Справа № 1840/3289/18
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 р.Справа № 1840/3289/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Тацій Л.В.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Григорова А.М. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченка А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03.10.2018 року, головуючий суддя І інстанції: І.Г. Шевченко, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 08.10.18 року по справі № 1840/3289/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Сумській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Сумській області, в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Сумській області форми "Ф" від 27.07.2018 №0-1819.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 08.10.2018 позов задоволено.

Відповідач, не погодившись з даним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, з істотними порушеннями норм матеріального і процесуального права, що призвело до прийняття незаконного судового рішення по суті.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача змісту судового рішення, що оскаржується, апеляційної скарги, пояснення представників сторін, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач з червня 2018р. стала власником автомобіля AUDI Q7 Qattro 3.OT 2015 року випуску, ідентифікатор WA1LGAFE4FD001391, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 (а.с.9).

Даний транспортний засіб в квітні 2018 року ввезений на митну територію України згідно вантажної митної декларації (далі - ВМД) від 13.04.2018, як такий, що був у використанні із Сполучених штатів Америки. Митна вартість автомобіля згідно ВМД - 2800,00доларів США (153033,62грн.) (а.с.10-11).

В графі 31 вантажної митної декларації від 13.04.2018 зазначено, що автомобіль, що ввозиться має механічні ушкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Зокрема пошкоджено: переднє праве крило, капот, передній бампер, права блок-фара, декоративна решітка радіатору, облицювання переднього бамперу, права направляюча переднього бамперу, лівий та правий підсилювач переднього бамперу, підсилювач правої арки, демпфер переднього бамперу, праве облицювання бамперу, передня верхня поперечна балка, правий кронштейн радіатору, нижній повітропровід, центральна накладка бамперу, забірна гратка повітря, передня емблема, права протитуманна фара, кріплення замка капоту, передній правий лонжерон, бачок омивача скла, завіси капоту, вітрове скло, радіатор кондиціонеру, радіатор ДВЗ, обшивка заднього бамперу. Спрацьовані подушки безпеки, салон забруднений, затертий, місцями пошкоджений.

Позивачем сплачено митні платежі на загальну суму 80 736,00 грн., що підтверджується квитанціями від 03.04.2018 та 13.04.2018 (а.с.12).

Відповідно до звіту про ринкову вартість не розмитненого транспортного засобу №108-18 від 13.04.2018, виконаного суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_2, вартість відновлювального ремонту автомобіля AUDI Q7, 2015 року випуску, ідентифікатор WA1LGAFE4FD001391 складає 496 565,60 грн., при цьому ринкова вартість автомобіля в вищеописаному технічному стані становить 147 628,00 грн. (а.с.13-30).

ГУ ДФС у Сумській області, самостійно здійснивши розрахунок вартості автомобіля на сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, що перебуває у власності ОСОБА_1 AUDI Q7 Qattro 3.OT 2015 року випуску, дата реєстрації транспортного засобу 27.06.2018. Крім того, відповідачем враховано перелік легкових автомобілів, який містив сайт Міністерства економічного розвитку і торгівлі України.

27.07.2018 ГУ ДФС у Сумській області сформоване оскаржуване податкове повідомлення-рішення форми "Ф" №0-1819, яким визначено ОСОБА_1 суму податкового зобов'язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб за 2018 рік в сумі 14 583,33 грн. (а.с.8)

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що розрахунок середньоринкової вартості автомобіля з офіційного веб-сайту Мінекономрозвитку відповідачем в розумінні статті 75 Кодексу адміністративного судочинства України, не є належним доказом того, що автомобіль позивача є об'єктом оподаткування транспортним податком у 2018 році. Така інформація по автомобілю, власником якого є позивач, повинна бути надана Мінекономрозвитку податковому органу, без наявності такої інформації у ДФС відсутні повноваження приймати податкове повідомлення - рішення.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно п.п.267.1.1 п.267.1 ст.267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Відповідно до п.п.267.2.1 п.267.2 ст.267 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Станом на 01 січня 2018 року мінімальна заробітна плата установлена в розмірі 3723грн. (стаття 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 №2246-VІІІ). Отже, 375 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2018року складали 1396125грн.

Таким чином, об'єктом оподаткування транспортним податком у 2018році були легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1396125грн. та з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно).

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об'єму циліндрів двигуна, типу пального (абз.2 підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України).

Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об'єм циліндрів двигуна, тип пального (абз.3 підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України).

Механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до об'єктів оподаткування транспортним податком визначений Методикою визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, що затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 №66 (далі - Методика), відповідно до п.2 якої середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою С ср = Ц н х (Г / 100), де за ціну нового транспортного засобу (Ц н) транспортного засобу в Україні з урахуванням марки, моделі, об'єму циліндрів двигуна, типу пального та Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів з урахуванням строку експлуатації транспортних засобів у роках згідно з додатком 1 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 р. №403.

Відповідач, розраховуючи середньоринкову вартість автомобілю позивача за вказаною формулою, дійшов висновку, що при здійсненні розрахунків середньоринкової вартості автомобіля на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку враховуються дані, які існують на час здійснення такого розрахунку та на вказаний розрахунок не впливає та не може впливати дефекти транспортного засобу у вигляді пошкоджень завданих дорожньо-транспортною пригодою.

Колегія суддів погоджується з доводами відповідача про те, що на коефіцієнт коригування ринкової вартості транспортних засобів згідно додатком 1 та додатком 2 Методики та додатком 1 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 р. №403 впливає строк експлуатації транспортних засобів та нормативний середньорічний пробіг транспортних засобів та технічний стан автомобіля відповідно до Методики не впливає на обрахунок середньоринкової вартості автомобіля.

Проте, розбіжності між ідентичними автомобілями можуть стосуватися, зокрема, технічного стану, марки автомобіля, двигуна.

Отже, для того, щоб віднести транспортний засіб до об'єкта оподаткування в розумінні підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України. необхідно дати належну оцінку обрахунку середньоринкової вартості автомобіля позивача, яка впливає на віднесення такого до об'єкту оподаткування в 2018році.

Згідно пункту 5 Методики, ідентичними є автомобілі, в яких збігаються такі ознаки і параметри: марка; країна-виробник; тип кузова (седан, універсал тощо); модель; конструкція привода тягових коліс; тип та робочий об'єм двигуна; потужність двигуна; тип коробки переключення передач та інших складників силової передачі; габаритні розміри; рік випуску; комплектація. Розбіжності можуть стосуватися комплектації, пробігу та технічного стану.

Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого податкового (звітного) року розміщує на своєму офіційному веб-сайті перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо зазначених автомобілів: марка, модель, рік випуску, об'єм циліндрів двигуна, тип пального. У разі відсутності на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про марку, модель легкового автомобіля, що має ознаки об'єкта оподаткування транспортним податком, Мінекономрозвитку за зверненням ДФС та/або власника зазначеного легкового автомобіля визначає його середньоринкову вартість, доповнює перелік, зазначений в абзаці першому цього пункту, такою інформацією та розміщує її на своєму офіційному веб-сайті (п. 13 Методики).

Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, об'єм циліндрів двигуна та тип пального (п. 14 Методики).

Аналіз наведених положень Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів свідчить про врахування при розрахунку цієї вартості певних ознак, параметрів і характеристик транспортного засобу.

При цьому, зі змісту п.п.267.2.1 ч.267.2 ст.267 Податкового кодексу України та Методики вбачається, що повноваження та обов'язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу покладено на центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі.

При цьому, межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі отриманої від Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Відтак, підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення є отримана від Мінекономрозвитку інформація про автомобіль позивача.

Таку інформацію матеріали справи не містять.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не надано до суду доказів того, що підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення є отримана від Мінекономрозвитку інформація саме про автомобіль позивача.

До суду першої інстанції, на вимогу суду таких доказів відповідачем не надано, в поясненнях, наданих в судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача зазначив, що таких запитів до Мінекономрозвитку не робилось, а податкове повідомлення-рішення приймалось виключно на підставі інформації з веб-сайту Мінекономрозвитку, відтак доказів того, що належний позивачу автомобіль є об'єктом оподаткування 2018 року відсутні.

Доводи відповідача про врахування розрахунку середньоринкової вартості автомобіля з офіційного веб-сайту Мінекономрозвитку (а.с.39,40), в розумінні статті 75 Кодексу адміністративного судочинства України, не є належним доказом того, що автомобіль позивача є об'єктом оподаткування транспортним податком у 2018 році.

Так, з технічного паспорту автомобіля, який належить позивачу, судом встановлено, що позивачу на праві власності належить автомобіль AUDI Q7, 2015 року випуску, ідентифікатор WA1LGAFE4FD001391, об'єм двигуна: 2995що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 (а.с. 9), автомобіль, який використано для розрахунку відповідачем, що міститься у переліку легкових автомобілів сайту Міністерства - AUDI Q7, об'єм двигуна- 3 (а.с. 39). Автомобіля, ідентичного за характеристиками тому, який перебуває на праві власності у позивача Перелік не містить.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що у відповідача не було підстав використовувати дані сайту для розрахунку вартості автомобіля позивача.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 03.04.2018 у справі №804/112/17, від 13.03.2018 у справі №826/93000/16, від 04.09.2018 у справі №826/10689/17, від 27.12.2018 по справі № 820/6988/16.

Таким чином, відповідачем не доведено, що середньоринкова вартість транспортного засобу позивача, складає понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2018 року, а тому і не доведено, що даний автомобіль є об'єктом оподаткування в 2018році.

При цьому, в матеріалах справи міститься звіт про ринкову вартість не розмитненого транспортного засобу №108-18 від 13.04.2018, за яким ринкова вартість спірного автомобіля становить 147 628,00 грн. (а.с.13-20). Згідно ВМД, вартість автомобілю позивача, яка визначена одним з підрозділів же ДФС, при ввезенні на митну територію України, становила 153033,62грн., що також є меншою 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2018 року.

Отже, контролюючим органом всупереч вимог ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України не було спростовано вищезазначеного та не було надано доказів, які б свідчили, що вартість автомобіля позивача перевищує 375 розмірів мінімальної заробітної плати.

У пункті 110 рішення Європейського Суду з прав людини від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини у справі, приймаючи до уваги, що відповідачем не виконано обов'язку щодо надання належних доказів в підтвердження наявності підстав для визначення податкового зобов'язання оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням від 27.07.2018 №0-1819, таке податкове повідомлення-рішення не відповідає критеріям правомірності, визначеним ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає скасуванню, а позовні вимоги - задоволенню.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Сумській області - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03.10.2018 року по справі № 1840/3289/18- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Тацій
Судді З.Г. Подобайло А.М. Григоров
Повний текст постанови складено 07.03.2019 року