Справа № 279/5584/18
Суддя: Коваленко В. П.
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/5584/18
Провадження № 2-а/279/9/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2019 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі :

головуючого судді Коваленко В.П.

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до поліцейського роти №2 батальйону УПП в Житомирській області ОСОБА_3, про скасування постанови ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача поліцейського УПП в Житомирській області ОСОБА_3 , в якому просить визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову НК № 326492 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 12.11.2018 він керував автомобілем, на автошляху Київ-Ковель був зупинений працівниками Управління патрульної поліції м. Житомир . Зі слів працівників поліції причиною зупинки стало порушення позивачем п.2.9в Правил дорожнього руху. ОСОБА_3 було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.6ст.121,ч.1ст.126 , ст.36 КпАП України на накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень. Причиною винесення такої постанови стало те, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом, у якого не освітлювався номерний знак та не предявив реєстраційного документа на транспортний засіб та поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив ПДР. Вказану постанову вважає незаконною, посилаючись на те, що жодних доказів на підтвердження в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6ст.121 та ч.1ст.126 КпАП України не має.

В судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі , позовні вимоги підтримує.Відповідач надав відзив, в якому просить відмовити в задоволенні позову, оскільки його дії були правомірними, позивач не надав страхового полісу під час зупинки і не надав копії цього документу під час розгляду справи судом.

Судом встановлено, що 12 листопада 2018 року поліцейським роти №2 батальйону УПП в Житомирській області ОСОБА_3 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху НК №326492, якою до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч.1ст.121; ч.2ст.126;ст.36 КпАП України .

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_2 12.11.2018 року о 23 годині 00 хвилин на автошляху Київ-Ягодин 95 км. керував транспортним засобом, у якого не освітлювався номерний знак та не предявив реєстраційного документа на транспортний засіб та не предявив поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.15,п.9в,п.10 Правил дорожнього руху України.(а.с.9).

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч.1ст.9 КпАП України ).

Частиною 6 статті121 КпАП України передбачено відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці,закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

За змістом ч.1ст.126 КпАП України настає адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не предявила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка». Відповідно до ст. 280 КпАП України орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати : чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. За правилами ст.251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності , потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» було внесено зміни до ст..258 КпАП України , які були чинними на момент виникнення спірних правовідносин. В результаті внесених змін ч.4 стала ч.5 ст.258 КпАП України , яка встановлює, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобовязана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст..185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

З наведеного видно, що протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху не складається. Згідно п.10 розділу 111 Інструкції поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, нормами КпАП України передбачено спрощений порядок фіксування адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за умов якого протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, при цьому посадова особа має право винести безпосередньо постанову у справі про адміністративне правопорушення. Разом з тим, пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,284 КпАП України. В ній,зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення , та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Посилання на жоден із цих доказів, які передбачені ст.251 КпАП України, у винесеній постанові є відсутніми, а візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівником органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Окрім того, за змістом, протокол не містить ні опису самого правопорушення відповідно до вимог Правил дорожнього руху, ні зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення ( у даному випадку Правила дорожнього руху).

Таким чином, суд приходить до висновку,що за змістом ч.5ст.258 КпАП України відповідач не був зобовязаний складати протокол у справі про адміністративне правопорушення. Разом з тим, він мав право це зробити. У випадку, коли особа заперечує факт вчинення правопорушення, саме протокол про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 251 КпАП України міг би бути доказом його вчинення.

Цей же протокол був би доказом розяснення позивачу прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст. 268 КпАП України. У цьому ж протоколі позивач мав би змогу надати свої пояснення і це було б належним чином зафіксовано.

У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення Конституційний Суд в своєму рішенні від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 зазначив, що провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення. Суд зазначив у наведеному рішенні , що КУпАП визначає систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення , зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Вказані положення є законодавчими гарантіями обєктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення , реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному,хто притягається до адміністративної відповідальності.

У вказаному рішенні Конституційним Судом проаналізовано можливість притягнення особи до відповідальності у так званому скороченому провадженні . При цьому Суд вказує,що скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає,зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Тобто, позиція Суду полягає у тому, що навіть у випадку, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, стадія фіксації адміністративного правопорушення та формування матеріалів справи є обовязковою і має передувати такому розгляду справи.

Відповідно до ч.2ст.71 КАС України та ч.2ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень,дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення,дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Вина позивача ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення ґрунтується на виключно на даних з постанови у справі про адміністративне правопорушення, факт вчинення якого заперечується самим позивачем.

При дослідженні даних відео файлів видно, що документи позивачем були належним чином представлені працівнику поліції. Розмова продовжувалась понад годину, що не передбачено ніяким нормативним документом. Доказів, які б свідчили про підставу зупинення транспортного засобу відповідачем не надано.

Суд не приймає також до уваги твердження відповідача про те, що позивач звернувся до суду із пропуском строку позовної давності. Матеріалами справи доведено, що оскаржувана постанова була направлена позивачу поштовим відправленням, отримане ним 21.11.2018 року. (а.с.12).Інших доказів, які б відповідно до ст.251 КпАП України, свідчили про наявність в діях позивача ознак адміністративного правопорушення , передбаченого ч.6ст.121 , ч.1ст.126 КпАП України , в процесу провадження адміністративної справи не здобуто. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку щодо недоведеності відповідачем всупереч приписам КАС України , правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відсутності доказів, щодо вчинення позивачем адміністративних правопорушень, а також неправомірності складання та винесення у справі про адміністративне правопорушення, у звязку з чим оскаржувана постанова поліцейського роти №2 батальйону УПП в Житомирській області ОСОБА_3 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №326492 про притягнення ОСОБА_2 за ч.1ст.126, ч.6ст.121 КпАП України на накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень є протиправною та підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 243-246,286 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст.126, 121, 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення , суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати дії поліцейського роти №2 батальйону Управління Патрульної поліції в Житомирській області ОСОБА_3 неправомірними.

Скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії НК №326492 від 12 листопада 2018 року про накладення на ОСОБА_2 штрафу в сумі 425 гривень. Провадження по справі закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Коростенський міськрайонний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.П. Коваленко