Справа № 2-а-59/11
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2019 р.м.ОдесаСправа № 2-а-59/11

Категорія: 10.3 Головуючий в 1 інстанції: Чулуп О.С.

Час і місце ухвалення: 12:11 год. м. Миколаїв

Колегія суддів П'ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Лук'янчук О.В.

суддів - Градовського Ю.М.

- Турецької І.О.

при секретарі - Черкасовій Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Миколаївській області на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 червня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Миколаївській області про стягнення одноразової грошової допомоги,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Миколаївській області, в якій з урахуванням уточнень від 19.07.2010 року просив стягнути з відповідного бюджету відповідача одноразову грошову допомогу, внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце на службі, у зв'язку з втратою працездатності на 30% пов'язаної з проходженням цієї служби в органах податкової міліції - в сумі 31 978,8 тис. грн., згідно с Законом України "Про міліцію" від 14.10.2003 року та Порядку державного страхування та відшкодування шкоди у разі загибелі або каліцтва працівника міліції.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в період проходження служби позивач отримав травму та захворювання і був звільнений зі служби в органах податкової міліції через хворобу. У зв'язку з чим, відповідно до ч.6 ст.23 Закону України "Про міліцію" набув право на отримання одноразової допомоги внаслідок захворювання в розмірі від трирічного до п'ятирічного грошового утримання, залежно від ступеня втрати працездатності. Однак, відповідачем було відмовлено у виплаті страхової суми.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 червня 2018 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано протиправними дії ГУ ДФС в Миколаївській області щодо відмови позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №777 від 12.05.2007р. Стягнуто з ГУ ДФС в Миколаївській області на користь позивача одноразову грошову допомогу в розмірі 16 450,20грн. В решті вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин справи, а тому просить скасувати рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 червня 2018 року та прийняти постанову, якою відмовити позивачу у задоволені позову у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що згідно Положення про порядок і умови державного обов'язкового особистого страхування осіб рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 червня 1991 року № 59, виплата одноразової грошової допомога здійснювалась HACK "Оранта", з якою у ДПА України був укладений договір. Тому ГУ ДФС у Миколаївській області не має жодного відношення до здійснення виплат.

Крім того, суд не надав оцінки постанові Миколаївського окружного адміністративного суду від 10.01.2010 по справі №2а-5521/09/1470, якою ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо виплаті грошової допомоги за зверненням відповідно до Положення №59.

Учасники справи у судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста їх участь в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 проходив службу в органах внутрішніх справ, а також податкової міліції, мав спеціальне звання - полковник податкової міліції.

Під час проходження служби ОСОБА_3 зазнав шкоду здоров'ю, визнаний непридатним до військової служби, що підтверджено висновком військово-лікарської комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області від 06.07.2006р. №298.

Згідно довідки № 601 від 08.12.2006р. ОСОБА_3 отримав травму, а саме: перелом правої кістки правого гомілково-стопного суглоба, дана травма пов'язана з проходженням військової служби, не пов'язана з виконанням службових обов'язків.

Станом на 06.12.2006р. ступінь втрати працездатності ОСОБА_3 становило 15 %, що підтверджено довідкою серії 2-18 АБ за №011874 про результати втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого.

15.12.2006р. ОСОБА_3 подав до начальника відділення Національної акціонерної страхової компанії "ОРАНТА" заяву щодо виплати страхової суми.

Також, 15.12.2006р. ОСОБА_3 подав рапорт на ім'я голови ДПА у Миколаївській області про виплату страхових сум у зв'язку із втратою працездатності.

Листом ДПА України в Миколаївській області від 22.12.2006р. за №272/є/04-040 ОСОБА_3 повідомлено, що на вимогу листа ДПА України від 03.05.2006р. №8307/7/01-0517 з 01.05.2006 року ДПА у Миколаївській області припинено оформлення документів на виплату страхових сум з державного обов'язкового особистого страхування посадових осіб органів державної податкової служби та подання їх до відділень страхової компанії. Необхідні документи для виплати Вам страхової суми будуть оформлені та надані до відділення страхової компанії одразу після отримання відповідного дозволу ДПА України.

Наказом Державної податкової адміністрації України в Миколаївські області від 15.01.2007р. №13-о ОСОБА_3 був звільнений зі служби у відставку через хворобу.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у жовтні 2009 року ОСОБА_3 звертався до суду з позовними вимогами до ДПА У Миколаївській області та ДПА України про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчини певні дії та стягнення одноразової грошової допомоги, передбачену ч.6 ст.23 Закону України "Про міліцію".

Постановою Митколаївського окружного адміністративного суду від 28 січня 2010 року по справі № 2а-5521/09/1470 у задоволені позову ОСОБА_3 в частині отримання одноразової грошової допомоги було відмовлено.

Судом було встановлено, що ОСОБА_3 за процедурою передбаченою Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.07 № 707, до органів податкової міліції не звертався, рапорт за зразком додатку до Порядку не писав, весь обсяг документів, передбачений Порядком, не надавав. Зазначені обставини стали підставою для відмови ОСОБА_3 у стягнені одноразової грошової допомоги з мотивів їх передчасності.

У відповідності до зазначених висновків суду, 09.02.2010р. ОСОБА_3 звернувся до ДПА України в Миколаївській області з заявою про проведення виплати страхової суми згідно порядку, передбаченому ч.6 ст.23 Закону України "Про міліцію".

Листом від 27.02.10 № 29/Є/26-602 заявника було повідомлено, що надані ним документи до ДПА у Миколаївській області за період служби в податковій міліції та після неї не є підставою для позитивного вирішення питання про виплату допомоги. Крім того, вимоги, викладені у заяві, вже були предметом розгляду судової справи №2а-5521/09/1470 в Миколаївському окружному адміністративному суді, де 28.01.2010 року прийнято рішення про відмову в їх задоволенні.

Зазначені обставини зумовили ОСОБА_3 звернутися до суду з даним позовом про стягнення суми одноразова грошової допомоги.

Приймаючи рішення про визнання дій відповідача протиправними та стягуючи суму одноразової грошової допомоги, суд першої інстанції виходив з того, що на позивача норма частини шостої статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразова грошової допомоги не розповсюджується. Разом з тим, оскільки позивач отримав травму пов'язану із проходженням військової служби, і не пов'язаної з виконанням службових обов'язків, він має право на виплату одноразової грошової допомоги відповідно до п.3 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі(смерті) або інвалідності працівником міліції, затверджену Постановою Кабінету Міністрів України №707 від 12.05.2007р.

Колегія суддів не погоджується з зазначеним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Правовий і соціальний захист осіб начальницького складу податкової міліції, яка є спеціальним підрозділом по боротьбі з податковими правопорушеннями у складі органів податкової служби, визначені розділом V Закону України "Про державну податкову службу в Україні" (в редакції чинної на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 26 цього Закону держава гарантує правовий і соціальний захист осіб начальницького складу податкової міліції та членів їх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбаченого статтями 20-23 Закону України "Про міліцію".

Статтею 23 Закону України "Про міліцію" (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що працівник міліції підлягає обов'язковому державному страхуванню. Зазначена норма Закону закріплює основні положення державного страхування та відшкодування шкоди у разі загибелі або каліцтва працівника міліції, а також визначає граничні суми грошових виплат у разі настання страхового випадку. Зокрема, частина шоста встановлює, що у разі інвалідності, що настала у період проходження служби або не пізніш як через 3 місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце у період проходження служби, йому виплачується одноразова допомога в розмірі від трирічного до п'ятирічного грошового утримання (залежно від ступеня втрати працездатності) і призначається пенсія по інвалідності.

Відповідно до частини другої статті 23 Закону України "Про міліцію" порядок та умови страхування працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою КМ УРСР від 29 червня 1991 року №59 було затверджено Положення про порядок і умови державного обов'язкового особистого страхування осіб рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ республіки (далі - Положення) яким з 1 січня 1991 року запроваджено державне обов'язкове особисте страхування осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів внутрішніх справ республіки на випадок загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних у період проходження служби.

Постановою КМ України "Про внесення змін до Положення про порядок і умови державного обов'язкового особистого страхування осіб рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ республіки" від 19 листопада 1992 року №627 до цього Положення були внесені зміни.

Відповідно до п.п.б п.2 Положення (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) страховик виплачує страхові суми особам рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ (їхнім спадкоємцям) у разі загибелі (смерті), поранення, (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних у період проходження служби, - у розмірах, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 19 серпня 1992 року № 488.

Відповідно до п.3 постанови КМ України "Про умови державного обов'язкового особистого страхування військовослужбовців і військовозобов'язаних, призваних на збори, і порядок виплат їм та членам їх сімей страхових сум" від 19 серпня 1992 року №488 розміри страхових платежів установлюються щорічно Національною акціонерною страховою компанією "ОРАНТА" за погодженням з Мінфіном під час формування державного бюджету на наступний рік.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи ОСОБА_3 подав рапорт до ДПА у Миколаївській області про виплату страхових сум у зв'язку із втратою працездатності. Однак, листом ДПА України в Миколаївській області від 22.12.2006р. за №272/є/04-040 ОСОБА_3 повідомлено, що на вимогу листа ДПА України від 03.05.2006р. №8307/7/01-0517 з 01 травня 2006 року ДПА у Миколаївській області припинено оформлення документів на виплату страхових сум з державного обов'язкового особистого страхування посадових осіб органів державної податкової служби та подання їх до відділень страхової компанії.

Після внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб" від 3 листопада 2006 року № 328-V до Закону України "Про міліцію" ч.2 ст. 23 була виключена, а частина 6 ст. 23 була викладена в наступній редакції: "У разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства".

Відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року № 707 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги (далі - Постанова № 707), а також визнано такою, що втратила чинність, Постанова № 59.

Так, п.2 Постанови № 707 встановлено, що виплати згідно з цією постановою здійснюються з 1 січня 2007 р. за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання Міністерства внутрішніх справ;

При цьому КМ України постановою від 22 квітня 2009 року № 386 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 р. № 707" поширив дію Постанови № 707 на працівників податкової міліції.

Згідно із пунктами 5, 6, 7 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції для виплати грошової допомоги в разі поранення (контузії, травми або каліцтва) чи установлення групи інвалідності працівник міліції, податкової міліції подає органу внутрішніх справ, органу державної податкової служби за місцем проходження служби: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги згідно з додатком; довідку медико-соціальної експертної комісії щодо визначення ступеня втрати працездатності внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва) та (або) установлення групи інвалідності; довідку про грошове забезпечення; копію сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові, видачу документа та місце реєстрації (довідку органу реєстрації або відповідного житлово-експлуатаційного підприємства, організації чи органу місцевого самоврядування про місце реєстрації або місце перебування заявника); копію ідентифікаційного номера.

Для виплати грошової допомоги обов'язково подається довідка від Національної акціонерної страхової компанії "ОРАНТА" про проведену або не проведену раніше виплату.

Орган внутрішніх справ, орган державної податкової служби, у якому проходив службу працівник міліції, податкової міліції, подає МВС та ДПА у семиденний строк з дня реєстрації документів висновок щодо можливості проведення грошової допомоги разом з документами, зазначеними у пунктах 4 і 5 цього Порядку, копією висновку службового розслідування за фактом поранення (контузії, травми або каліцтва) такого працівника, установлення групи інвалідності чи загибелі (смерті).

МВС та ДПА у десятиденний строк приймає рішення про призначення виплати і надсилає його разом із документами, зазначеними у пунктах 4 і 5, органу внутрішніх справ, органу державної податкової служби, у якому проходив службу працівник міліції, податкової міліції, для проведення виплати.

Отже, після надходження передбачених Порядком та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції документів МВС України зобов'язане прийняти одне з двох рішень: про призначення або про відмову в призначенні вказаної грошової допомоги.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що відповідач за результатом розгляду заяви ОСОБА_3 від 09.02.2010 року, не прийняв жодного з зазначених вище рішень.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на відсутність відповідного рішення суб'єкта владних повноважень, а також не надання позивачем до суду обов'язкової довідки від Національної акціонерної страхової компанії "ОРАНТА" про проведену або не проведену раніше виплату, позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення з відповідача одноразової грошової допомоги є передчасними та такими, що задоволенню не підлягають.

Разом з тим, згідно частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

З урахуванням встановленого судом апеляційної інстанції порушення відповідачем вимог чинного законодавства в частині неприйняття рішення про призначення або відмову у призначенні грошової допомоги, з метою ефективного захисту прав позивача, колегія суддів вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та у відповідності до частини другої статті 9 КАС України, зобов'язати Головного управління ДФС у Миколаївській області розглянути заяву ОСОБА_3 від 09.02.2010 року із прийняттям відповідного рішення.

Згідно з частиною першою статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового скасування рішення суду першої інстанції з ухвалення нового рішення у відповідній частині.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 317, 321, 322, 329, 331 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Миколаївській області - задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 червня 2018 року в частині визнання протиправними дії Головного управління ДФС в Миколаївській області щодо відмови ОСОБА_3 у виплаті одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №707 від 12.05.2007р. та стягнення з Головного управління ДФС в Миколаївській області на користь ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким зобов'язати Головне управління ДФС в Миколаївській області розглянути заяву ОСОБА_3 від 09.02.2010 року з прийняттям відповідного рішення відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2007 року № 707.

В іншій частині рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 05 березня 2018 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук'янчук

Суддя: Ю.М. Градовський

Суддя: І.О. Турецька

Головуючий суддя Лук'янчук О.В.
Судді ОСОБА_4 Турецька І.О.