Справа № 826/4142/16
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/4142/16 Суддя першої інстанції: Аблов Є.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Кузьмишиної О.М. та Файдюка В.В.,

за участю секретаря - Казюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» Чернявської Олени Степанівни та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та кредит» Чернявської О.С. (далі - Уповноважена особа);

- зобов'язати Уповноважену особу включити ОСОБА_1 до переліку вкладників АТ «Банк «Фінанси та кредит»;

- зобов'язати Уповноважену особу подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в АТ «Банк «Фінанси та кредит»;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити вкладника ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом в АТ «Банк «Фінанси та кредит» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб здійснити ОСОБА_1 відшкодування за вкладом відповідно до договору № 300937/31301/370-14 від 27 травня 2014 року за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2016 року у задоволенні вказаного адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права. Скаржник вказує на те, що банк здійснив виплату лише частини коштів, що перебували на рахунку в АТ «Банк «Фінанси та кредит» згідно з договором від 27 травня 2014 року № 300937/31301/370-14.

Під час судового засідання позивач та його представник підтримали апеляційну скаргу та просила суд її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Представник відповідача - Уповноваженої особи в судовому засіданні заперечувала проти апеляційної скарги та просила суд відмовити в її задоволенні посилаючись на те, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, а підстави для його скасування відсутні.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, проте явку свого представника у судове засідання не забезпечив та про причини неявки суду не повідомив. За таких обставин колегія суддів, керуючись ч. 2 ст. 313 КАС України, вирішила розглядати справу за відсутності представника зазначеного відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, а також представника Уповноваженої особи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2016 року - без змін виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами даної справи не заперечується, що 27 травня 2014 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 був укладений договір-заява № 300937/31301/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 370 днів в іноземній валюті.

Згідно з умовами вказаного договору позивач вносить, а банк приймає грошові кошти в іноземній валюті у сумі 8489,51 доларів США на вкладний рахунок №2635.4.127030.088 на строк з 27 травня 2014 року по 01 червня 2015 року. За час користування коштами вкладу банк зобов'язувався нараховувати і виплачувати вкладникові процент за ставкою 12,10 % річних.

Між вказаними сторонами 23 червня 2015 року було укладено додаткову угоду №1 до вказаного договору-заяви, відповідно до якої строк розміщення грошових коштів було продовжено на період з 02 червня 2015 року по 06 червня 2016 року з нарахуванням і виплатою вкладникові процентів за час користування коштами вкладу.

Постановою Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 року № 612 ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було віднесене до категорії неплатоспроможних.

На підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 171 від 17 вересня 2015 року про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасовому адміністратору банку.

У подальшому постановою Національного банку України від 17 грудня 2015 року № 898 було відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідно до вказаної постанови прийнято рішення від 18 грудня 2015 року № 230 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку».

ОСОБА_1 отримав відшкодування коштів за вкладом у межах гарантованої суми за договором банківського рахунку № 300937/31301/370-14 від 27 травня 2014 року.

Залишок коштів на вкладному рахунку позивача станом на 15 березня 2016 року склав 3988,79 доларів США (еквівалент 103788 грн 16 коп.).

Позивач 29 січня 2016 року звернувся до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з вимогою про визнання його кредитором банку та виплатою відшкодування йому належної суми вкладу за договором вкладу.

Також 06 квітня 2016 ОСОБА_1 подав заяву про включення до списку кредиторів ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Уповноважена особа листом від 21 березня 2016 року № 3-030000/4069 повідомила позивача про те, що подана ним вимога кредитора перебуває на опрацюванні та інформація про результати її розгляду будуть повідомлені додатково.

Листом, у якому не зазначені вихідний номер та дата, Уповноважена особа повідомила позивача, що подана ним 29 січня 2016 року кредиторська вимога була зареєстрована з номером 967-Г, проте у зв'язку з пропуском передбаченого законом строку, заявлені ОСОБА_1 вимоги не можуть бути включені до реєстру кредиторів.

Не погоджуючись із такими діями та рішеннями Уповноваженої особи, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб відшкодував позивачу 198922 грн 62 коп., тобто отримав компенсацію по вкладу, наявному в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у межах гарантованої суми відшкодування у повному обсязі. Однак вимоги позивача про стягнення решти коштів за договором банківського вкладу № 300937/31301/370-14 від 27 травня 2014 року знаходяться поза межами гарантованої суми відшкодування, у зв'язку з чим ОСОБА_1 повинен був заявити про свої вимоги до банку впродовж 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення Уповноваженої особи.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Згідно з ч. 2 ст. 26 вказаного Закону вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Положеннями ч. 5 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до статті 36 цього Закону.

За правилами ст. 28 зазначеного Закону Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх уповноваженим представникам чи спадкоємцям у національній валюті України з наступного робочого дня після затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстру вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування. Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти, що здійснюють такі виплати в готівковій або безготівковій формі (за вибором вкладника). Фонд не пізніше ніж за 30 днів до закінчення визначеного цим Законом строку ліквідації банку публікує оголошення в газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своєму офіційному веб-сайті про завершення Фондом виплат гарантованої суми відшкодування.

В адміністративному позові ОСОБА_1 зазначив, що 10 жовтня 2015 року йому була виплачена сума у розмірі 93486 грн 05 коп. та 02 лютого 2016 року - 105436 грн 57 коп. у якості відшкодування коштів за вкладом, внесеним згідно з договором № 300937/31301/370-14 від 27 травня 2014 року, за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, іншу частину коштів, внесених до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_1 мав право отримати за процедурою, передбаченою ст.ст. 45, 49, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до ч. 5 ст. 45 вказаного Закону протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

ОСОБА_1 в адміністративному позові зазначав, що 29 січня 2016 року звертався до Уповноваженої особи з кредиторською вимогою, однак не володіє даними щодо свого включення до списку кредиторів ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Судом першої інстанції було встановлено, що позивач не був включений до реєстру акцептованих вимог кредиторів з підстав пропуску строку заявлення кредиторської вимоги.

Колегія суддів звертає увагу на те, що звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 просив суд визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи (без зазначення у чому вона полягає); зобов'язати Уповноважену особу включити ОСОБА_1 до переліку вкладників АТ «Банк «Фінанси та кредит»; зобов'язати Уповноважену особу подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в АТ «Банк «Фінанси та кредит»; зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити вкладника ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом в АТ «Банк «Фінанси та кредит» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб здійснити ОСОБА_1 відшкодування за вкладом відповідно до договору № 300937/31301/370-14 від 27 травня 2014 року за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Розглядаючи зазначені позовні вимоги колегія суддів виходить з того, що позивач має право на отримання відшкодування коштів за вкладом в АТ «Банк «Фінанси та кредит» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб виключно у межах гарантованої суми - 200000 грн 00 коп., визначеної у ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Як раніше зазначалося, гарантована сума відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб була виплачена ОСОБА_1

Вимоги позивача про відшкодування іншої частини вкладу, яка перевищує гарантовану суму, за процедурою, передбаченою ст.ст. 26-28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Натомість із вимогами про визнання протиправною відмови Уповноваженої особи про відмову у включенні до реєстру акцептованих вимог кредиторів, ОСОБА_1 у межах даної справи - не звертався.

Підстави для виходу за межі позовних вимог та надання оцінки правомірності таким діям Уповноваженої особи - відсутні, адже розгляд і вирішення зазначених вимог не належить до повноважень адміністративних судів.

Положення ст.ст. 49, 50, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вказують на те, що під час формування реєстру акцептованих вимог кредиторів Уповноважена особа здійснює повноваження органів управління банку та у правовідносинах із кредиторами виступає представником ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» як сторони договору.

За висновком Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові від 13 червня 2018 року у справі № 826/21368/15, спір про включення кредиторських вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у постанові від 20 квітня 2016 року, та не можуть бути підставами для її скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2016 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 238, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 376 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2016 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді О.М. Кузьмишина

В.В. Файдюк

Постанова складена у повному обсязі 05 березня 2019 року.