького району Дубровицької районної ради". Також вказує про те, що 11.06.2018 звернувся з заявою про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". 13.08.2018 відповідачем було відмовлено в призначенні пенсії за віком із заниженням пенсійного віку, оскільки період проживання в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.03.1994 становить 6 років 10 місяців 8 днів, згідно записів трудової книжки стаж роботи в зоні гарантованого добровільного відселення - 7 років 6 місяців 25 днів. Вважає таке рішення відповідача протиправним та просить суд позов задовольнити у повному обсязі. Просив позов задоволити.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 27.11.2018 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив ОСОБА_1. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задоволити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином, який постійно проживав чи працює, або проживає чи проживав у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення, категорія 3, що підтверджується посвідченням серії В № 206869 від 15.03.1993 виданого Рівненською облдержадміністрацією (а.с.12).

11.06.2018 ОСОБА_1 звернувся до Зарічненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області з письмовою заявою про призначення пенсії за віком на підставі ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

05.07.2018 року ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії Зарічненським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Рівненської області відмовлено у призначенні пенсії за віком. Вказано про те, що первинними документами підтверджено факт постійного проживання з 09.12.1986 по 26.12.1990, з 27.04.1991 по 19.07.1991, з 02.08.1991 по 01.03.1994, проте призначити пенсію із заниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" немає підстав, оскільки період проживання в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.03.1994 становить 6 років 10 місяців 8 днів, а згідно записів трудової книжки стаж роботи в зоні гарантованого добровільного відселення - 7 років 6 місяців 25 днів ( з 11.12.1896 по 06.07.1994). Вказано про те, що в даному випадку початкова величина зниження пенсійного віку не застосовується, а за повних 7 років пенсійний вік може бути зниженим лише на 3 роки.

Листом від 13.08.2018 №2867/02-2 Зарічненським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Рівненської області відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком. Зазначено про те, що первинними документами підтверджено факт постійного проживання з 09.12.1986 по 26.12.1990, з 27.04.1991 по 19.07.1991, з 02.08.1991 по 01.03.1994, проте призначити пенсію із заниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" немає підстав, оскільки період проживання в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.03.1994 становить 6 років 10 місяців 8 днів, а згідно записів трудової книжки стаж роботи в зоні гарантованого добровільного відселення - 7 років 6 місяців 25 днів ( з 11.12.1896 по 06.07.1994. Вказано про те, що в даному випадку початкова величина зниження пенсійного віку не застосовується, а за повних 7 років пенсійний вік може бути зниженим лише на 3 роки.

Відповідно до пункту 4 статті 11 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3

Згідно з ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють в зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

При цьому приміткою до цього пункту визначено, що початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до пп.5 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12. 2005 № 1566/11846, далі - Порядок №22-1), документом, що засвідчує особливий статус особи, зокрема, є посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Із аналізу наведеної норми вбачається, у разі звернення особи із заявою про призначення їй пенсії із застосуванням ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" для підтвердження особливого статусу заявника додається посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування.

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до ч. 3 ст. 65 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та надає право користування пільгами, встановлені цим Законом.

Відтак, видача посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи серії Б (категорія 3) підтверджує той факт, що станом на 01.01.1993 він прожив або відпрацював чи постійно навчався у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Наявність у позивача статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи відповідачем не оспорюється, посвідчення є чинним і вказує на те, що він згідно абз.1 п.2 ч.1 ст.14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та Порядку №44, є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Разом з тим, судова колегія звертає увагу, що відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Дубровицької міської ради від 04.10.2018 № 5533 ОСОБА_1 про те, що він згідно будинкової книги був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 з 10.12.1976 по 19.04.1983 та з 12.07.1985 по 26.07.1985 вул. Макарівська 29 з 09.12.1986 по 26.12.1990 , з 27.04.1991 по 19.07.1991 та вул. Артеменка, 30А з 02.08.1991 по 01.03.1994 запис згідно картки форми А. Вказано про те, що м. Дубровиця відносить до третьої категорії добровільного гарантованого відселення від наслідків аварії на ЧАЕС.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не підтверджено факт постійного проживання або постійної трудової діяльності в зоні гарантованого добровільного відселення з 26.04.1986 по 31.07.1986, а отже відповідачем правомірно не зараховано цього періоду як такого, що дає право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Також, колегія суддів звертає увагу на той факт, що станом на 26.04.1986, на момент аварії на Чорнобильській АЕС, згідно записів трудової книжки БТ - І №7362137 ОСОБА_1 працював в Управлінні механізації будівництва комбінату "Ровнопромбуд" (а.с.33-37) та був прописаний в гуртожитку по вул. Відінська, 25 (а.с.32).

Відтак, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування початкової величини зниження пенсійного віку на 3 роки.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для відмови у задоволені адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27.11.2018 року у справі №460/2666/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.

На Постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді С. М. Кузьмич
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 05.03.2019 року