Справа № 620/4332/18
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2019-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2019 року Чернігів Справа № 620/4332/18

Чернігівський окружний адміністративний суду складі:

головуючої судді - Кашпур О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач 29.12.2018 звернувся до суду з адміністративним позовом до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, поданої 17.01.2019 просить:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо незарахування йому з 07 жовтня 2018 року за матеріалами пенсійної справи (№193358/2527), на підставі даних його трудової книжки НОМЕР_1 від 10.08.1977, та за даними системи персоніфікованого обліку (свідоцтво про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 09.07.2002 НОМЕР_3, Серія НОМЕР_2, видане ПфУ); документів про звільнення його з прокурорсько-слідчої роботи: (наказу Генерального прокурора України від 22.12.2010 № 1877к - з 27.12.2010; наказу прокурора Чернігівської області від 02.12.2013 № 638 к - з 02.12.2013, наказу Генерального прокурора України від 27.02.2015, №162к - з 27.02.2015), до загального страхового стажу у солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування ПФУ, періодів служби (з перервами) на відповідних прокурорсько-слідчих посадах в органах прокуратури України (з 03.03.2011 по 02.12.2013 та з 20.11.2014 по 27.02.2015, що становить - 3 роки 1 місяць 15 днів понаднормового страхового стажу), при визначенні коефіцієнта страхового стажу згідно статті 25 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року, № 1058-IV; неврахування середньомісячної заробітної плати з якої фактично було сплачено страхові внески (ЄСВ), за періоди його роботи, які зазначено в довідках про заробітну плату, виданих Прокуратурою Чернігівської області станом на час звільнення, відповідно:

від 30.12.2010, №182 - за 60 календарних місяців роботи підряд на відповідній прокурорсько-слідчій посаді, за період з 01.01.2004 по 31.12.2008;

від 06.06.2014, №79 - за 24 календарних місяців роботи підряд на відповідній прокурорсько-слідчій посаді, за період з 01.12.2011 по 30.11.2013;

від 01.08.2016, №18-251 - за 24 календарних місяців роботи (з перервами) на відповідних прокурорсько-слідчих посадах, за період з 01.02.2012 по 30.11.2013; і з 01.12.2014 по 31.01.2015, неврахування з 08 жовтня 2018 року при визначенні відповідно до статті 40 Закону № 1058-IV, коефіцієнта його заробітної плати (з врахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2016, 2017 роки), при обчисленні пенсійних виплат відповідно до статті 27 Закону № 1058-IV, які виплачуються із солідарної системи за рахунок коштів ПФУ, та необчислення доплати до пенсійних виплат за 11 повних років (36-25), понаднормового страхового стажу, згідно частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року, № 1058-IV;

зобов'язати Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України, зарахувати йому за матеріалами пенсійної справи (№193358/2527), на підставі даних трудової книжки НОМЕР_1 від 10.08.1977, та за даними системи персоніфікованого обліку (свідоцтво про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 09.07.2002, НОМЕР_3, Серія НОМЕР_2, видане ПФУ); документів і про звільнення його з прокурорсько-слідчої роботи: (наказу Генерального прокурора України від 22.12.2010, №1877к - з 27.12.2010; наказу прокурора Чернігівської області від 02.12.2013 № 638 к - з 02.12.2013; наказу Генерального прокурора України від 27.02.2015, №162к - з 27.02.2015) - до загального страхового стажу у солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування ПФУ, періоди служби (з перервами) на відповідних прокурорсько-слідчих посадах в органах прокуратури України (з 03.03.2011 по 02.12.2013 та з 20.11.2014 по 27.02.2015, що становить - 3 роки 1 місяць 15 днів понаднормового страхового стажу); визначити коефіцієнт страхового стажу згідно статті 25 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року, № 1058-IV; врахувати середньомісячну заробітну плату з якої фактично було сплачено страхові внески (ЄСВ) за періоди роботи, які зазначені в довідках про заробітну плату, виданих прокуратурою Чернігівської області станом на час звільнення, відповідно:

від 30.12.2010, №182 - за 60 календарних місяців роботи підряд на відповідній прокурорсько-слідчій посаді, за період з 01.01.2004 по 31.12.2008;

від 06.06.2014, №79 - за 24 календарних місяців роботи підряд на відповідній прокурорсько-слідчій посаді, за період з 01.12.2011 по 30.11.2013;

від 01.08.2016, №18-251 - за 24 календарних місяців роботи (з перервами) на відповідних прокурорсько-слідчих посадах, за період з 01.02.2012 по 30.11.2013; і з 01.12.2014 по 31.01.2015; визначити згідно статті 40 Закону № 1058-ІУ, коефіцієнт заробітної плати (з врахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2016, 2017 роки); обчислити пенсійні виплати з 08.10.2018 року відповідно до статті 27 Закону №1058-ІУ (які виплачуються із солідарної системи за рахунок коштів ПФУ), з обрахуванням доплати до пенсійних виплат за 11 повних років (36 - 25) понаднормового страхового стажу, згідно частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року, № 1058-ІУ.

Визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неврахування, всупереч пункту шостого частини третьої Змін, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2003 року № 581 «Про внесення змін до постанови КМУ від 31.05.2000 № 865»; пункту шостого КМУ від 31.05.2000 № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» (в редакції пункту шостого частини 3 Змін, затверджених постановою КМУ № 581 від 23.04.2003), чинних до 23.09.2016, та всупереч пункту сьомого постанови КМУ від 14.09.2016 № 622 «Про деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» (чинної з 23.09.2016 і натепер, застосовується відповідно до її пункту 5 - з 01.05.2016), розміру суми його місячної (чинної) заробітної плати (41 518, 88 грн.) за відповідною прокурорською посадою за грудень 2015 року, зазначеної в довідці прокуратури Чернігівської області від 04.08.2016 № 18-255 та від 01.02.2016 № 18-19, в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, станом на 01 січня 2016 року - 34 450,00 грн. (1 378,00 грн. х 25), та необчислення (ненарахування і непризначення) йому пенсійних виплат за вислугу років, виходячи із розміру 90 відсотків від суми її розміру (34 450,00 рн. х 90 %), на виконання з 08. 08.2016 та станом на час мого звернення до відповідача (09.08.2018), пункту 4 резолютивної частини набравшої законної сили (чинної до примусового виконання з 30.11.2016 до 29.11.2019) постанови Деснянського районного суду міста Чернігова від 29.09.2016;

3обов'язати Чернігівське ОУПФУ на виконання пункту 4 резолютивної частини набравшої законної сили (чинної до примусового виконання з 30.11.2016 до 29.11.2019) постанови Деснянського районного суду міста Чернігова від 29.09.2016, врахувати відповідно до пункту шостого частини третьої Змін, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2003 № 581 «Про внесення змін до постанови КМУ від 31.05.2000 № 865»; пункту шостого постанови КМУ від 31.05.2000 № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» (в редакції пункту шостого частини 3 Змін, затверджених постановою КМУ № 581 від 23.04.2003), чинних до 23.09.2016, та згідно пункту сьомого постанови КМУ від 14.09.2016 № 622 «Про деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» (чинної з 23.09.2016 і натепер, застосовується відповідно до її пункту 5 - з 01.05.2016), розмір суми його місячної (чинної) заробітної плати (41 318, 88 грн.) за відповідною прокурорською посадою за грудень 2015 року, зазначеної в довідці прокуратури Чернігівської області від 04.08.2016 року № 18-255 та від 01.02.2016 року № 18-19, в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, станом на 01 січня 2016 року - 34 450,00 грн. (1 378,00 грн. х 25), та необчислення (ненарахування і непризначення) йому пенсійних виплат за вислугу років, виходячи із розміру 90 відсотків від суми її розміру (34 450,00 рн. х 90 %) та продовжувати здійснювати пенсійні виплати на виконання пункту 4 резолютивної частини набравшої законної сили цієї ж постанови Деснянського районного суду міста Чернігова від 29.09.2016, у обрахованому необмеженому розмірі, починаючи з 09.08.2018.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що з урахуванням фактично отримуваних ним виплат з яких сплачено страхові внески і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з прокурорсько-слідчої роботи (з 27.12.2010; з 02.12.2013 та з 27.02.2015), беручи до відома, що такі перерахунки пенсії за вислугу років проведені задовго до прийняття (03.10.2017) і набрання чинності (з 11.10.2017) Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», враховуючи, що право на обчислення і отримання частини пенсійних виплат відповідно до статті 27 Закону №1058-ІУ із солідарної системи за рахунок коштів Пенсійного фонду України, позивач набув з 08.10.2018, тобто після набрання чинності Законом від 03.10.2017 № 2148-УІІІ, та що понаднормовий страховий стаж не може бути обмежено (частина 1 статті 28 Закону № 1058-ІУ), позивач вважає, що Чернігівське ОУПФУ зобов'язане зарахувати до його загального страхового стажу у солідарній системі ПФУ, понаднормовий страховий стаж (3 роки 1 місяць 15 днів), та при обчисленні пенсійних виплат відповідно до статей 27-28 Закону № 1058-ІУ, провести відповідні розрахунки коефіцієнта страхового стажу; коефіцієнта заробітної плати з якої фактично були сплачені страхові внески, з врахуванням періодів, за які обчислено середньомісячний заробіток згідно довідок прокуратури Чернігівської області про заробітну пату від 30.12.2010, № 182, від 06.06.2014, № 79, від 01.08.2016, № 18-251, та обчислити доплату до пенсійних виплат за понаднормовий страховий стаж не за 7, а за 11 повних років. Позивач вважає, що, внаслідок протиправної бездіяльності відповідача обмежено його загальний страховий стаж, занижено його коефіцієнт і коефіцієнт заробітної плати та розмір пенсійних виплат.

Щодо інших позовних вимог, то ОСОБА_1 зазначає, що не може бути положено в основу невизнання встановлених стосовно нього набравшою законної сили судовою постановою від 29.09.2016 року обставин про зобов'язання відповідача перерахувати пенсію за вислугу років відповідно до положень статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991, № 1789-ХІІ. Позивач наполягає на тому, що обставини, встановлені стосовно нього пунктом 4 резолютивної частини вищезазначеного, набравшого (29.11.2016) законної сили судового рішення від 29.09.2016 у справі 750/7911/16-а є доведеними, додаткового доказування не потребують і є обов'язковими для відповідача та мають бути враховані при ухваленні відповідного рішення за результатами судового розгляду мого адміністративного позову. На час виникнення у позивача права на пенсію за вислугу років 30.07.2003 і первинного звернення за її призначенням 27.01.2005, пенсійне забезпечення працівників прокуратури визначалося статтею 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 № 1789-ХІІ. На час спірних правовідносин він мав право на перерахунок пенсії відповідно до умов та в порядку, які повинні були бути визначені Кабінетом Міністрів України. Однак, а ні до моменту звернень до відповідача за обчисленням пенсійних виплат, а ні дотепер не прийнято. Позивач вважає, що зміни, внесені до пенсійного законодавства працівників органів прокуратури України та скасування положень статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру", після виникнення у нього права на пенсію за вислугу років, суперечать положенням статтей 1, 3, 8, 21, частин 1-3 статті 22, частині 1 статті 24, частині 1-3 статті 46, частині 1 статті 58, статті 64, частині 1 статті 68 Конституції України.

Крім того ОСОБА_1 зазначає, що відповідач будь-яких доводів і аргументів правомірності своєї бездіяльності щодо незастосування пункту шостого частини третьої Змін, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2003 № 581 «Про внесення змін до постанови КМУ від 31.05.2000 № 865»; пункту шостого постанови КМУ від 31.05.2000 № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» на виконання ним з 08.08.2016 та станом на час звернення 09.08.2018, пункту 4 резолютивної частини набравшої законної сили постанови Деснянського районного суду міста Чернігова від 29.09.2016 не навів. З огляду на зазначені обставини, позивач просить задовольнити його позовні вимоги.

Ухвалою суду від 02.01.2019 у справі відкрито провадження, призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано сторонам строк для подачі до суду заяв по суті справи.

ОСОБА_1 до почату слухання справи по суті було подано заяви про уточнення позовних вимог від 09.01.2019 та від 17.01.2019.

Чернігівським ОУПФУ в межах встановленого терміну було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач наполягає на тому, що перерахунок пенсії та позивачу було проведено у відповідності до норм вимогам чинного законодавства. У відзиві відповідачем до суду заявлено клопотання про слухання справи в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін.

Ухвалою суду від 24.01.2019 в задоволенні клопотання Чернігівського ОУПФУ було відмовлено.

Позивачем було подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти обставин, викладених у відзиві та наполягає на обґрунтуваннях, викладених в позовній заяві.

Від Чернігівського ОУПФУ до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 27.01.2005 перебуває на обліку в Чернігівському об'єднаному управління Пенсійного фонду України та отримує пенсію за вислугу років відповідно статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру». Пенсія позивачу обчислена в розмірі 90% суми заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Позивач 08.08.2018 звернувся до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України із проханням на підставі п. 6 Постанови КМУ від 31.05.2000 № 865 (в редакції постанови КМУ від 23.04.2003) чинного на час призначення йому пенсії і останнього її перерахунку та п. 7 «Порядку призначення пенсії деяким категоріям осіб», затвердженого Постановою КМУ від 14.09.2016 № 622, чинного станом на теперішній час та на підставі довідок про заробітну плату, виданих Прокуратурою Чернігівської області станом на за грудень 2015 року: від 04.08.2015 № 18-255 та від 01.02.2016 №18-19 обчислити йому розмір пенсії за вислугу років у розмірі 90% від суми місячного заробітку 34450,00 грн., на яку станом на січень 2016 року нараховувався ЄСВ - відповідно до п. 4 резолютивної частини, набравшої законної сили постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.09.2016 та продовжити її виплату згідно цієї ж судової постанови у обрахованому розмірі, починаючи з 01.09.2018. Заява отримана Чернігівським ОУПФУ 09.08.2018.

Згідно з протоколом відмови в проведенні перерахунку пенсії від 13.08.2018 № 193358 (а.с. 37) ОСОБА_1 відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії на підставі того, що ч. 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-XII, яка регулювала питання проведення перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, втратили чинність.

Листом від 21.08.2018 № 19966/06 позивачу повідомлено про прийняте рішення.

Також ОСОБА_1 звертався до Чернігівського ОУПФУ із запитами від 30.10.2018 від 11.11.2018 на інформацію та про доступ до персональних даних, в яких просив відповідача надати інформацію про розмір суми частини пенсії, яка виплачується йому із солідарної системи за рахунок коштів ПФУ та її розрахунок - за якою формулою і згідно положень яких статей Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та про розмір суми і її розрахунок частини пенсійних виплат, які він отримує за рахунок коштів Державного бюджету України. Також позивач просив надати інформацію про його загальний страховий стаж, обрахований станом на день звільнення з останньої прокурорської посади - 27.02.2015.

Листом від 11.12.2018 № 29617/06 Чернігівське ОУПФУ повідомило позивача, що оскільки він досягнув пенсійного віку 07.10.2018, частина пенсії в сумі 3724,13 грн. фінансується за рахунок Пенсійного фонду України, а різниця в сумі 17359,27 - за рахунок коштів Державного бюджету України. Також в листі зазначено, що станом на 27.02.2015, якщо врахувати страховий стаж після 27.12.2010 за даними персоніфікованого обліку, то він становитиме 36 років 29 днів станом на 28.02.2015. Крім того Чернігівським ОУПФУ в листі від 11.12.2018 зазначено, що загальний страховий стаж позивача на день звільнення 03.03.2015 та на час відповіді за документами пенсійної справи складає 32 роки 11 місяців 14 днів, зарахований по 27.12.2010.

Надаючи правову оцінку обставинам справи суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» розмір пенсії за віком визначається за формулою:

П = Зп ? Кс, де:

П - розмір пенсії, у гривнях;

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25цього Закону.

Статтею 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п'яти знаків після коми за формулою:

См*Вс

Кс= 100%*12, де:

Кс - коефіцієнт страхового стажу;

См - сума місяців страхового стажу;

Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням періодів до набрання чинності цим Законом не може перевищувати 0,75, а з урахуванням страхового стажу, передбаченого абзацом десятим частини третьої статті 24 цього Закону, - 0,85.

Для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв (абз. 1 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn );

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Згідно із ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 2, 3, 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

Аналіз наведених норм говорить про те, що страховий стаж ОСОБА_1 підлягає зарахуванню до загального страхового стажу незалежно від того, що цей стаж ним отримано після виходу на пенсію, і напрацювання ним стажу вже як працюючим пенсіонером.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до наказу Генеральної прокуратури від 20.11.2014 був призначений на посаду Заступника прокурора Чернігівської області (а.с. 52), з якої був звільнений відповідно до наказу Генеральної прокуратури України від 27.02.2015 № 162 К (а.с. 44).

Також судом встановлено, що з 03.03.2011 до 02.12.2013 позивач працював на посаді начальника відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації Прокуратури Чернігівської області, про що свідчать відомості трудової книжки ОСОБА_1 (а.с. 90-94).

Як зазначено в листі Чернігівського ОУПФУ від 11.12.2018 № 29617/06 позивачу за документами пенсійної справи зараховано страховий стаж лише до 27.12.2010, моменту коли позивач вийшов на пенсію з посади прокурора міста Чернігова. На вказану дату страховий стаж позивача складає 32 роки 11 місяців 14 днів. В той же час Чернігівське ОУПФУ в листі зазначає, що страховий стаж позивача з врахуванням періодів роботи в прокуратурі Чернігівської області 36 років 29 днів.

Таким чином різниця між обрахованими стажем ОСОБА_1 становить 3 роки 1 місяць 15 днів. Як свідчить лист відповідача стаж роботи позивача в Прокуратурі Чернігівської області в період з 03.03.2011 до 02.12.2013 та з 20.11.2014 до 27.02.2015 не було зараховано позивачу в страховий стаж, що з огляду на положення ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є протиправним. За таких обставин, суд вважає, що до страхового стажу ОСОБА_1 має бути зараховані періоди, в яких із заробітної плати позивача сплачувався єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування а загальний страховий стаж позивача становить 36 років 29 днів.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції станом на 22.12.2010, дату виходу ОСОБА_1 на пенсію з посади прокурора Чернігівської бласті, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

За кожний повний рік страхового стажу понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більше ніж на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

В той же час частина 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції станом на 27.02.2015 мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі зменшується на розмір зазначеної пенсії.

За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

Отже Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» збільшив віковий ценз для визначення понаднормового стажу з 25 років до 35.

Таким чином станом на 22.12.2010 понаднормовий стаж позивач становить 7 років, що не заперечується Чернігівським ОУПФУ, але станом на 27.02.2015 понаднормовий стаж позивача складав би один рік. Враховуючи зазначене суд приходить до висновку, що арифметичні розрахунки понаднормового стажу позивача свідчать про те, що ця цифра відповідає 8 рокам понаднормового страхового стажу (сім років до 22.12.2010 та один рік станом на 27.02.2015). За таких обставин ОСОБА_1 повинна бути нарахована доплата з понаднормовий страховий стаж із розрахунку за 8 років.

В той же час позивач вважає, що доплата за понаднормовий стаж має бути йому перерахована станом на 08.10.2018, тобто з моменту набрання законної сили Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 3 жовтня 2017 року № 2148-VIII. Цим Законом статтю 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» викладено в новій редакції. Але суд з цього приводу зазачає, що понаднормовий стаж позивача визначається станом на день призначення пенсії та набуття такого стажу, у випадку позивача 27.02.2015.

Згідно із ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Отже оскільки доплата за понаднормовий страховий стаж не виплачувалась ОСОБА_1 з моменту призначення пенсії 27.02.2015, то суд вважає, що саме з цього моменту має бути нарахована та виплачена ОСОБА_1 доплата за понаднормовий страховий стаж.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги в частині визнання протиправними бездіяльності Чернігівського ОУПФУ щодо не зарахування до загального страхового стажу у солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування ПФУ, періодів служби в Прокуратурі Чернігівської області з 03.03.2011 по 02.12.2013 та з 20.11.2014 по 27.02.2015, що становить - 3 роки 1 місяць 15 днів при визначенні коефіцієнту страхового стажу згідно статті 25 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; необчислення доплати до пенсійних виплат за 8 повних років, понаднормового страхового стажу, згідно частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а також позовні вимоги про зобов'язання Чернігівського ОУПФУ вчинити наведені дії підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльність відповідача визначити згідно статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», коефіцієнт заробітної плати (з врахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2016, 2017 роки) та зобов'язання визначити такий коефіцієнт то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn );

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Аналіз наведеної норми свідчить про те, що показник середньої заробітної плати враховуються за останні три роки, що передують року зверненню до органів пенсійного фонду за призначенням пенсії. Водночас показник за 2016, 2017 роки береться лише у випадку звернення пенсіонера за призначенням пенсії у період з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року.

Суд зазначає, що призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами їх проведення, а тому звернення позивача за перерахунком пенсії в 2018 році не тотожне поняттю звернення за призначенням пенсії.

Як свідчить лист Чернігівського ОУПФУ пенсія позивача обчислена із показника середньої заробітної плати за 2014, 2015, 2016 роки. З огляду на те, що ОСОБА_1 не звертався до Чернігівського ОУПФУ за призначенням йому пенсії протягом періоду з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року та пенсія йому була призначена після 27.02.2015, суд вважає, що правові підстави для обрахунку заробітної плати для призначення пенсії виходячи із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки у Чернігівського ОУПФУ були відсутні. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання Чернігівського ОУПФУ врахувати середньомісячну заробітну плату, з якої фактично було сплачено страхові внески (ЄСВ) за періоди роботи, які зазначені в довідках про заробітну плату, виданих прокуратурою Чернігівської області станом на час звільнення, відповідно:

від 30.12.2010, №182 - за 60 календарних місяців роботи підряд на відповідній прокурорсько-слідчій посаді, за період з 01.01.2004 по 31.12.2008;

від 06.06.2014, №79 - за 24 календарних місяців роботи підряд на відповідній прокурорсько-слідчій посаді, за період з 01.12.2011 по 30.11.2013;

від 01.08.2016, №18-251 - за 24 календарних місяців роботи (з перервами) на відповідних прокурорсько-слідчих посадах, за період з 01.02.2012 по 30.11.2013; і з 01.12.2014 по 31.01.2015.

Також, щодо позовних вимог про :

визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо неврахування, всупереч пункту шостого частини третьої Змін, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2003 року № 581 «Про внесення змін до постанови КМУ від 31.05.2000 № 865»; пункту шостого КМУ від 31.05.2000 № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» (в редакції пункту шостого частини 3 Змін, затверджених постановою КМУ № 581 від 23.04.2003), чинних до 23.09.2016, та всупереч пункту сьомого постанови КМУ від 14.09.2016 № 622 «Про деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» (чинної з 23.09.2016 і натепер, застосовується відповідно до її пункту 5 - з 01.05.2016), розміру суми його місячної (чинної) заробітної плати (41 518, 88 грн.) за відповідною прокурорською посадою за грудень 2015 року, зазначеної в довідці прокуратури Чернігівської області від 04.08.2016 № 18-255 та від 01.02.2016 № 18-19, в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, станом на 01 січня 2016 року - 34 450,00 грн. (1 378,00 грн. х 25), та необчислення (ненарахування і непризначення) йому пенсійних виплат за вислугу років, виходячи із розміру 90 відсотків від суми її розміру (34 450,00 рн. х 90 %), на виконання з 08. 08.2016 та станом на час мого звернення до відповідача (09.08.2018), пункту 4 резолютивної частини набравшої законної сили (чинної до примусового виконання з 30.11.2016 до 29.11.2019) постанови Деснянського районного суду міста Чернігова від 29.09.2016;

зобов'язання Чернігівського ОУПФУ на виконання пункту 4 резолютивної частини набравшої законної сили (чинної до примусового виконання з 30.11.2016 до 29.11.2019) постанови Деснянського районного суду міста Чернігова від 29.09.2016, врахувати відповідно до пункту шостого частини третьої Змін, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2003 № 581 «Про внесення змін до постанови КМУ від 31.05.2000 № 865»; пункту шостого постанови КМУ від 31.05.2000 № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» (в редакції пункту шостого частини 3 Змін, затверджених постановою КМУ № 581 від 23.04.2003), чинних до 23.09.2016, та згідно пункту сьомого постанови КМУ від 14.09.2016 № 622 «Про деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» (чинної з 23.09.2016 і натепер, застосовується відповідно до її пункту 5 - з 01.05.2016), розмір суми його місячної (чинної) заробітної плати (41 318, 88 грн.) за відповідною прокурорською посадою за грудень 2015 року, зазначеної в довідці прокуратури Чернігівської області від 04.08.2016 року № 18-255 та від 01.02.2016 року № 18-19, в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, станом на 01 січня 2016 року - 34 450,00 грн. (1 378,00 грн. х 25), та необчислення (ненарахування і непризначення) йому пенсійних виплат за вислугу років, виходячи із розміру 90 відсотків від суми її розміру (34 450,00 рн. х 90 %) та продовжувати здійснювати пенсійні виплати на виконання пункту 4 резолютивної частини набравшої законної сили цієї ж постанови Деснянського районного суду міста Чернігова від 29.09.2016, у обрахованому необмеженому розмірі, починаючи з 09.08.2018.

Суд зазначає, що ці позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів позовної заяви, позивач мотивує ці вимоги тим, що Чернігівським ОУПФУ не належно виконується судове рішення, а саме постанова Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.09.2016 по справі № 750/7911/16-а, яка набрала законної сили.

Зазначеною постановою зобов'язано Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури згідно з п. 3 постанови КМУ від 09.12.2015 року № 1013 відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3, ч. 12 (13), ч. 17 (18), ч. 18 (19), ч. 11 (12) статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ (в редакції від 20.01.2005 року № 2377-ІV), чинної станом на час звернення за призначенням пенсії, перерахувати пенсію за вислугу років на підставі довідки прокуратури Чернігівської області від 04.08.2016 року № 18-255, виходячи з розміру 90% від суми місячного (чинного) заробітку за відповідною (останньою) прокурорсько-слідчою посадою без обмеження її максимального розміру та відповідно до ч. 11 (12) статті 50-1 Закону від 05.11.1991 року № 1789-ЧІІ (в редакції від 20.01.2005 року № 2377-ІV) виплачувати пенсію в частині, що не перевищує розміру пенсії із солідарної системи, що призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» - за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а в частині що перевищує цей розмір - за рахунок коштів Державного бюджету України та згідно ч. 17 (18) Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ (в редакції від 20.01.2005 року № 2377-ІV), з врахуванням здійсненого 09.08.2016 року останнього перерахунку пенсії з 01.01.2016 року, починаючи з 08.08.2016 року.

Згідно частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частин другої, третьої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частинами другою, третьої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Отже вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись, серед іншого, про наявність права на позов у матеріальному розумінні, а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з даним позовом у зв'язку з неповним виконанням відповідачем судового рішення по справі № 751/8061/17, яке набрало законної сили.

Тобто спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

В силу статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Однак у разі невиконання рішення суду в добровільному порядку існує механізм примусового виконання рішення.

Як свідчить лист Чернігівського ОУПФУ від 21.08.2018 № 19966/06 (а.с. 36), відповідачем відповідно до постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.09.2016 позивачу проведений перерахунок пенсії з 08.08.2016 із заробітної плати на посаді заступника прокурора області за довідкою прокуратури Чернігівської області від 04.08.2016 № 18-225, де вказані всі суми складових заробітку, які аналогічні довідці від 01.02.2016 № 18-19.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

В абзаці 1 підпункту 3.2 пункту 3, абзаці 2 пункту 4 рішення Конституційного Суду України №16-рп/2009 від 30.06.2009 зазначено, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина. Виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Згідно з положеннями частини першої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу (частина шоста статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України).

З огляду на зазначене, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов'язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Тобто, якщо позивач вважав, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси то він повинен був звернутись до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України із заявою про визнання протиправним рішення дій чи бездіяльності відповідача, а не пред'являти новий адміністративний позов, оскільки суб'єкт владних повноважень не може бути зобов'язаний виконувати судове рішення шляхом ухвалення судом іншого рішення.

Таким чином, суд зазначає, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об'єкту порушеного права, тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

За наведених обставин підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині, яка зазначена вище, відсутні.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання протиправною бездіяльності Чернігівського ОУПФУ щодо не зарахування до страхового стажу періодів служби в Прокуратурі Чернігівської області з 03.03.2011 по 02.12.2013 та з 20.11.2014 по 27.02.2015, що становить - 3 роки 1 місяць 15 днів при визначенні коефіцієнту страхового стажу згідно статті 25 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; необчислення доплати до пенсійних виплат за 8 повних років, понаднормового страхового стажу, згідно частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а також зобов'язання Чернігівського ОУПФУ вчинити наведені дії. Щодо інших позовних вимог ОСОБА_1, суд дійшов висновку про необхідність відмови у їх задоволенні.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що у відповідності до вимог частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки позовних вимог ОСОБА_1 задоволено дві з п'яти, тому, за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на користь позивача підлягають стягненню здійснені ним документально підтверджені судові витрати в розмірі 563 (п'ятсот шістдесят три) грн. 84 коп пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів служби в Прокуратурі Чернігівської області з 03.03.2011 по 02.12.2013 та з 20.11.2014 по 27.02.2015, що становить - 3 роки 1 місяць 15 днів при визначенні коефіцієнту страхового стажу згідно статті 25 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язати Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди служби в Прокуратурі Чернігівської області з 03.03.2011 по 02.12.2013 та з 20.11.2014 по 27.02.2015, що становить - 3 роки 1 місяць 15 днів при визначенні коефіцієнту страхового стажу згідно статті 25 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»

Визнати протиправною бездіяльність Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо необчислення доплати до пенсійних виплат за 8 повних років, понаднормового страхового стажу ОСОБА_1, згідно частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язати Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України нарахувати доплату до пенсійних виплат за 8 повних років, понаднормового страхового стажу ОСОБА_1, згідно частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 27.02.2015.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 563 (п'ятсот шістдесят три) грн. 84 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду. Апеляційна скарга, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3).

Відповідач: Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду (пр. Миру, 44, м.Чернігів, 14000, код ЄДРПОУ - 40378209).

Повне судове рішення складено 04.03.2019.

Суддя О.В. Кашпур