Справа № 638/12012/18
Суддя: Коптєв Ю. А.
Дата ухвалення: 2019-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/611/4/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року Барвінківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Коптєва Ю.А.,

за участю секретаря Ведмідь І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Барвінкове у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ВБДР УПП в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до інспектора ВБДР УПП в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 07 серпня 2018 року відповідачем було винесено постанову, серії БР № 970446, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Однак, позивач вважає зазначено постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки він ПДР не порушував, а дії інспектора ВБДР УПП в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2, вчинені при її винесенні, є протиправними виходячи з наступного. Так, позивач зазначає, що вказана в постанові інформація не відповідає дійсності, оскільки він жодних правил дорожнього руху не порушував. Крім того, не вірно вказано автомобіль, яким останній керував, не ідентифіковано засіб фіксації правопорушення, а відео, на яке міститься посилання в оскаржуваній постанові, не надавалось для ознайомлення.

ОСОБА_1, вказуючи на те, що відповідач своїми діями грубо порушив вимоги ст.ст. 278-280 КУпАП , а також право на захист, яке закріплено у ст. 268 КУпАП, ст. 59, 63 Конституції України, просить позов задовольнити, визнати протиправними дії інспектора ВБДР УПП в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2, вчинені при винесенні постанови серії БР № 970446 від 07 серпня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, та скасувати вказану постанову.

Крім того, просив стягнути з відповідача понесені витрати на правничу допомогу адвоката у сумі 4 000 грн.

Представник позивача адміністративний позов підтримав в повному обсязі, просив суд його задовольнити.

Відповідач інспектор ВБДР УПП в Донецькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_2, являючись суб`єктом владних повноважень і будучи повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився і про причини своєї неявки суд не сповістив, а тому справа, відповідно до ч. 3 ст. 205 КАС України, була розглянута за відсутності відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв'язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні було встановлено, що згідно Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №970446 від 07 серпня 2018 року, складеної інспектором ВБДР УПП в Донецькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2, 07 березня 2018 року о 01 годині 10 хвилин ОСОБА_1, рухаючись за кермом автомобіля Suzuki SWIFT по вул. Нова Ільїнка в м.Курахово, не виконав вимоги дорожнього знаку «2.2-проїзд без зупинки заборонено» та здійснив проїзд без зупинки, а також не предявив поліс обовязкової цивільної відповідальності власних наземних ТЗ, посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив вимоги п. 2.4 ПДР, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Положеннями ч.2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом ч. 1 ст. 7 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов'язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб'єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Правила дорожнього руху, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху, повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил. Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що і інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд зазначає, що підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу правопорушення, передбаченого КУпАП.

Відповідно до вимог ст.293 КУпАП та розяснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1988 року №6 "Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення", орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані помякшуючі обставини, майновий стан винного.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Це також слідує з закріпленого ч. 4 ст. 129 Конституції України принципу змагальності і рівності сторін у судочинстві, обов'язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.

Відповідно до вимог статті 10 КУпАП вина є обов'язковою умовою адміністративної відповідальності, юридичний факт, який є підставою для притягнення до відповідальності.

Відповідач в судове засідання не з'явився, правомірність свого рішення не довів а тому на думку суду, в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, за порушення п. 2.2 Правил дорожнього руху.

Крім того, відповідно до 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв'язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон);

в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах - дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції;

г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил;

ґ) поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення);

д) у разі встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю" - документ, що підтверджує інвалідність водія або пасажира (крім водіїв з явними ознаками інвалідності або водіїв, які перевозять пасажирів з явними ознаками інвалідності).

Частина 1 статті 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII вказано, що поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

Оскільки відповідачем належним чином не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем п.2.2 ПДР України, то суд дійшов висновку про неправомірність вимоги відповідача до ОСОБА_1 про пред'явлення документів, і тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.126 КУпАП.

З огляду на наведене суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено вчинення ОСОБА_1 інкримінованих адміністративних правопорушень, оскільки не надано достатніх доказів, які б підтверджували факт вчинення позивачем правопорушень та наявність в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП, оскільки факт здійснення позивачем руху на автомобілі з порушенням вимог п. 2.2 та п. 2.4 ПДР не підтверджено жодними належними доказами.

Проаналізувавши фактичні обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що всупереч вимогам статей 251, 255, 256 КУпАП у справі не зібрано достатніх, беззаперечних доказів, на підставі яких можна було б зробити достовірний висновок про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №970446 від 07 серпня 2018 року, складеної інспектором ВБДР УПП в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122, ст. 126 КУпАП скасуванню.

Разом з тим, вимога про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу адвоката у сумі 4 000 грн. задоволенню не підлягає, оскільки витрати, понесені позивачем, на послуги адвоката не підтверджені належними фінансовими документами - видатковими касовими ордерами або платіжними дорученнями про передачу коштів адвокату ОСОБА_3, та не встановлено й не зазначено, якими доказами підтверджується фактичне понесення позивачем витрат на правову допомогу.

Керуючись ст. ст. 9, 19, 241-246, 250, 255, 287, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до інспектора ВБДР УПП в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії інспектора ВБДР УПП в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 при винесенні постанови, серія БР №970446, від 07 серпня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Скасувати постанову, серія БР №970446, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, винесену 07 серпня 2018 року інспектором ВБДР УПП в Донецькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності редакцією Кодексу адміністративного судочинства України від 15 грудня 2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, номер і серія паспорта СТ 088377, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3;

Відповідач - інспектор ВБДР УПП в Донецькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_2, місцезнаходження: вул. Макара Мазая, 16, м. Маріуполь, Донецька область.

Дата складення повного судового рішення 04 березня 2019 року.

Суддя Ю. А. Коптєв