Справа № 1440/2335/18
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2019-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 1440/2335/18

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Крусяна А.В.,

Яковлєва О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2018р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:
У вересні 2018р. ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Миколаївського ОВК, в якому просив визнати протиправними дії щодо відмови у встановленні статусу ветерана військової служби та зобов`язати встановити статус ветерана військової служби та видати відповідне посвідчення.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що у серпні 2016р. буз звільнений з військової служби у запас відповідно до п.«б» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок у військову службу» (за станом здоров`я).

Посилаючись на положення абз.« 6» п.1 Директиви Міністра оборони України від 27.01.2006р. №Д-1 «Про основні заходи кадрового забезпечення Збройних Сил України на період 2006-2011р. та Директиви Міністерства оборони України №д-1 від 10.10.2013р. «Про основні заходи кадрового забезпечення Збройних Сил України на період до 2017р., позивач вважає, що звільнення за станом здоров`я також вважається звільненням за реформуванням. Маючи відповідну вислугу років, ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про встановлення статусу ветерана військової служби. Однак листом від 29.08.2018р. за №12/5243 у задоволені заяви було відмовлено, що стало підставою для звернення в суд із відповідним позовом.

Посилаючись на вказані обставини просив вимоги задовольнити.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2018р. у задоволені позовної заяви ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм права, апелянт просить рішення суду скасувати та прийняти у справі нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті та відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, рішення суду - без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у ОСОБА_1 відсутні правові підстави для встановлення йому статусу ветерана військової служби та видачі посвідчення.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено, що підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду, що наказом начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 19.08.2013р. №560, підполковника ОСОБА_1 звільнено зі служби у запас за п.«б» ч.6 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я) з правом носіння військової форми одягу. Календарна вислуга років у ЗС складала 21 рік.

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 6.09.2013р. №176 підполковника ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу.

Вислуга років станом на 6.09.2013р. у календарному обчислені: 21рік 1 місяць і 5 днів.

У 2018р. ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського ОВК із заявою про встановлення йому статусу ветерана військової служби відповідно до п.12 ст.1 ЗУ «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їх сімей».

Листом військового комісара від 29.08.2018р. за вих. №12/5243 повідомлено про відсутність підстав для встановлення статусу ветерані військової служби, оскільки ОСОБА_1 звільнено за станом здоров`я, а не в зв`язку з реформуванням Збройних Сил України.

Перевіряючи правомірність дії Миколаївського ОВК, з урахування підстав, з якими позивач пов`язує свої вимоги, судова колегія виходить з наступного.

За приписами ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.5 ст.5 ЗУ «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист» (у редакції чинної на час звільнення позивача з військової служби), ветеранами військової служби / … / визнаються громадяни України, які бездоганно прослужили на військовій службі 20 і більше років у календарному або 25 та більше років у пільговому обчисленні і звільненні з військової служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України.

Положеннями п.12 ст.1 ЗУ «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їх сімей» встановлено право військовослужбовців, які звільняються зі Збройних Сил України у зв`язку з реформуванням, на отримання статусу ветерана військової служби у разі наявності вислуги 20 років і більше у календарному обчисленні або 25 років у пільговому обчисленні.

Так, позивач в обґрунтованість позовних вимог посилається на директиву Міністра оборони України від 27.01.2006р. №Д-1 «Про основні заходи кадрового забезпечення Збройних Сил України на період 2006-2011р., подальшого удосконалення кадрової політики», яка фактично була скасована наказом Міністра оборони України від 29.12.2006р. №774 «Про вдосконалення заходів з кадрового забезпечення Збройних Сил України на період 2007-2011р.».

Водночас, відповідно до наказу Міністра оборони України від 29.12.2006р. №774 з 1.01.2007р. до військовослужбовців, звільнених з військової служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України відносяться: військовослужбовці, які звільнені з військових частин, що розформовуються, а також у разі скорочення посад або зміни цих посад (за назвою, військово-обліковою спеціальністю, штатно-посадовою категорією або посадовим окладом) на підставі відповідних директив Міністра оборони України про проведення організаційних заходів. Звільнення провадиться за підстав, що визначені пп. «г» ч.ч.6,7 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу»(у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі).

У таких випадках в наказах про звільнення військовослужбовців з військової служби в обов`язковому порядку робиться напис: «Звільняється у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України». Це означає, що такі військовослужбовці мають право на пільги, передбачені ЗУ «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їх сімей».

Як вбачається із матеріалів справи, що ОСОБА_1 був звільнений згідно наказу №560у від 19.08.2013р. запас за п.«б» ч.6 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» за станом здоров`я, а не у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України.

Тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що ОСОБА_1 на підставі зазначеного наказу не має права на статус ветерана військової служби.

Викладені в апеляційної скарзі доводи ґрунтуються на невірному трактуванні та помилковому розумінні норм матеріального права, та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246, 315, 316 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2018р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її постановлення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв