Справа № 580/102/19
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року справа № 580/102/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Тимошенко В.П.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Черкаській області про скасування вимог,

встановив:

09 січня 2019 року до Черкаського окружного адміністративного суду звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (18005, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235), в якому просить визнати протиправною та скасувати вимогу відповідача про сплату боргу (недоїмки) №Ф-59773-17 від 09.11.2018 в розмірі 20588,75 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона з 28.05.2014 зареєстрована як фізична особа-підприємець, перебуває на податковому обліку у ГУ ДФС у Черкаській області, є платником єдиного податку 3 групи, ставка 5% від доходу, без найманих працівників, вид діяльності КВЕД 69.10 - діяльність у сфері права. Крім того, відповідно до свідоцтва №1728 про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) з 08.04.2015 зареєстрована у контролюючому органі як особа, що здійснює незалежну професійну діяльність - арбітражний керуючий та фізична особа-підприємець. Щодо діяльності арбітражного керуючого позивач зазначила, що з 08.04.2015 вона не мала жодної справи де б здійснювала діяльність як арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) та відповідно не отримувала доходу від даного виду діяльності. Позивач зазначає, що вона є сумлінним платником податків та вчасно і в повному обсязі сплачує податки від доходу діяльності як фізична особа-підприємець та кожного місяця - єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування. Незважаючи на вище викладене 24.10.2018 нею отримано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-59773-17від 05.10.2018, згідно якої її зобовязано сплатити суму боргу зі сплати єдиного внеску у сумі 6 809,99 грн, яка оскаржена до ДФС України та рішенням ДФС України від 05.10.2018 № Ф-50773-17 скасована та вважається відкликаною. Проте, ГУ ДФС України в Черкаській області знову направило їй вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 09.11.2018 №Ф-59773-17, згідної якої ОСОБА_1 зобовязана сплатити суму боргу зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у сумі 15 819,54 грн, яка також була оскаржена до ДФС України. Згідно відповіді ДФС України №20490/Ц/99-99-11-05-02-25 від 26.12.2018 вимога ГУ ДФС у Черкаській області про сплату боргу (недоїмки) від 09.11.2018 №Ф-59733-17 залишена без змін, а скарга від 23.11.2018 року - без задоволення. Згідно абз.2 п.59.5 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі, якщо після, направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилась, або податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається). Однак, ГУ ДФС у Черкаській області в порушення ст. 59 ПК України знову направило їй вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-59773-17 від 07 грудня 2018 року, відповідно до якої вона повинна сплатити недоїмку у сумі 15 000,48 грн. При цьому позивач зазначає, що вид її діяльності як фізичної особи-підприємця та особи, яка провадить незалежну професійну діяльність співпадають (діяльність у сфері права), а тому не повинно здійснюватися подвійне оподаткування, оскільки це суперечить принципам податкового законодавства.

Ухвалою суду від 23.01.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження і постановлено, що справа розглядатиметься за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом пятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі.

В письмовому відзиві на адміністративний позов представник відповідача просив у його задоволенні відмовити повністю, зазначивши, що ОСОБА_1, як особа котра здійснює незалежну професійну діяльність в порушення п. 5 ч.1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» не сплатила єдиний соціальний внесок на обовязкове соціальне страхування за 3 квартали 2018 року. В результаті чого контролюючим органом в порядку ст. 25 Закону № 2464 сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.12.2018 № Ф- 1239-53 в сумі 5472,36грн.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, судом встановлено таке.

ОСОБА_1, з 28.05.2014 зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за №2 033870, як фізична особа - підприємець. Основний (і єдиний) вид діяльності 69.10 - діяльність у сфері права. Згідно витягу з реєстру платників єдиного податку №083 від 25.06.2014, перебуває на обліку у контролюючих органів, є платником єдиного податку III групи, ставка 5% від доходу, без найманих працівників.

27.03.2015 ОСОБА_1 отримала Свідоцтво №1728 про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) згідно Наказу Міністерства юстиції України від 16.03.2015 №369/5.

Згідно Довідки про взяття на облік платника податків №390 від 08.04.2015 зареєстрована у контролюючому органі як особа, що здійснює незалежну професійну діяльність - арбітражний керуючий та фізична особа-підприємець.

ФОП/арбітражний керуючий ОСОБА_1 з часу реєстрації у державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та у контролюючих органах вчасно та в повному обсязі сплачувала єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, що підтверджується такими документами:

1) звітність про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2014 рік;

2) платіжні доручення: №3 від 08.08.2014 на суму 422,65 грн, №7 від 10.09.2014 на суму 422,65 грн, №8 від 03.10.2014 на суму 422,65 грн, №9 від 06.11.2014 на суму 422,65 грн, №11 від 02.12.2014 на суму 422,65 грн, №12 від 16.01.2015 на суму 422,65 грн;

3) звітність про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2015 рік;

4) платіжні доручення: №12 від 05.02.2015 на суму 422,65 грн, №14 від 05.03.2015 на суму 422,65 грн, №15 від 02.04.2015 на суму 422,65 грн, №16 від 05.05.2015 на суму 422,65 грн, №17 від 09.06.2015 на суму 422,65 грн, №18 від 06.07.2015 на суму 422,65 грн, №19 від 10.08.2015 на суму 422,65 грн, №22 від 04.09.2015 на суму 422,65 грн, №23 від 06.10.2015 на суму 478,17 грн, №25 від 05.11.2015 на суму 478,17 грн, №26 від 04.12.2015 на суму 478,17 грн, №27 від 04.01.2016 на суму 478,17 грн;

5) звітність про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого, єдиного внеску за 2016 рік;

6) платіжні доручення: №30 від 09.02.2016 на суму 303,16 грн, №31 від 02.03.2016 на суму 303,16 грн, №33 від 04.04.2016 на суму 303,16 грн, №36 від 10.05.2016 на суму 303,16 грн, №37 від 06.06.2016 на суму 319,00 грн, №38 від 04.07.2016 на суму 319,00 грн, №40 від 11.08.2016 на суму 319,00 грн, №41 від 08.09.2016 на суму 319,00 грн, №42 від 05.10.2016 на суму 319,00 грн, №44 від 03.11.2016 на суму 319,00 грн, №45 від 05.12.2016 на суму 319,00 грн, №47 від 11.01.2017 на суму 352,00 грн;

7) звітність про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік;

8) платіжними дорученнями: №50 від 06.02.2017 на суму 704,00 грн, №52 від 03.03.2017 на суму 704,00 грн, №67 від 06.04.2017 на суму 704,00 грн, №71 від 03.05.2017 на суму 704,00 грн, №72 від 06.06.2017 на суму 704,00 грн, №73 від 03.07.2017 на суму 704,00 грн, №75 від 08.08.2017 на суму 704,00 грн, №77 від 05.09.2017 на суму 704,00 грн, №78 від 09.10.2017 на суму 704,00 грн, №80 від 08.11.2017 на суму 704,00 грн.; №81 від 06.12.2017 на суму 704,00 грн, № 82 від 05.01.2018 на суму 704,00 грн;

9) звітність про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого, єдиного внеску за 2018 рік;

10) платіжними дорученнями: №86 від 02.02.2018 на суму 819,00 грн, №88 від 12.03.2018 на суму 819,00 грн, №89 від 03.04.2018 на суму 819,00 грн, №91 від 04.05.2018 на суму 819,00 грн, №92 від 07.06.2018 на суму 819,00 грн, №93 від 04.07.2018 на суму 819,00 грн, №95 від 02.08.2018 на суму 819,00 грн, №96 від 04.09.2018 на суму 819,00 грн, №97 від 02.10.2018 на суму 819,00 грн, №101 від 23.11.2018 на суму 819,00 грн, №103 від 03.12.2019 на суму 819,00 грн, №104 від 03.01.2019 на суму 819,00 грн.

Крім того до суду надані податкові декларації про майновий стан і доходи, особи яка проводить незалежну професійну діяльність за 2016 - 2018 роки, згідно яких, ОСОБА_1 як арбітражний керуючий, не отримувала доходу оскільки нею не проводилась така діяльність.

ГУ ДФС України в Черкаській області направило ОСОБА_1 вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-59773-17 від 05.10.2018, згідно якої ОСОБА_1 зобовязана сплатити суму боргу зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у сумі 6 809,99 грн. Дана вимога відповідно до ст. 56 ПК України оскаржена до ДФС України та рішенням ДФС України від 05.10.2018 №Ф-50773-17 скасована та вважається відкликаною.

В подальшому ГУ ДФС України в Черкаській області знову направило позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 09.11.2018 №Ф-59773-17 про сплату боргу зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у сумі 15 819,54 грн, скарга на яку в ДФС України залишена без задоволення.

Також ГУ ДФС у Черкаській області знову направило позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-59773-17 від 07 грудня 2018 року, згідно якої позивач повинна сплатити недоїмку зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у сумі 15 000,48 грн.

Не погоджуючись із вказаними вимогами ГУ ДФС України в Черкаській області, позивач звернулась до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п.41.1. ст.41 Податкового кодексу України, контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, його територіальні органи.

Приписами ч.1,2 ст. 12 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» №2464-УІ від 08.07.2010, завданнями центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є забезпечення адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формуванні та реалізує державну податкову і митну політику, відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, здійснює контроль за додержанням законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати єдиного внеску.

Згідно з пп.14.1.226. п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, самозайнята особа - це платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. В свою чергу, незалежна професійна діяльність - це участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

П.2 ч.1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» №2464-УІ від 08.07.2010 передбачено, що єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно п. 3 вказаної частини, застрахована особа - це фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 4 Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» №2464-УІ від 08.07.2010 платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до п.5 ч. 1 ст. 4 Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» №2464-УІ від 08.07.2010 платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

П.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» №2464-УІ від 08.07.2010 (база нарахування єдиного внеску), єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у п.4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 ч.1 ст. 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі, якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов'язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

П.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» №2464-УІ від 08.07.2010 єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» №2464-УІ від 08.07.2010, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Згідно п.п.4 п.6.7 розділ VI Порядку обліку платників податків і зборів, який затверджено наказом Міністерства фінансів України №1588 від 09.12.2011, якщо фізична особа зареєстрована як підприємець та при цьому така особа провадить незалежну професійну діяльність, така фізична особа обліковується у контролюючих органах як фізична особа - підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності.

Згідно п.2 розділу III Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №435 від 14.04.2015 фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, формують та подають до органів доходів і зборів Звіт самі за себе один раз на рік до 10 лютого року, що настає за звітним періодом. Звітним періодом є календарний рік.

Згідно п.4 розділу III Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №435 від 14.04.2015 особи, які провадять незалежну професійну діяльність, формують та подають самі за себе до органів доходів і зборів Звіт один раз на рік до 01 травня року, що настає за звітним періодом.

Звітним періодом для них є календарний рік.

Відповідно до ч. 8 Закону №2464-УІ від 08.07.2010 платники єдиного внеску, зазначені у п.п. 4, 5 та 5 ч. 1 ст. 4 цього Закону, зобовязані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок. Платники єдиного внеску, зазначені у п. 5 ч.1 ст. 4 цього Закону, зобовязані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік до 1 травня наступного року.

За визначенням п.п. 14.1.226 ст. 14 ПК України самозайнята особа - платник податку,, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Порядок обчислення і сплати єдиного внеску встановлено положеннями Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» №2464-УІ від 08.07.2010, згідно ч.2 обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться, нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок; згідно ч.3 обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів , бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Законодавець розмежовує фізичних осіб-підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність при цьому порядок обліку та сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями з ознакою провадження незалежної професійної діяльності Законом України №2464 не передбачений.

Згідно п.16 розділу IV Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №435 від 14.04.2015 фізичні особи - підприємці, які мають ознаку незалежної професійної діяльності, формують та подають до органів доходів і зборів окремі звіти.

З аналізу змісту даної норми у розрізі положень ПК України, випливає, що вона застосовується у разі якщо особа, яка проводить незалежну професійну діяльність та одночасно є фізичної особою підприємцем здійснює відмінні види діяльності.

П.п.4.1.4. п.4.1 ст. 4 ПК України встановлена презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податку.

Згідно абз.2 п.59.5 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі, якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилась, або податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до п.п.2 п.297.1 ст. 297 ПК України платники єдиного податку звільняються від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на доходи фізичних осіб у частині доходів (обєкта оподаткування), що отримані в| результаті господарської діяльності платника єдиного податку першої - четвертої групи (фізичної особи) та оподатковані згідно з цією главою.

На підставі вищевикладеного можна зробити висновок, що особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема - арбітражного керуючого, вважається самозайнятою особою і платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування лише при умові, що така особа не є вже платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в межах такої незалежної професійної діяльності і що вона отримує дохід саме від такої незалежної професійної діяльності.

Так, ОСОБА_1 реалізує своє право на зайняття діяльністю у сфері права як фізична особа - підприємець, а не як арбітражний керуючий. Обидва види діяльності ОСОБА_1, як фізичної особи-підприємця так і арбітражного керуючого, повязані із діяльністю у сфері права. Оскільки дохід позивачу приносить саме її діяльність як ФОП, а не арбітражного керуючого, то вона повинна сплачувати єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування як фізична особа-підприємець.

Оскільки види діяльності ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця так і особи, яка провадить незалежну професійну діяльність співпадають (діяльність у сфері права), тому вона не повинна здійснювати подвійне оподаткування, оскільки це суперечить принципам податкового законодавства.

Отже, перебуваючи на податковому обліку, як фізична особа-підприємець на спрощеній системі оподаткування, ОСОБА_1 також повинна перебувати на податковому обліку як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності та вести єдиний податковий облік та сплату податків саме як фізична особа - підприємець III групи єдиного податку за видом діяльності КВЕД 69.10 - діяльність у сфері права.

Даний висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду викладеній у постанові по справі №820/1538/17 (адміністративне провадження №К/9901/38076/18) від 05 листопада 2018 року та постанові Пятого апеляційного адміністративного суду у справі №815/244/18 від 20.12.2018.

Частиною 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1, перебуваючи на податковому обліку, які фізична особа-підприємець на спрощеній системі оподаткування та перебуваючи на податковому обліку як фізична особа підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності, повинна вести єдиний податковий облік та сплачувати єдиний соціальний внесок на загальнообовязкове страхування, як фізична особа-підприємець.

Враховуючи викладене, вимога про сплату боргу (недоїмки) №0-59773-17 від 09.11.2018 у сумі 15 819,54 грн та вимога про сплату боргу (недоїмки) №0-59773-17 від 07.12.2018 у сумі 15 000,48 грн, є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.71 цього КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вирішуючи спір, суд, керуючись ч. 3 статті 2 КАСУ, зобовязаний перевірити рішення суб'єктів владних повноважень, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1536,80 грн. підлягає стягненню на користь позивача з ГУ ДФС у Черкаській області за рахунок бюджетних асигнувань цього субєкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-59773-17 від 09.11.2018 у сумі 15 819,54 грн та вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-59773-17 від 07.12.2018 у сумі 15 000,48 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДФС у Черкаській області (м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235, ) на користь ОСОБА_1 (18005, АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 1536 (одна тисяча пятсот тридцять шість) грн 80 коп.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст.255 КАС України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295-297 КАС України шляхом подання до суду першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням п.п.15.5. п.15 ч.1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст складений 06.03.2019.

Суддя В.П. Тимошенко