Справа № 0540/9613/18-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року справа №0540/9613/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Геращенка І.В., суддів: Арабей Т.Г., Міронової Г.М., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 5 грудня 2018 року у справі № 0540/9613/18-а (головуючий І інстанції Стойка В.В., повний текст складений у м. Слов'янську Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Донецькій області про зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі - ГУ НП в Донецькій області, відповідач), в якому просив зобов'язати виплатити суму середнього заробітку за весь час затримки розрахунку з 10.04.2018 року по 30.05.2018 року, включно, в розмірі 17255,85 грн. (з розрахунку середньоденна заробітна плата 338 грн. 35 коп. х 51 календарний день) (а.с. 3-8).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05.12.2018 року позов задоволений: зобов'язано ГУНП в Донецькій області виплатити на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за весь час затримки розрахунку з 10.04.2018 року по 30.05.2018 року в розмірі 17255,85грн. (а.с. 78-79).

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування доводів посилався на те, що положення КЗпП України не застосовуються у відносинах щодо проходження служби поліцейськими, вважає, що спірні відносини врегульовані Порядком та Умовами виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 року № 260 (далі - Порядок № 260). Також вважає, що судом невірно визначено кількість календарних днів затримки розрахунку при звільненні, вважає. що така кількість складає 50 днів (а.с. 83-88).

Сторони в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені такі обставини справи.

Наказом ГУНП в Донецькій області від 10.04.2018 року № 138 о/с позивача звільнено зі служби в поліції (а.с. 11).

29.05.2018 року позивач звернувся до відповідача з вимогою щодо виплати належних при звільненні сум та середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку (а.с. 15-16).

Листом ГУНП в Донецькій області від 27.06.2018 року № К-112/26/02-2018 позивачеві повідомлено, що ГУНП в Донецькій області є бюджетною плановою організацією та для виплати зазначених коштів при звільненні розрахунок потреби в коштах надається до Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції України для належного фінансування (а.с. 17-18).

Повний розрахунок з позивачем відбувся 30.05.2018 року шляхом зарахування на картковий рахунок 30820,58 грн., що не заперечується сторонами.

06.06.2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою, зокрема, про виплату середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні з 10.04.2018 року по 30.05.2018 року згідно ст. 117 КЗпП (а.с. 19-20).

Листом ГУНП в Донецькій області від 05.07.2018 року № Ч-115/26/02-2018 позивачу повідомлено про те, що згідно п. 23 розділу І Порядку № 260 поліцейським, які звільняються зі служби в поліції та в установленому порядку мають право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, нарахування такої допомоги здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер, та премій, установлених на день звільнення (а.с. 21).

Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи.

Спірним у справі є наявність правових підстав для зобов'язання ГУНП в Донецькій області виплатити на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за весь час затримки розрахунку з 10.04.2018 року по 30.05.2018 року в розмірі 17255,85 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову щодо зобов'язання відповідача виплатити на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за весь час затримки розрахунку з 10.04.2018 року по 30.05.2018 року в розмірі 17255,85 грн.

Такий висновок не погоджує суд апеляційної інстанції з огляду на таке.

Згідно п. 4 ч. 10 ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580) поліцейський своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України.

Абзацом першим пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі - Постанова № 988) установлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до ст. 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

За змістом ст. 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що спеціальним законодавством щодо порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським не врегульовано питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні, у зв'язку з чим до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи ст. ст. 116, 117 КЗпП України, що не заборонено спеціальним законодавством.

У постанові Верховного суду України від 13 березня 2017 року у справі № 6-259цс17 наведені правові висновки, за якими установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, або в разі його відсутності в цей день - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи - по день ухвалення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не позбавляє його відповідальності.

У разі непроведення розрахунку у зв'язку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу.

При частковому задоволенні позову працівника, суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку працівник мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Суд може зменшити розмір середнього заробітку, що має сплатити роботодавець працівникові за час затримки виплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, за таких умов: наявність спору між працівником та роботодавцем з приводу розміру належних до виплати працівникові сум за трудовим договором на день звільнення; виникнення спору між роботодавцем та працівником після того, як належні до виплати працівникові суми за трудовим договором у зв'язку з його звільненням повинні бути сплачені роботодавцем; прийняття судом рішення щодо часткового задоволення вимог працівника про виплату належних йому при звільненні сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу.

Посилання відповідача на необхідність застосування до спірних відносин приписів Порядку № 260 є помилковим, оскільки вказані приписи не визначають порядок виплати середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні з поліції.

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин судом апеляційної інстанції враховано висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду від 21.03.2018 року у справі № 805/2928/16-а, від 31.01.2019 року у справі № 823/2249/18.

За приписами ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 був звільнений 10.04.2018 року; 30.05.2018 року з позивачем був проведений повний розрахунок.

Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки до дня фактичного розрахунку, тобто за період з 10.04.2018 року до 29.05.2018 року - за 50 календарних днів.

Згідно довідки Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Донецькій області від 18.10.2018 року № 586 середньоденне грошове забезпечення позивача складає 338,35 грн. (а.с. 56).

Сторони не заперечували правильність визначення суми середньоденного заробітку.

Тобто, сума середнього заробітку, яка підлягає стягненню з ГУНП в Донецькій області на користь позивача за час вимушеного прогулу складає 16917,50 грн. з розрахунку 338,35 грн. х 50 календарних днів затримки розрахунку при звільненні з відрахуванням суми обов'язкових податків та зборів.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову, тому що внаслідок неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову в повному обсязі, в зв'язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині задоволення позову за 30.05.2018 року в сумі 338,35 грн. та ухвалення нового рішення у відповідній частині про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Донецькій області - задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 5 грудня 2018 року у справі № 0540/9613/18-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Донецькій області про зобов'язання вчинити певні дії - скасувати в частині задоволення позову за 30.05.2018 року в сумі 338,35 грн.

Прийняти нову постанову у відповідній частині про відмову у задоволенні позову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Донецькій області про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції України в Донецькій області виплатити на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні з 10.04.2018 року по 29.05.2018 року в сумі 16917,50 грн. (шістнадцять тисяч дев'ятсот сімнадцять гривень 50 копійок) з відрахуванням суми обов'язкових податків та зборів.

Повний текст постанови складений 6 березня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: Т.Г. Арабей

Г.М. Міронова