Справа № 560/4480/18
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2019-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/4480/18
РІШЕННЯ

іменем України

21 лютого 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К.

за участю:секретаря судового засідання Варченко В.В.
розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо припинення виплати ОСОБА_1 з 01.12.2018 року пенсії, обчиcленої відповідно до Закону України "Про прокуратуру";

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до стажу роботи в органах прокуратури , що дає право на пенсію згідно статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року №1697-VІІ період роботи на посадах помічника Старокостянтинівського міжрайонного прокурора, помічника та старшого помічника прокурора міста Хмельницького з 15.04.2005 року по 15.05.2008 року, прокурора відділу прокуратури області з 15.05.2008 року по 26.08.2010 року, старшого помічника прокурора області з 20.04.2011 року по 20.02.2013 року, а також роботу на інших посадах в органах прокуратури України, які не зараховані до стажу роботи, як прокурора;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області поновити з 01.12.2018 року виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії по інвалідності згідно частин 2, 9 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.04.2014 року №1697-VІІ згідно із заявою ОСОБА_1 від 20.04.2018 року, з врахуванням довідки наданої прокуратурою Хмельницької області від 17.04.2018 року за №18-19 вих.18 про заробітну плату ОСОБА_1 за 60 календарних місяців;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплатити різницю між пенсією, виплаченою ОСОБА_1 згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та пенсією згідно частин 2, 9 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.04.2014 року №1697-VІІ з 01.12.2018 року.

Позивач підставою позову зазначає порушення відповідачем вимог Закону України "Про прокуратуру".

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що з 15.04.2005 року призначений на посаду помічника Старокостянтинівського міжрайонного прокурора, і з того часу працює в органах прокуратури на різних посадах.

31.05.2017 року позивачу присвоєна друга група інвалідності внаслідок загального захворювання, у зв'язку із цим, йому призначена пенсія по інвалідності на загальних підставах, передбачених Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

20.04.2018 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про перехід на інший вид пенсії - згідно частини 2 та частини 9 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" та надав довідку прокуратури Хмельницької області від 17.04.2018 року за № 18-19 вих. 18 про заробітну плату за 60 календарних місяців з 01.04.2013 року по 31.03.2018 року.

Заява позивача була розглянута та призначена пенсія згідно із Законом України «Про прокуратуру», яку позивач отримував з 24.04.2018 по 30.11.2018 включно. При цьому до стажу роботи в органах прокуратури зараховано 13 років 06 днів.

Однак, листом від 06.12.2018 відповідач повідомив позивача про припинення виплати пенсії, обчисленої відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та поновлення виплати пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки прокурори, визнані особами з інвалідністю I або II групи, мають право на пенсію по інвалідності в розмірах, передбачених частиною 2 статті 86 Закону "Про прокуратуру", за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років. До стажу роботи в органах прокуратури для визначення пенсії відповідачем зараховано позивачу 8 років 9 місяців 15 днів.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача та вважаючи його протиправним позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав.

Ухвалою від 28.12.2018 року Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження у даній адміністративній справі за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

17.01.2019 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначає, що виплату пенсії по інвалідності, обчислену за нормами Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII, з 1 грудня 2018 року позивачу припинено, у зв'язку з відсутністю 10 - річного спеціального стажу, про що повідомлено листом від 06.12.2018 №38701/03. З урахуванням зазначеного, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

В судове засідання учасники справи не прибули, про дату, час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Водночас від позивача та представник відповідача на адресу суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до положень частини 1 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, дослідивши належним чином зібрані докази по справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 15.04.2005 року призначений на посаду помічника Старокостянтинівського міжрайонного прокурора, і з того часу працює в органах прокуратури на різних посадах, а саме: помічника міжрайонного прокурора, помічника та старшого помічника прокурора міста Хмельницького, прокурора відділу прокуратури області, заступника міжрайонного прокурора, старшого помічника прокурора області, начальника відділу прокуратури області, прокурора району, прокурора відділу прокуратури області.

Станом на момент звернення до суду позивач працює в прокуратурі Хмельницької області (регіональній прокуратурі) на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури області.

31.05.2017 року позивачу присвоєна друга група інвалідності внаслідок загального захворювання, що підтверджується довідкою до акту огляду медико - соціальної експертної комісії серії АВ № 0942163. У зв'язку із цим, позивачу призначена пенсія по інвалідності на загальних підставах, передбачених Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

20.04.2018 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про перехід на інший вид пенсії - згідно частини 2 та частини 9 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" та надав довідку прокуратури Хмельницької області від 17.04.2018 року за № 18-19 вих. 18 про заробітну плату за 60 календарних місяців з 01.04.2013 року по 31.03.2018 року.

Відповідно до розпорядження Головного управління пенсійного фонду України в Хмельницькій області №894042, заява розглянута та призначена пенсія згідно із Законом України «Про прокуратуру», яку позивач отримував з 24.04.2018 року по 30.11.2018 року включно. При цьому, згідно розрахунку, що міститься в матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1 до стажу роботи позивача на посадах прокурора зараховано такі періоди роботи: з 15.04.2005 року по 30.04.2005 року (стаж складає 0 років 0 місяців 16 днів), з 01.05.2005 року по 31.05.2005 року (стаж - 0 років 1 місяць 0 днів), з 01.06.2005 року по 30.06.2005 року (стаж - 0 років 1 місяць 0 днів), 01.07.2005 року по 31.10.2009 року (стаж 4 роки 4 місяці 0 днів) та з 01.11.2009 року по 20.04.2018 року (стаж - 8 років 5 місяців 20 днів). Відтак до прокурорсько/слідчого стажу позивача зараховано 13 років 0 місяців 6 днів.

Листом від 06.12.2018 відповідач повідомив позивача про припинення виплати пенсії, обчисленої відповідно до Закону України «Про прокуратуру» з 01.12.2018 року та поновлення виплати пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування." Відповідач посилається на те, що згідно частини 9 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» прокурори, визнані особами з інвалідністю I або II групи, мають право на пенсію по інвалідності в розмірах, передбачених частиною 2 статті 86 Закону "Про прокуратуру", за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років. Статтею 15 вказаного Закону визначено посади в прокуратурі, робота на яких надає особі статус прокурора. До стажу роботи позивача в органах прокуратури відповідачем зараховано 8 років 9 місяців 15 днів, тобто стаж роботи позивача в органах прокуратури складає менше 10 років, відповідно позивач не має права на пенсію по інвалідності згідно статті 86 Закону України "Про прокуратуру".

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Пенсійне забезпечення прокурорів та працівників прокуратури визначено в Законі України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII (далі - Закон №1697-VII).

Відповідно до статті 15 Закону №1697-VII прокурором органу прокуратури є: 1) Генеральний прокурор; 2) перший заступник Генерального прокурора; 3) заступник Генерального прокурора; 4) заступник Генерального прокурора - Головний військовий прокурор; 4-1) заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; 5) керівник підрозділу Генеральної прокуратури України (у тому числі перший заступник та заступник Головного військового прокурора, керівник підрозділу Головної військової прокуратури на правах структурного підрозділу Генеральної прокуратури України); 6) заступник керівника підрозділу Генеральної прокуратури України (у тому числі Головної військової прокуратури та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України); 7) прокурор Генеральної прокуратури України (у тому числі Головної військової прокуратури та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України); 8) керівник регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 9) перший заступник керівника регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 10) заступник керівника регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 11) керівник підрозділу регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 12) заступник керівника підрозділу регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 13) прокурор регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 14) керівник місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 15) перший заступник керівника місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 16) заступник керівника місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 17) керівник підрозділу місцевої прокуратури.

Згідно із частиною 1 статті 86 Закону №1697-VII, прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 01.10.2017 р. по 30.09.2018 р. - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років 6 місяців.

Відповідно до частини 6 статті 86 Закону №1697-VII до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, тобто стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Національній академії прокуратури України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Частиною 8 статті 86 Закону №1697-VII встановлено, що право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України, а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоров'я, у зв'язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у зв'язку із скороченням кількості прокурорів, у зв'язку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування. Ветеранам війни, які мають необхідний стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років, така пенсія призначається незалежно від того, чи працювали вони в органах прокуратури перед зверненням за призначенням пенсії.

Згідно із частиною 9 статті 86 Закону №1697-VII прокурорам, визнаним особами з інвалідністю I або II групи, призначається пенсія по інвалідності в розмірах, передбачених частиною другою цієї статті, за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років.

Відповідно до пункту 5 Перехідних положень Закону №1697-VII положення цього Закону, в тому числі статті 86, що регулює пенсійне забезпечення працівників органів прокуратури, поширюється на слідчих органів прокуратури до початку діяльності державного бюро розслідувань.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення по інвалідності незалежно від віку за наявності на день звернення за призначенням такої пенсії стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років.

В процесі розгляду справи судом встановлено, що позивач 15.04.2005 року призначений на посаду помічника Старокостянтинівського міжрайонного прокурора та з того часу працює органах прокуратури на різних посадах, а саме: 30.12.2005 року переведений на посаду помічника прокурора міста Хмельницького, 01.06.2007 року переведений на посаду старшого помічника прокурора міста Хмельницького, 15.05.2008 року призначений на посаду прокурора відділу підтримання державного обвинувачення в судах прокуратури Хмельницької області, 26.08.2010 призначений в порядку переведення заступником Старокостянтинівського міжрайонного прокурора, 20.04.2011 призначений, в порядку переведення на посаду старшого помічника прокурора Хмельницької області, 11.06.2012 призначений на посаду старшого прокурора прокуратури Хмельницької області, 20.02.2013 переведений на посаду начальника відділу нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ, 19.06.2013 року призначений прокурором Віньковецького району, 13.06.2014 року призначений на посаду прокурора відділу процесуального керівництва при проведенні досудового розслідування органами внутрішніх справ та підтримання державного обвинувачення, 14.01.2016 року призначений на посаду прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури області, 26.07.2016 року переведений на посаду прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтримання державного обвинувачення управління нагляду управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури області, де і працює по цей час, що підтверджується записами в трудовій книжці позивача серії АА №880705.

Позивач з 31.05.2017 року отримував пенсію по інвалідності на загальних підставах, відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". 20.04.2018 року позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про перехід на інший вид пенсії - згідно частини 2 та частини 9 статті 86 Закону України "Про прокуратуру". За результатами розгляду звернення позивача з 24.04.2018 року йому призначена пенсія відповідно до Закону України "Про прокуратуру". До прокурорсько/слідчого стажу позивача зараховано 13 років 0 місяців 6 днів. Зазначене підтверджується розпорядженням №894042 від 24.04.2018 року та розрахунком стажу позивача по пенсійній справі №894042, що знаходяться в матеріалах пенсійної справи позивача, копії якої долучені до матеріалів даної адміністративної справи.

Після проведення перерахунку стажу відповідач з 01.12.2018 року припинив виплату позивачу пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про прокуратуру". При цьому до стажу роботи позивача на посадах прокурора відповідач зарахував йому період роботи з 15.05.2008 року по 19.04.2011 року та період роботи з 11.06.2012 по 20.04.2018 року, що підтверджується копією розрахунку стажу по пенсійній справі №894042. Згідно даного розрахунку стаж роботи позивача в органах прокуратури становить 8 років 09 місяців 15 днів.

Періоди роботи позивача з 15.04.2005 року по 14.05.2008 року на посадах помічника прокурора та з 20.04.2011 року по 10.06.2012 року на посаді старшого помічника прокурора відповідачем до стажу роботи позивача в органах прокуратури не зараховані (розрахунок стажу позивача по пенсійній справі №894042 доданий до матеріалів справи).

Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VІІ набрав чинності 15.07.2015 року, відтак під час роботи позивача на посадах в органах прокуратури до моменту набрання чинності даним законом чинними були положення Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 року, статтею 56 якого було надано роз'яснення поняття «прокурор», а саме: під поняттям "прокурор" у статті 8, частині четвертій статті 9, частинах першій, другій, третій статті 12, частині першій статті 20, статтях 34, 35, 36, 44, 45, частинах першій, четвертій і шостій статті 46, частині першій статті 46-1, частині першій статті 47, статтях 48, 49, 50, 50-1, частині п'ятій статті 52 і статті 55 цього Закону слід розуміти: Генеральний прокурор України та його заступники, підпорядковані прокурори та їх заступники, старші помічники і помічники прокурора, начальники управлінь і відділів, їх заступники, старші прокурори і прокурори управлінь і відділів, які діють у межах своєї компетенції.

Отже, під час вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для зарахування періодів роботи позивача на посадах в органах прокуратури з 15.04.2005 року по 14.05.2008 року на посадах помічника прокурора та з 20.04.2011 року по 10.06.2012 року на посаді старшого помічника прокурора належить застосовувати норми законодавства, чинні на час роботи позивача на відповідних посадах, та зарахувати зазначені періоди роботи позивача до прокурорського стажу на підставі Закону № 1789-ХІІ, який був чинним на час роботи позивача на зазначених посадах.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.11.2018 року по справі №428/11348/16-а.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки, щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Згідно із вимогами пункту 5 частини 1 статті 16 Закону №1697-VII гарантії незалежності прокурора забезпечується належним матеріальним, соціальним та пенсійним забезпеченням прокурора.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і формував правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, в тому числі в прокуратурі (рішення Конституційного суду України від 06.07.1999 №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсації і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказував, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян під час проходження служби, як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба (зокрема) в правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із викладеного у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства. Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Порядок проходження служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях врегульовано спеціальними нормативно-правовими актами, які покладають на громадян, які перебувають на такій службі, додаткові обов'язки і відповідальність. Зупинення пільг, компенсацій і гарантій для військовослужбовців та працівників правоохоронних органів без відповідної матеріальної компенсації є порушенням гарантованого державою права на їх соціальний захист та членів їхніх сімей. Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій військовослужбовців та прирівняних до них осіб, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини з їх пенсійного забезпечення виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Частиною 1 статті 58 Конституції України встановлено, що Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Рішеннями Конституційного Суду України №1-рп від 13.05.1997 року, №1-рп/99 від 09.02.1999 року та №3-рп/2001 від 05.04.2001 року встановлено, що нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач при обрахуванні стажу згідно розрахунку по пенсійній справі №894042 протиправно відмовив позивачу у зарахуванні періоду роботи з 15.04.2005 року по 14.05.2008 року на посадах помічника прокурора, а саме: з 15.04.2005 року по 29.12.2005 року на посаді помічника Старокостянтинівського міжрайонного прокурора, з 30.12.2005 року по 31.05.2007 року на посаді помічника прокурора міста Хмельницького, з 01.06.2007 року 14.05.2008 року на посаді старшого помічника прокурора міста Хмельницького та з 20.04.2011 року по 10.06.2012 року на посаді старшого помічника прокурора Хмельницької області до стажу роботи в органах прокуратури, та вважає за необхідне зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до стажу роботи в органах прокуратури, що дає право на пенсію згідно статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року №1697-VІІ зазначені періоди.

Оскільки судом визнано протиправними дії відповідача щодо відмови у зарахуванні до стажу роботи позивача в органах прокуратури періодів роботи з 15.04.2005 року по 14.05.2008 року та з 20.04.2011 року по 10.06.2012 року, відповідно з врахуванням даних періодів та зарахуванням періодів роботи з 15.05.2008 року по 19.04.2011 року та з 11.06.1012 року по 20.04.2018 року до спеціального стажу роботи, стаж роботи позивача в органах прокуратури на момент звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії відповідно до частин 2, 9 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" становить більше 10 років.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про необхідність зобов'язати відповідача поновити з 01.12.2018 року виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії по інвалідності згідно частин 2, 9 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.04.2014 року №1697-VІІ на підставі заяви ОСОБА_1 від 20.04.2018 року, з врахуванням довідки наданої прокуратурою Хмельницької області від 17.04.2018 року за №18-19 вих.18 про заробітну плату ОСОБА_1 за 60 календарних місяців та здійснити перерахунок та виплатити різницю між пенсією, виплаченою позивачу згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та пенсією згідно частин 2, 9 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.04.2014 року №1697-VІІ з моменту припинення такої виплати (з 01.12.2018 року).

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене та беручи до уваги, що Головне управління пенсійного фонду України в Хмельницькій області, на підставі розрахунку №894042 зарахувало періоди роботи позивача з 15.05.2008 року по 19.04.2011 року та з 11.06.1012 року по 20.04.2018 року до стажу роботи в органах прокуратури, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, а саме:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо припинення виплати ОСОБА_1 з 01.12.2018 року пенсії, обчисленої відповідно до Закону України "Про прокуратуру";

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до стажу роботи в органах прокуратури, що дає право на пенсію згідно статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року №1697-VІІ періоди роботи позивача з 15.04.2005 року по 29.12.2005 року на посаді помічника Старокостянтинівського міжрайонного прокурора, з 30.12.2005 року по 31.05.2007 року на посаді помічника прокурора міста Хмельницького, з 01.06.2007 року по 14.05.2008 року на посаді старшого помічника прокурора міста Хмельницького та з 20.04.2011 року по 10.06.2012 року на посаді старшого помічника прокурора Хмельницької області;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області поновити з 01.12.2018 року виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії по інвалідності згідно частин 2, 9 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.04.2014 року №1697-VІІ згідно із заявою ОСОБА_1 від 20.04.2018 року, з врахуванням довідки наданої прокуратурою Хмельницької області від 17.04.2018 року за №18-19 вих.18 про заробітну плату ОСОБА_1 за 60 календарних місяців;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплатити різницю між пенсією, виплаченою ОСОБА_1 згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та пенсією згідно частин 2, 9 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.04.2014 року №1697-VІІ з 01.12.2018 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити, а саме: у зарахуванні до стажу роботи в органах прокуратури, що дає право на пенсію згідно статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року №1697-VІІ, роботу на інших посадах в органах прокуратури України, які не зараховані до стажу роботи позивача, як прокурора. Оскільки при вирішенні спору судом враховано весь період роботи в органах прокуратури і на всіх посадах за період такої роботи.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до статті 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір по справі не стягується.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо припинення виплати ОСОБА_1 з 01.12.2018 року пенсії, обчисленої відповідно до Закону України "Про прокуратуру".

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до стажу роботи в органах прокуратури, що дає право на пенсію згідно статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року №1697-VІІ періоди роботи позивача з 15.04.2005 року по 29.12.2005 року на посаді помічника Старокостянтинівського міжрайонного прокурора, з 30.12.2005 року по 31.05.2007 року на посаді помічника прокурора міста Хмельницького, з 01.06.2007 року по 14.05.2008 року на посаді старшого помічника прокурора міста Хмельницького та з 20.04.2011 року по 10.06.2012 року на посаді старшого помічника прокурора Хмельницької області.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області поновити з 01.12.2018 року виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії по інвалідності згідно частин 2, 9 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.04.2014 року №1697-VІІ згідно із заявою ОСОБА_1 від 20.04.2018 року, з врахуванням довідки наданої прокуратурою Хмельницької області від 17.04.2018 року за №18-19 вих.18 про заробітну плату ОСОБА_1 за 60 календарних місяців.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплатити різницю між пенсією, виплаченою ОСОБА_1 згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та пенсією згідно частин 2, 9 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.04.2014 року №1697-VІІ з 01.12.2018 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судовий збір по справі не стягується.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 04 березня 2019 року

Позивач:ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1,Хмельницький,Хмельницька область,29000; місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1/1а, кв. 6,Хмельницький,Хмельницька область,29000) , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1)
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, 10,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя ОСОБА_2