Справа № 460/3207/18
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 лютого 2019 року м. Рівне №460/3207/18
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Романчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі: позивача: представник ОСОБА_1, відповідача: представник ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доРівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області
про визнання протиправним рішення, зобов'язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання протиправним рішення щодо відмови в поверненні безпідставно сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування у сумі 5214 грн. та зобов'язання повернути безпідставно сплачені кошти у сумі 5214 грн., сформувати та подати до казначейської служби подання про повернення покупцю збору на обов'язкове пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою від 14.01.2019 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 05.02.2019.

28.01.2019 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (а.с.39-40).

Ухвалою від 05.02.2019 закрито підготовче провадження у справі, а розгляд справи по суті призначено у відкритому судовому засіданні на 26.02.2019.

В судовому засіданні 26.02.2019 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що в листопаді 2018 року позивач придбала квартиру. Пояснила, що оскільки однією з підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії є не внесення встановлених законодавством платежів пов'язаних з її вчиненням особою, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, позивач була змушена сплатити збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна (квартири) у розмірі 1% від вартості об'єкта купівлі-продажу, що становило 5214 грн. Вважає, що вона не є платником такого збору, оскільки придбавала житло вперше, а тому звернулася до органу Пенсійного фонду з заявою про повернення сплачених коштів. За таких обставин, стверджує, що відмова відповідача є необґрунтованою та протиправною та просила позов задовольнити повністю.

Згідно з відзивом на позов та поясненнями представника в судовому засіданні відповідач позов не визнав. Вказано, що оскільки позивач на момент вчинення правочину володіла достатнім об'ємом інформації для прийняття рішення щодо сплати судового збору чи відмови у такій, вважала, що її права порушено, мала можливість оскарження дій нотаріуса і подальшим зобов'язанням останнього зареєструвати договір купівлі-продажу без сплати збору. Зазначено, що позивачем раніше придбавалося житло згідно правочину, а саме в порядку спадкування, а тому спірна квартира придбавалася позивачем не вперше. Сторона відповідача вважає, що збір на обов'язкове державне пенсійне страхування сплачений позивачем правомірно і підстав для його повернення немає, а тому просила у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши позовну заяву та відзив на неї, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд встановив наступне.

17.11.2018 між ОСОБА_3 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_3 продала та передала у власність, а ОСОБА_1 купила та прийняла належну продавцю на праві приватної власності квартиру №207 в будинку №6, розташованому по вул.Р.Шухевича в м.Рівне, Рівненської області (а.с.26-27). Договір посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за №934.

Право власності позивача на цю квартиру (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 101) зареєстровано 17.11.2018 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію власності

Відповідно до пункту 4 договору купівлі-продажу квартири від 17.11.2018 вартість квартири встановлена у розмірі 521454 грн.

При укладенні договору позивач сплатила збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у сумі 5214,54 грн, що підтверджується квитанцією від 17.11.2018 №33 (а.с.18).

Вважаючи, що вона звільнена від сплати такого збору, позивач звернулася із заявою до відповідача з метою повернення безпідставно сплачено збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Листом від 03.12.2018 №474/10 Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області повідомило позивачу, що діючим законодавством України не визначено механізму повернення даного платежу управлінням Пенсійного фонду України. Відсутні не лише норми, які б регулювали даний аспект, а й чіткий перелік документів, що підлягають аналізу для встановлення обґрунтованого висновку про факт первинного придбання нерухомості (а.с.32-33).

Вважаючи, що вказаним рішенням, викладеним у листі від 03.12.2018, порушено її права, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Порядок справляння та використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування визначає Закон України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 №400/97-ВР.

Так, згідно з пунктом 9 статті 1 цього Закону платниками збору на обов'язкове пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об'єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Пунктом 8 частини 1 статті 2 цього Закону передбачено, що об'єктом оподаткування для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону, є вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Питання сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" врегульовано Порядком сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 №1740 .

Згідно з абзацом першим пункту 15-1 Порядку збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Тобто, вказаною нормою Порядку визначено, що із загального правила про обов'язковість сплати збору при придбанні нерухомого майна законодавцем встановлено два винятки - громадяни, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Відповідно до пункту 15-3 Порядку нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Системний аналіз наведених норм свідчить, що нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється лише за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, однак, громадяни, які придбавають житло вперше, не є платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Аналогічні правовідносини вже були предметом розгляду у Верховному Суді, і правова позиція відображена у постановах Верховного Суду від 30.01.2018 по справі № 819/1498/17 та справі №819/1667/17.

За такою правовою позицією, у чинному законодавстві України не існує єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно, що позбавляє можливості перевірити інформацію про те, чи вперше особа придбала нерухомість. Вказане питання було предметом звернення ПФУ до Конституційного Суду України про надання тлумачення терміну "придбавають житло вперше", що міститься у пункті 9 частини першої статті 1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування", визначивши коло осіб, яких необхідно вважати такими, що придбавають житло вперше. Ухвалою Конституційного Суду України від 23.03.2000 №29-у/2000 відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі через відсутність у Пенсійного фонду України права на конституційне подання та непідвідомчість Конституційному Суду України питання, порушеного у поданні.

Верховний Суд зауважив, що за відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб'єкта владних повноважень зобов'язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов'язана сплачувати збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше. Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов'язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу. Відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень встановити придбання квартир конкретною особою вперше не може ставитись в провину особі, оскільки невизначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може призводити до порушення чи обмеження прав громадян, які наділені такими правами.

Висновок аналогічний за змістом викладений також у постановах Верховного Суду від 03.07.2018 по справі №819/33/17, від 01.11.2018 по справі №819/1353/18 та від 28.11.2018 по справі №813/1126/18.

Відповідно до статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішеннях у справах "Лелас проти Хорватії" , "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки", "Ґаші проти Хорватії", "Трго проти Хорватії" щодо застосування принципу "належного урядування", згідно якого державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Оскільки саме держава не виконала свій обов'язок запровадити внутрішню процедуру встановлення факту придбання нерухомого майна вперше, що сприяло б юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси особи, то негативні наслідки вказаної бездіяльності мають покладатися саме на державу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до договору купівлі-продажу від 17.11.2018 придбала житло вперше. На підтвердження чого до матеріалів справи долучено інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта ОСОБА_1 (а.с.28-30).

При цьому, твердження відповідача, що квартира, придбана позивачем відповідно до договору купівлі-продажу від 17.11.2018, не є першим придбанням житла позивача, оскільки за нею зареєстроване право власності на 1/3 житлового будинку згідно свідоцтва про право на спадщину від 12.07.2017 №368, суд оцінює критично та не бере до уваги. По-перше, вказаний факт став відомий відповідачу з матеріалів позовної заяви та додатків до неї, а не в ході розгляду звернення позивача до органу Пенсійного фонду про повернення сплачених коштів. А, по-друге, набуття позивачем права власності та 1/3 житлового будинку в порядку спадкування, з огляду на безвідплатність відповідного односторонього правочину, не може вважатись придбанням житла в розумінні пункту 9 статті 1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування".

За наведеного, суд дійшов висновку, що позивач, як громадянка, яка 17.11.2018 вперше купила житло не повинна була сплачувати збір на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна від 17.11.2018.

У свою чергу, процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії, визначена Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787..

Пунктом 5 цього Порядку передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили. Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку. Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Відповідно до підпункту 2 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 №215, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Отже, оскільки повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а таким органом є Пенсійний фонд України, то саме на відповідача покладено обов'язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

З огляду на те, що відповідачем такий обов'язок не виконано, то його виконання слід покласти на нього в судовому порядку.

За наведеного, відповідні позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення.

Що стосується вимоги позивача про визнання протиправним рішення Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області щодо відмови в поверненні позивачу безпідставно сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 5214 грн., то така до задоволення не підлягає, з огляду на те, що відповідач такого рішення, яке б можна було вважати правовим актом індивідуальної дії фактично не приймав. Листом від 03.12.2018 №474/10 відповідач лише повідомив позивачу про відсутність механізму повернення даного платежу управлінням Пенсійного фонду України і по суті заяву позивача не вирішив. Таким чином відповідач допустив протиправну бездіяльність.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Враховуючи викладене, суд вважає, що ефективним способом захисту порушеного права позивача буде покладення на відповідача обов'язку сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України у м.Рівному Рівненської області подання про повернення ОСОБА_1 суми збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 5214,54 грн., сплаченого згідно квитанції від 17.11.2018 №33.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати у вигляді сплаченого при поданні позовної заяви суми судового збору стягуються на користь позивача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1, 33016) до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (, вул.Яворницького,34, м.Рівне, 33001) задовольнити частково.

Зобов'язати Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України у м.Рівному Рівненської області подання про повернення ОСОБА_1 суми збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 5214 гривень 54 копійки, сплаченого згідно квитанції від 17.11.2018 №33.

В решті позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн., за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 05 березня 2019 року.

Суддя Друзенко Н.В.