Справа № 1718/2-а-2318/11
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2019-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/1831/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Рибачука А. І.,

суддів - Багрія В. М., Старунського Д. М.,

за участю секретаря - Болюк Н. В.,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 24 січня 2019 року про відмову у задоволенні заяви про заміну позивача правонаступником у справі № 1718/2-а-2318/11 (ухвала винесена у м. Сарни судом у складі головуючого судді Березня Ю. В.) за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації про нарахування та виплату коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Сарненського районного суду Рівненської області із заявою про заміну позивача правонаступником.

Вказана заява мотивована тим, що відповідно до постанови Сарненського районного суду Рівненської області від 31 жовтня 2012 року по справі № 1718/2-а-2318/11 Управління праці та соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації зобов'язано нарахувати та виплатити ОСОБА_2 щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат за 2011 рік з урахуванням виплачених коштів, що становить 4585 грн. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з чим заявниця, як спадкоємець стягувача вважає, що в даному випадку наявні підстави для заміни позивача на неї.

Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 24 січня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну позивача правонаступником.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій з посиланням на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржену ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її заяви.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує на те, що за умови застосування статтей 52 та 379 КАС України відповідно до запропонованого судом першої інстанції підходу, у разі вибуття позивача його замінити неможливо ні як сторону у справі, оскільки формально судовий процес уже завершено, ні як сторону у виконавчому провадженні, оскільки виконавчий лист немає кому отримати. Крім цього зазначає, що виконавче провадження у даній справі закінчене.

Учасники справи, в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце його проведення, тому відповідно до частини четвертої статті 229 та пункту 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи видно, що постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 31 жовтня 2012 року в справі №1718/2-а-2318/11 зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації нарахувати та виплатити ОСОБА_2 щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат за 2011 рік з урахуванням виплачених коштів, що становить 4585 грн.

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 липня 2018 року, посвідченого державним нотаріусом Сарненської державної нотаріальної контори, спадкоємицею нарахованої грошової допомоги у зв'язку із смертю ОСОБА_2 відповідно до статті 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відповідно до вказаної вище постанови, є ОСОБА_1

Будучи спадкоємцем належної ОСОБА_2 допомоги на оздоровлення згідно з вказаним вище рішенням, ОСОБА_1 звернулася до суду із даною заявою.

Відмовляючи у задоволенні заяви про заміну позивача правонаступником, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для задоволення такої відсутні, оскільки заявницею вказану заяву подано після вирішення справи по суті та ухвалення судом рішення, яке набрало законної сили, а відтак така заява повинна бути подана в порядку статті 379 КАС України, якою регулюються процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Суд погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов'язкові для особи, яку він замінив.

Питання заміни сторони її правонаступником на стадії виконання судового рішення врегульовано статтею 379 КАС України, якою, серед іншого, встановлено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Суд розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або заінтересованої особи, які звернулися з поданням (заявою), та учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Аналіз вищевикладених норм процесуального закону дає підстави для висновку про те, що заміна сторони в адміністративній справі допускається до закінчення її розгляду судами відповідних інстанцій та набрання остаточним судовим рішенням у справі законної сили.

У свою чергу, на стадії примусового виконання судового рішення, як завершальної стадії судового провадження, передумовою для заміни сторони виконавчого провадження її правонаступником є звернення до суду, що розглянув справу, державного виконавця або заінтересованої особи в порядку, встановленому статтею 379 КАС України.

Натомість, чинне процесуальне законодавство не дає суду можливості допускати заміну сторони в адміністративній справі в порядку статті 52 КАС України після набрання остаточним судовим рішенням законної сили.

Щодо посилання апелянта на неможливість заміни позивача, як сторону виконавчого провадження у зв'язку з відсутністю особи, яка може отримати виконавчий лист, то такі є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII) під виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) розуміється сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно частин першої та другої статті 15 Закону № 1404-VIII сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Положення частини п'ятої статті 15 цього Закону передбачають, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім'я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

У контексті наведених положень Закону № 1404-VIII слід зазначити, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження представляє собою процес, який починається з моменту набрання судовим рішенням законної сили і завершується настанням відповідних обставин, передбачених статтею 39 цього Закону.

При цьому, згідно частини четвертої статті 379 КАС України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи вищенаведені норми права та фактичні обставини справи, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про заміну сторони у справі.

За наведених обставин, суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування ним норм матеріального права або порушення норм процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали без змін.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 24 січня 2019 року про відмову у задоволенні заяви про заміну позивача правонаступником у справі № 1718/2-а-2318/11 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А. І. Рибачук
судді В. М. Багрій
Д. М. Старунський