Справа № 420/292/19
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2019-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/292/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Самойлюк Г.П.,

при секретарі: Казарян С.Б.

сторін:

позивач: ОСОБА_1 (представник за довіреністю)

відповідач: ОСОБА_2 (представник за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю Гідроенергомонтаж до ОСОБА_3 управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 17.10.2018р.,

На підставі ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 26 лютого 2019 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю Гідроенергомонтаж до ОСОБА_3 управління ДФС в Одеській області, в якому позивач просить: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ОСОБА_3 управління ДФС в Одеській області № НОМЕР_1 від 17.10.2018р. за платежем «податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» на суму 7351,49 грн.; стягнути судовий збір у розмірі 1921,00 грн.; стягнути суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_3 управлінням ДФС в Одеській області проведено камеральну перевірку ТОВ Гідроенергомонтаж, за результатами якої встановлено, що позивачем несвоєчасно зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних, зокрема, податкову накладну №2 від 11.08.2017р. на суму ПДВ 35028,66 грн. Проте, позивач не погоджується з такими висновками контролюючого органу, оскільки ТОВ Гідроенергомонтаж помилково зазначено неправильну дату податкової накладної №2, виписаної позивачем за результатами господарських відносин з ТОВ «Алькарім-Буд». Правильною датою вказаної податкової накладної є 11.08.2017р., а не 14.08.2017р. Позивач зазначив, що ним самостійно виявлено відповідну помилку, а тому складено та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунок коригування до податкової накладної та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №2 від 11.08.2017р., яка і відповідає сумі сплачених коштів за наслідками виконання умов договору, укладеного позивачем з ТОВ «Алькарім-Буд».

Відповідач в обґрунтування правової позиції зазначив, що за результатами проведення камеральної перевірки ТОВ Гідроенергомонтаж було встановлено порушення останнім вимог п.201.10 ст.201 ПК України щодо несвоєчасності реєстрації виписаних податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, які підлягають наданню покупцям платникам податку на додану вартість, а саме: № 2 від 11.08.2017р. на суму ПДВ 35028,66 грн. (29 днів затримки); № 1 від 26.09.2017р. на суму ПДВ 750 грн. (3 дні затримки); № 3 від 26.04.2018р. на суму 2707,64 грн. (2 дні затримки). Відтак, позивачем допущено податкове правопорушення, відповідальність за яке передбачена п.120-1.1 ст.120-1 ПК України, що свідчить про правомірність та обґрунтованість прийнятого контролюючим органом податкового повідомлення-рішення.

Ухвалою від 21.01.2019 р. відкрито провадження по справі та визначено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження (з викликом сторін); встановлено відповідачу пятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву; встановлено позивачу пятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив; встановлено відповідачу пятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення; встановлено учасникам справи пятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання заяв з процесуальних питань; призначено судове засідання по справі на 18.02.2019 р. об 11 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 18.02.2019 р., яка занесена до протоколу засідання, у судовому засіданні оголошено перерву до 26.02.2019 р. 14 год. 30 хв.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

У відкритому судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ Гідроенергомонтаж зареєстровано як юридичну особу 25.02.2011 р. (номер запису: 1 041198). Видами діяльності ТОВ Гідроенергомонтаж є: Код КВЕД 43.22 Монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування; Код КВЕД 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; Код КВЕД 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах; Код КВЕД 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель; Код КВЕД 42.21 Будівництво трубопроводів (основний); Код КВЕД 42.22 Будівництво споруд електропостачання та телекомунікацій.

ТОВ Гідроенергомонтаж знаходиться на обліку в ДПІ у Малиновському районі міста ОСОБА_3 управління ДФС в Одеській області; дата взяття на облік - з 21.10.2011р. за №9635.

12.03.2014р. ТОВ Гідроенергомонтаж зареєстровано платником податку на додану вартість (індивідуальний податковий номер 22), що підтверджується копією витягу з Реєстру платників податку на додану вартість (а.с. 29).

21.09.2018р. на підставі п.20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України посадовими особами ОСОБА_3 управління ДФС в Одеській області проведено камеральну перевірку своєчасності реєстрації податкових накладних, дата виписки яких припадає на 2017-2018 рр.

За результатами перевірки складено акт №27742/15-32-1210/3754992 від 21.09.2018р. (а.с. 33), відповідно до висновків якого встановлено порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених ст. 201 Податкового кодексу України, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього кодексу покладено обовязок щодо такої реєстрації. Зокрема, порушення граничних термінів реєстрації було встановлено щодо таких податкових накладних:

№ 2 від 11.08.2017р. на суму ПДВ 35028,66 грн. (29 днів затримки);

№ 1 від 26.09.2017р. на суму ПДВ 750 грн. (3 дні затримки);

№ 3 від 26.04.2018р. на суму 2707,64 грн. (2 дні затримки).

04.10.2018р. ТОВ «Гідроенергомонтаж» подано заперечення на акт перевірки (а.с. 34-36), за результатами яких 16.10.2018р. (вих. №14803/10/15-32-12-10-10) позивача повідомлено про залишення без змін висновків акта перевірки №27742/15-32-1210/37549920 від 21.09.2018р. (а.с. 37).

17.10.2018 р. ОСОБА_3 управлінням ДФС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 17.10.2018р., яким до позивача застосовано штраф на загальну суму 7351,49 грн., а саме:

за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 16 до 30 календарних днів на суму ПДВ 3457,64 грн. застосовано штраф у розмірі 10 % у сумі 345, 76 грн.;

за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 16 до 30 календарних днів на суму ПДВ 35028,66 грн. застосовано штраф у розмірі 20 % у сумі 7005,73 грн. (а.с. 38).

05.11.2018р. до ДФС України надійшла скарга на податкове-повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 17.10.2018 р. (а.с. 40- 42), яку рішенням від 28.12.2018р. (вих. № 42299/6/99-99-11-06-01-25) залишено без задоволення (а.с. 44-45).

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пп.20.1.4 п. 20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобовязання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Відповідно до ст. 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Згідно абз.2 п.76.3 ст. 76 ПК України камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання. Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

За змістом п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до приписів п. 201.1 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобовязань платник податку зобовязаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата складання податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду.

Згідно з п.201.2 ст.201 ПК України форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до абз.1 п.201.10 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Абзацами 14-16 п.201.10 ст.201 ПК України визначено, що реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п. 192.1 ст.192 ПК України якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Так, згідно з абз.6 п.192.1 ст.192 ПК України розрахунок коригування до податкової накладної складається також у випадку виправлення помилок, допущених при складанні податкової накладної, у тому числі не пов'язаних із зміною суми компенсації вартості товарів/послуг.

Відповідно до п. 120-1.1 ст.120-1 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та201 цього Кодексу покладено обов'язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів.

Отже, приписами ПК України на платника податків покладено обов'язок з реєстрації податкової накладної протягом 15 календарних днів, наступних за датою її складання.

Як зазначено вище, підставою прийняття спірного податкового повідомлення-рішення є висновки контролюючого органу щодо несвоєчасної реєстрації позивачем, зокрема, податкової накладної № 2 від 11.08.2017р. у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначив про те, що ТОВ «Гідроенергомонтаж» помилково зазначило неправильну дату податкової накладної №2, виписаної позивачем ТОВ «Гідроенергомонтаж» за наслідками господарських правовідносин з ТОВ «Алькарім-Буд». Так, правильною датою вказаної податкової накладної є 11.08.2017р., а не 14.08.2017р.

Встановивши, що дата податкової накладної є помилковою, ТОВ «Гідроенергомонтаж» з урахуванням приписів п. 21 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1307 від 31.12.2015р., здійснено коригування податкової накладної №2 від 14.08.2017р. шляхом подання розрахунку коригування кількісних і вартісних показників та зареєстровано податкову накладну аналогічного змісту, яку датовано 11.08.2017р., решта реквізитів податкової накладної, крім дати, залишились незмінними.

Судом встановлено, що 19.01.2017р. між ТОВ «Алькарім-Буд» (замовник) та ТОВ «Гідроенергомонтаж» (підрядник) укладено договір підряду № 190117, предметом якого є виконання робіт з монтажу системи водопроводу та каналізації для магазину «Сільпо» (а.с. 46-55).

28.07.2017р. сторонами укладено додаткову угоду № 2 до вищевказаного договору в частині переліку та вартості робіт (а.с. 56).

На підтвердження факту виконання умов договору надано копію акта приймання-передачі будівельних робіт за формою КБ2в від 14.08.2017р., довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, підсумкової відомості ресурсів, акта приймання-передачі будівельних робіт (а.с. 58-88).

На підтвердження факту виникнення у ТОВ «Гідроенергомонтаж» реєстрації податкової накладної за правилом «першої події» за наслідками вищевказаних правовідносин відповідно до приписів п. 187.1 ст. 187 ПК України позивачем надано до суду копії реєстру документів по кредиту рахунку №5801 від 11.08.2017р. про сплату ТОВ «Алькарім-Буд» на користь ТОВ «Гідроенергомонтаж» суми оплати за додаткові роботи по влаштуванню внутрішніх мереж у розмірі 210171,95 грн., сума ПДВ 35028,66 грн. (а.с. 57).

Також позивачем були виписані ТОВ «Алькарім-Буд» наступні податкові накладні:

№2 від 14.08.2017р. на суму 210171,95,00 грн. (у т.ч. ПДВ 35028,66 грн.) (а.с. 89);

№2 від 11.08.2017р. на суму 210171,95,00 грн. (у т.ч. ПДВ 35028,66 грн.) (а.с. 92);

Вказані податкові накладні були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, про що свідчать квитанції про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (а.с. 90, 94).

Положеннями п.44.1 ст.44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктом 198.6 ст.198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Пунктом 201.7 ст.201 ПК України визначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу (п.201.8 ст.201 ПК України).

Податкова накладна, відповідно до абзацу першого п.201.10 ст.201 ПК України, видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не відбулось, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Як зазначено вище, позивачем було виконано роботи з монтажу системи водопроводу та каналізації для магазину «Сільпо» на користь ТОВ «Алькарім-Буд» згідно договору підряду № 190117 від 19.01.2017р. загальною вартістю 210171,95 грн. (сума ПДВ 35028,66 грн.).

Суд наголошує, що аналіз змісту вищевказаних норм ПК України дає підстави для висновку, що штрафні (фінансові) санкції, згідно з пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України, можуть бути застосовані лише у разі, якщо платник податків - продавець товарів/послуг був зобов'язаний, відповідно до вимог ПК України, скласти та зареєструвати податкову накладну у зв'язку з настанням однієї з подій: постачання товарів/послуг або надходження коштів від покупця як авансу.

Відповідно до п. 21 наказу Міністерства фінансів України №1307 від 31.12.2015р. «Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної» у разі здійснення коригування сум податкових зобов'язань, а також у випадку виправлення помилок, допущених при складанні податкової накладної, не пов'язаних із зміною суми компенсації вартості товарів/послуг, відповідно до статті 192 розділу V ПК України постачальник (продавець) товарів/послуг складає розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної за формою згідно з додатком 2 до податкової накладної.

Між тим, вказаною нормою також визначено, що не допускається виправлення даних щодо дати складання податкової накладної та її порядкового номера. Отже, помилка, допущена в номері чи даті податкової накладної, не підлягає виправленню саме шляхом складання розрахунку коригування.

Суд враховує, що позивачем 31.08.2017р. була зареєстрована податкова накладна №2 від 14.07.2017р. внаслідок господарської операції між позивачем та ТОВ «Алькарім-Буд» з дотриманням вимог п.201.10 ПК України, а здійснене ним коригування у звязку з допущенням помилки у зазначенні дати накладної, не вплинуло на кількісний та вартісний показник.

З огляду на те, що вперше податкова накладна №2 від 14.07.2017р. була подана позивачем вчасно, а подання розрахунку коригування та нової податкової накладної №2 від 11.07.2017р. обумовлено лише помилкою в даті їх виписки, що не вплинуло на їх кількісний та вартісний показник, платником дотримано норм чинного законодавства щодо виправлення помилки в первинно поданій накладній, шляхом подання розрахунку коригування до неї та нової накладної з виправленою датою, а тому підстав для застосування штрафу за порушення строків їх реєстрації не вбачається.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 26.06.2018 р. у справі №805/4998/16-а (адміністративне провадження №К/9901/32999/18).

Приписами п. 120-1.1 ст.120-1 ПК України визначено підстави відповідальності платника податку за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних в ЄРПН. При цьому, єдиною підставою такої відповідальності є порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної.

У свою чергу, як зазначено вище, обовязок платника податку щодо складення податкової накладної виникає на дату виникнення податкових зобовязань (п.201.1 ст.201 ПК України). Тобто, за умови відсутності податкових зобовязань у платника податків не виникає обовязку скласти податкову накладну, а відповідно не виникає і обовязку зареєструвати таку податкову накладну в ЄРПН.

Таким чином, реєстрація податкової накладної, в якій помилково зазначено її дату складання, за умови того, що у платника податків не виникло податкових зобовязань на дату, яку помилково зазначено у такій податковій накладній, не може свідчити про недотримання платником податку обовязку щодо дотримання строків її реєстрації.

Відповідно до ч.1 ст.109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Отже, визначальною ознакою податкового правопорушення є протиправність дій чи бездіяльності, у тому числи, платника податку.

Оскільки, у даному випадку допущена платником податку помилка у даті складення податкової накладної № 2 на суму ПДВ 35028,66 грн. не може свідчити про протиправність його дій чи бездіяльності, то відсутні підстави і для висновку про те, що у спірних правовідносинах позивачем допущено податкове правопорушення, відповідальність за яке передбачена п.120-1.1 ст.120-1 ПК України.

З огляду на викладене, враховуючи те, що на момент проведення камеральної перевірки (07.11.2017р.) контролюючому органу, яким прийнятий розрахунок коригування кількісних та вартісних показників у звязку з помилковим поданням податкової накладної (21.09.2018р.), було відомо про вказані обставини, суд дійшов до висновку про неправомірність притягнення позивача до відповідальності на підставі п.120-1.1 ст.120-1 ПК України.

Частиною 1 ст.5 КАС України встановлено, що адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Так, згідно з статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997р., (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Дану справу суд вирішує як справу майнового характеру, на підставі рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010р. у справі Щокін проти України, зі змісту якого вбачається, що збільшення податковим органом зобов'язань особи з податку є втручанням до його майнових прав.

Отже, за практикою Європейського суду з прав людини вимога про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень, яке впливає на склад майна позивача, у тому числі шляхом безпідставного стягнення податків, зборів, штрафних санкцій тощо, є майновою.

У зв'язку з викладеним, протиправне винесення податковим органом оскаржуваних податкових повідомлень-рішень становить втручання у мирне володіння майном суб'єкта господарювання, що порушує статтю 1 Першого протоколу до Конвенції.

Рішення Європейського суду з прав людини згідно зі статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини застосовуються судами як джерело права.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у п. 110 рішення від 23.07.2002 р. у справі Компанія Вестберґа таксі Актіеболаґ та Вуліч проти Швеції Суд визначив, що …адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

З урахуванням наведеного, висновки контролюючого органу про порушення граничних термінів реєстрації податкової накладної № 2 від 11.08.2017р. на суму ПДВ 35028,66 грн. (29 днів затримки) суд вважає необґрунтованими, в звязку з чим податкове повідомлення-рішення ОСОБА_3 управління ДФС в Одеській області № НОМЕР_1 від 17.10.2018р. в частині нарахування штрафу в розмірі 7005,73 грн. (сім тисяч пять гривень 73 коп.) є протиправним та підлягає скасуванню.

Разом з тим, позивач не заперечував та не спростував під час судового розгляду встановленого під час перевірки контролюючим органом факту порушення граничних термінів реєстрації таких податкових накладних: № 1 від 26.09.2017р. на суму ПДВ 750 грн. (3 дні затримки); № 3 від 26.04.2018р. на суму 2707,64 грн. (2 дні затримки).

Відтак, до позивача правомірно застосовано штраф за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 16 до 30 календарних днів на суму ПДВ 3457,64 грн. у розмірі 10 % у сумі 345,76 грн., що свідчить про правомірність податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 17.10.2018р. у вказаній частині та відсутність підстав для скасування.

Суд відхиляє зазначені представником позивача в судовому засіданні доводи про неправомірність застосування відповідачем за виявлені порушення штрафних санкцій згідно п.120-1.1 ст.120-1 ПК України, тоді як, на думку представника позивача, мало бути застосовано норми п.120-1.3 ст.120-1 ПК України, з огляду на наступне.

Відповідно до приписів абз.1 п.120-1.3 ст.120-1 ПК України допущення продавцем товарів/послуг помилок під час зазначення обовязкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, виявлених контролюючим органом за результатами перевірки, проведеної за заявою покупця, - тягне за собою накладення на платника податку - продавця штрафу в розмірі 170 гривень та зобовязання виправити такі помилки.

Тобто зазначеною нормою передбачено накладення на платника податку - продавця штрафу в розмірі 170 гривень та зобовязання виправити такі помилки у разі допущення продавцем товарів/послуг помилок під час зазначення обовязкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, виявлених контролюючим органом за результатами перевірки, проведеної саме за заявою покупця. Однак в даному випадку відповідальність застосовано за наслідками проведення камеральної перевірки, а відповідно податковим органом вірно застосовано п.120-1.1 ст.120-1 ПК України.

У відповідності з ч.ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їх представників, що повязані із прибуттям до суду; 3) повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) повязані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч.3 ст. 139 КАС України).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат зі сплати судового збору у розмірі 1921,00 грн.

Судом встановлено, що 10.01.2019р. між ТОВ Гідроенергомонтаж (замовник) та ТОВ «Юристи та партнери» (виконавець) укладено договір про надання юридичних послуг, відповідно до п.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобовязується надати замовнику визначені цим договором юридичні послуги щодо підготовки адміністративного позову до ОСОБА_3 управління ДФС в Одеській області про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 17.10.2018р.; супроводження судової справи за даним позовом в Одеському окружному адміністративному суді (а.с. 97-99).

На підтвердження факту виконання умов договору надано засвідчені копії рахунку фактури № 150 від 16.01.2019р., квитанції до прибуткового касрвого ордера № 1, акта здавання-прийняття робіт з надання професійної правничої допомоги № 1801-ЮП/2019р. від 18.01.2019 р.) з детальним описом робіт (наданих послуг, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги ТОВ Гідроенергомонтаж по справі за позовом до ОСОБА_3 управління ДФС в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 17.10.2018р.); наказу ТОВ «Юристи та партнери» № 6 від 22.03.2016р., яким ОСОБА_4 переведено на посаду начальника юридичного відділу ТОВ «Юристи та партнери» з 21.03.2016р.; свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 2497, виданого ОСОБА_4 (а.с. 100-106).

Згідно ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У відповідності з ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи повязані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обовязковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи на якій такі дії вчинялись.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.3 ст. 134 КАС України).

За приписами ч.5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.6 ст. 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини пятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, враховуючи, що позовні вимоги ТОВ Гідроенергомонтаж до ОСОБА_3 управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 17.10.2018р. задоволено частково, виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю Гідроенергомонтаж (65049, Одеська обл., м. Одеса, вулиця Палубна, будинок 9/2; ) до ОСОБА_3 управління ДФС в Одеській області (65044, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Семінарська, будинок 5; ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 17.10.2018р.,- задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ОСОБА_3 управління ДФС в Одеській області № НОМЕР_1 від 17.10.2018р. в частині нарахування штрафу в розмірі 7005,73 грн. (сім тисяч пять гривень 73 коп.).

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 управління ДФС в Одеській області (65044, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Семінарська, будинок 5; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю Гідроенергомонтаж (65049, Одеська обл., м. Одеса, вулиця Палубна, будинок 9/2; ) судовий збір у розмірі 1921,00 грн. (одна тисяча девятсот двадцять одна гривня 00 коп.) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн. (одна тисяча пятсот гривень 00 коп.).

Рішення може бути оскаржено до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П'ятого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 04.03.2019 р.

Суддя Г.П. Самойлюк

.