Справа № 540/2647/18
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/2647/18

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Ковбій О.В.,

при секретарі: Васильєвій В.В.,

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Насєки М.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

26 грудня 2018 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_3.) до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі - відповідач, ГУ ДФС у Херсонській області), в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 03.12.2018 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування" на суму 583 151,21 грн. основного платежу та застосовані штрафні санкції на суму 145 787,80 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 03.12.2018 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "військовий збір" в сумі 48 595,93 грн. основного платежу та застосовані штрафні санкції на суму 12 148,98 грн.;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 03.12.2018 року №, на суму 16 098,78 грн.;

- визнати протиправним та скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про сплату боргу (недоїмки) від 03.12.2018 року № в сумі 80 493,88 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за результатами проведеної ГУ ДФС у Херсонській області документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_3 складено Акт №678/ 21-22-13-04/ 25232195 від 14.11.2018 року, яким встановлено наступні порушення: п.177.2, п.177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податок на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2016 р по 31.12.2016р на загальну суму 583 151,21 грн; п. 2 ч.1 ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" занижено суму єдиного внеску з чистого оподатковуваного доходу за 2016 рік в сумі 80 493,88 грн.; пп.1.2 п.16-1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України занижено суму військового збору за 2016 рік на загальну суму 48 595, 94 грн.

На підставі висновків перевірки контролюючим органом прийняті оскаржені податкові повідомлення-рішення від 03.12.2018 №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на суму 583 151,21 грн. основного платежу та застосовані штрафні санкції на суму 145 787, 80 грн.; податкове повідомлення-рішення від 03.12.2018 № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір в сумі 48 595,93 грн. та застосовані штрафні санкції на суму 12 148, 98 грн.; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 03.12.2018 № на суму 16 098,78 грн.; та вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 03.12.2018 № , якою зобов'язано ФОП ОСОБА_3 сплатити суму недоїмки з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 80 493,88 грн.

Позивач вважає податкові повідомлення-рішення, рішення та вимогу про сплату боргу протиправними, а висновки Акту перевірки такими, що суперечать чинному законодавству з огляду на наступне.

Відповідно до п.п.177.1-177.3 ст.177 ПК України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця, а акцизний податок як і податок на додану вартість не включається ні до складу витрат ні до складу доходу підприємця та є за своєю суттю непрямим податком, що входить до ціни придбаних або проданих товарів (робіт та послуг). Позивач вважає, що акцизний податок з реалізованих суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є доходом Державного бюджету, а не підприємця, та наголошує, що зростання його доходу за рахунок «роздрібного» акцизу не відбувалося та ним щомісячно перераховувалося до місцевого бюджету акцизний податок з реалізації роздрібної торгівлі тютюновими виробами на загальну суму 3 223 428 грн. за 2016 рік, що підтверджується платіжними дорученнями. Наголошує, що контролюючим органом за результатами перевірки не встановлено заниження (завищення) суми акцизного податку, що підлягає сплаті до бюджету.

Єдиною підставою для донарахування позивачеві основного зобов'язання та фінансових санкцій за платежем військовий збір в сумі 48 595,93 грн. став висновок контролюючого органу про заниження платником оподатковуваного доходу за 2016 рік. Що стосується і правомірності винесення вимоги про сплату боргу (недоїмки) № від 03.12.2018 року, якою зобов'язано сплатити суму недоїмки з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 80 493,88 грн. оскільки базою нарахування єдиного внеску є сума доходу (прибутку) отриманого від провадження діяльності, а отже встановлено заниження сум єдиного внеску з чистого оподатковуваного доходу за 2016 рік. Враховуючи зазначене, та оскільки позивачем не визнається висновок контролюючого органу про заниження ним суми оподатковуваного доходу на суму 583 151,21 грн., вважає, що суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір в сумі 48 595,93 грн. збільшено безпідставно, вимога про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на суму 80 493,88 грн. та рішення про застосування штрафних санкцій на суму 16 098, 78 грн., також є протиправними та підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 28.12.2018 року вказана заява була залишена без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків - надання власного письмового підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

09 січня 2019 року недоліки позовної заяви були усунуті позивачем, у зв'язку з чим ухвалою від 14.01.2019 року провадження у справі відкрито, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 07.02.2019 року.

05 лютого 2019 року від відповідача надійшов відзив на позов, згідно якого позовних вимог останній не визнає, зазначає, що згідно показників звіту реєстраторів розрахункових операцій та за даними книг обліку розрахункових операцій за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2016 року загальний оподатковуваний дохід (виручка у грошовій та негрошовій формі) від провадження господарської діяльності за 2016 рік складає 68 146 974,63 грн., що не відповідає даним, наданим ФОП ОСОБА_3, в результаті чого встановлено заниження податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 583 151,21 грн., що є порушення п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 ПК України та призвело до накладення контролюючим органом штрафу у розмірі 25 відсотків суми податкового зобов'язання у розмірі 145 787,80 грн., відповідно до п.123.1 ст.123 ПК України. Згідно пп. 3. п. 11 ст.25 розділу VI Закону України від 08.07.2010 року №2464-УІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у разі донарахування органом доходів і зборів своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10% зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період (16 098,78 грн.).

На порушення п. п. 1.2 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України встановлено заниження військового збору за 2016 рік у сумі 48 595,94 грн., а тому накладено штраф у розмірі 25 відсотків суми податкового зобов'язання (12 148,98 грн.).

Враховуючи викладене, відповідач вважає винесені податкові повідомлення - рішення від 03.12.2018 №, №, податкову вимогу від 03.12.2018 №, рішення від 03.12.2018 № про застосування штрафних санкцій, такими що прийняті у відповідності до вимог діючого законодавства.

07.02.2019 року від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неотримання відзиву на позов. Представник відповідача надав клопотання про проведення судового засідання, призначеного на 07.02.2019 року без його участі.

Ухвалою суду від 07.02.2019 року розгляд справи відкладено до 26.02.2019 року о 10:30 год.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в адміністративному позові.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

В період з 01.11.2018 року по 07.11.2018 року відповідно до Наказу № 1172 від 30.10.2018 року ГУ ДФС у Херсонській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплаті податків та зборів за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016р по 31.12.2016 року.

За результатами перевірки складено Акт №678/21-22-13-04/ 25232195 від 14.11.2018 року, відповідно до якого встановлено наступні порушення:

- п. 177.2, п. 177.4 ст.177 ПК України, відповідно якого занижено податок на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 року на загальну суму 583 151, 21 грн;

- п. 2 ч.1 ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", відповідно якого занижено суму єдиного внеску з чистого оподаткованого доходу за період, який перевірявся, на суму 80 493, 88 грн.;

- п.п.1.2 п.16-1підрозд.10 Розділу XX ПК України занижено суму військового збору за 2016 рік на загальну суму 48 595,94 грн.

На підставі висновків перевірки відповідачем було прийнято:

- податкове повідомлення-рішення від 03.12.2018 №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на суму 583 151,21 грн. основного платежу та застосовані штрафні санкції на суму 145 787, 80 грн.

- податкове повідомлення-рішення від 03.12.2018 № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір в сумі 48 595,93 грн. та застосовані штрафні санкції на суму 12 148, 98 грн.;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 03.12.2018 № на суму 16 098,78 грн.;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 03.12.2018 № , якою зобов'язано ФОП ОСОБА_3 сплатити суму недоїмки з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 80 493,88 грн.

З 01.01.2015 Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 р. № 71-VIII запроваджено акцизний податок з роздрібного продажу підакцизних товарів, в тому числі на тютюнові вироби.

Відповідно пп.14.1.4 п.14.1 ст.14 ПК України, акцизний податок - непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції).

Згідно пп.212.1.11 п.212.1 ст.212 ПК України платником податку є особа - суб'єкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних товарів.

Підпунктом 14.1.212 п.14.1 ст.14 ПК України, визначено, що реалізацією суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, товарів, зазначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу,безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування.

Тобто, у відповідності до зазначених правових положень Податкового кодексу України акцизний податок є непрямим податком, що встановлюється у вигляді надбавки до ціни, оплачується покупцями при купівлі підакцизних товарів, а в бюджет вноситься продавцями таких товарів за визначеними Кодексом ставками.

Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, регулюється статтею 177 ПК України (в редакції, що була чинною протягом 2016 року).

Так, відповідно до пункту 177.2 статті 177 ПК України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Перелік витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності на загальній системі оподаткування, визначено у пункті 177.4 статті 177 ПК України. Серед вказаного переліку відсутній акцизний податок, включений до вартості товару та сплачений під час його придбання.

За приписами пункту 177.3 статті ПК України для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

Відповідно до визначення, що наводиться у підпункті 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до розділу V цього Кодексу

Природа непрямого податку, полягає в тому, що такий податок є частиною вартості товару (послуги), яку сплачує покупець товару або послуги, а особою, зобов'язаною перерахувати такий податок до бюджету, є продавець товару або послуги.

З аналізу зазначених норм, суд приходить до висновку, що при введенні обов'язку з 01.01.2015 року для суб'єктів підприємницької діяльності, що здійснюють роздрібний продаж підакцизних товарів, утримувати акцизний податок з покупців при продажу товарів та перераховувати його до державного бюджету, законодавцем чітко не було визначено порядок обліку акцизного податку, в результаті акцизний податок, який є транзитним, суб'єкти підприємницької діяльності повинні були включати до оподатковуваного доходу (ст. 177.2 ПКУ), але разом з тим не могли включати цей податок до витрат, так як в п. 177.4 ст. 177 ПКУ не передбачалось таких витрат як акцизний податок. В результаті, фізичні особи - підприємці при подачі декларації про майновий стан, оподаткували податком на доходи фізичних осіб та єдиним соціальним внеском акцизний податок, фактично відбувалось подвійне оподаткування.

З матеріалів справи слідує, що ФОП ОСОБА_3 з 01.01.2016 по 31.12.2016 року був платником акцизного податку, подавав до контролюючого органу декларації з акцизного збору, заниження або завищення сум акцизного податку не допускав. Зазначене також підтверджено відповідачем у п.2.7.2. Акту (а.с. 37).

Окрім вказаного, до матеріалів справи долучені платіжні доручення, що підтверджують сплату позивачем до бюджету акцизного податку за 2016 рік на загальну суму 3 223 428 грн., а саме платіжні доручення: №22 від 26.01.2016 на суму 222791,00 грн.; №56 від 26.02.2016 - 174653,00 грн.; №85 від 29.3.2016 - 181 329,00 грн.; №121 від 29.04. - 193 774,00 грн.; №154 від 27.05.2016 - 252 338,00 грн.; №191 від 29.06. - 282 740,00 грн.; №234 від 29.07.2016 - 290 083,00 грн.; №277 від 30.08.2016 - 347 213,00 грн.; №318 від 27.09.2016 - 327 104,00 грн.; №352 від 28.10.2016 - 281 289,00 грн.; №398 від 29.11.2016 - 392 512,00 грн.; №437 від 28.12.2016 - 277 582,00 грн.; №392 від 27.01.2017- 239 511,00 грн.

Законом України № 1797-VIII від 21.12.2016 «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні», який набув чинності із 01 січня 2017 року, внесенні зміни в Податковий кодекс України, згідно яких пункт 177.3 статті 177 доповнено підпунктом 177.3.1 в такій редакції: «не включаються до доходу фізичної особи-підприємця суми акцизного податку з реалізованих суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів».

Таким чином, з 01.01.2017 року законодавець чітко визначив, що акцизний податок з реалізованих суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів фізичною особою - підприємцем не включається до доходу.

Відсутність такого визначення до 01.01.2017 року не є підставою для віднесення акцизного податку, отриманого позивачем у 2016 році з реалізованих підакцизних товарів у сумі 3 223 428 грн. та сплаченого до бюджету, до його доходу, оскільки фактично позивач не отримав доходу, а правова природа податку на додану вартість та акцизного податку є однакова.

Тому суд погоджується з позицією позивача, що об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, який не може включати акцизний податок, так як цей податок є транзитним і не повинен включатися у загальний оподатковуваний дохід підприємця. Акцизний податок, який фактично збирає з покупців, адмініструє та сплачує приватний підприємець, не приносить йому будь-яких доходів, а навпаки - несе певні людські, матеріальні затрати та витрати часу.

Згідно з підпунктом 6.1 пункту 6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 року №290 не визнаються доходами такі надходження від інших осіб, зокрема, сума податку на додану вартість, акцизів, інших податків і обов'язкових платежів, що підлягають перерахуванню до бюджету й позабюджетних фондів.

Таким чином, з наведеного слід дійти висновку, що сума акцизного податку не є та не може визнаватися доходом фізичної особи-підприємця на загальній системі оподаткування, оскільки така сума не збільшує економічних вигод для підприємця, а тому не відповідає основному критерію поняття «дохід»; вимога щодо включення акцизного податку до доходу фізичної особи-підприємця прямо суперечить таким принципам податкового законодавства як єдиний підхід до встановлення податків та зборів та рівність усіх платників перед законом (недопущення будь-яких проявів податкової дискримінації), що закріплені у статті 4 ПК України.

Суд наголошує, що акцизний податок з реалізованих суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є доходом державного бюджету, а не підприємця; витрати з його сплати не є такими, що належать до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів від провадження господарської діяльності.

Доводи податкового органу стосовно включення акцизного податку до складу доходів підприємця основані виключно на аналізі граф Книги обліку доходів і витрат, без наведення конкретної норми права, яка порушена позивачем. Суд, зазначає, що метою ведення зазначеної Книги, є облік доходів і витрат підприємця, а не встановлення правил оподаткування.

Висновки суду підтверджуються правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 27 лютого 2018 року у справі №821/274/17.

Зважаючи на те, що висновки акту перевірки в частині заниження позивачем оподатковуваного доходу спростовані, всі наступні висновки контролюючого органу здійснені на його підставі є помилковими.

У розділі 2.7.1 акту перевірки зазначено, що перевіркою повноти відображення у звітності сум доходу, на які нараховується військовий збір, встановлено його заниження на суму 48595,94 грн.

Пунктом 16-1 підрозділу 10 "Інші перехідні положення" ПК України встановлено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Єдиною підставою для донарахування позивачеві основного зобов'язання та фінансових санкцій за платежем військовий збір став висновок контролюючого органу про заниження платником оподатковуваного доходу за 2016 рік.

У ході судового розгляду справи спростовані висновки акту перевірки в частині заниження позивачем оподатковуваного доходу на суму 3239728,96 грн., отже й податкове повідомлення-рішення від 03.12.2018 р. № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір в сумі 60744,94 грн. (в тому числі 48595,93 грн. - податкове зобов'язання, 12148,98 грн. - штрафні санкції) є протиправним та підлягає скасуванню.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI).

Відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Частиною 4 статті 5 Закону № 2464-VI передбачено, що обов'язки платників єдиного внеску виникають у осіб, зазначених в абзацах четвертому, шостому та сьомому пункту 1, пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - з початку провадження відповідної діяльності.

Згідно п.1 ч.2 ст.6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Пунктом 2 частини 1 статті 7 Закону № 2464-VI встановлено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Частинами 2, 3 статті 9 Закону № 2464-VI встановлено, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

В силу положень п.3 ч.11 ст.25 Закону № 2464-VI орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Зважаючи на те, що судом спростовані висновки акту перевірки про заниження ФОП ОСОБА_3 суми чистого оподатковуваного доходу за 2016 рік, отже і висновок контролюючого органу, викладений в п.2.5.4 Акту перевірки, щодо заниження позивачем єдиного внеску з сум доходу за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 року на суму 80493,88 грн. є неправомірним.

З огляду на викладене, податкова вимога про сплату боргу (недоїмки) від 03.12.2018 р. № , якою зобов'язано ФОП ОСОБА_3 сплатити суму недоїмки з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 80493,88 грн., та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 03.12.2018 р. № на суму 16098,78 грн. є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ст. 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Як визначено ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Звертаючись до суду із даним позовом, позивач сплатив судовий збір у загальній сумі 8762,63 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 18.12. 2018 року №396, №397, №398, №395 (а.с.3-6) , від 04.01.2019 №5 (а.с.61).

Оскільки суд задовольняє позов повністю, то на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, у сумі 8762,63 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 03.12.2018 року №, яким фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування" на суму 583 151,21 грн. основного платежу та застосовані штрафні санкції на суму 145 787,80 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 03.12.2018 року №, яким фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "військовий збір" в сумі 48 595,93 грн. основного платежу та застосовані штрафні санкції на суму 12 148,98 грн.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 03.12.2018 року № на суму 16 098,78 грн.

Визнати протиправним та скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про сплату боргу (недоїмки) від 03.12.2018 року № в сумі 80 493,88 грн.

Стягнути з Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі (73000, м.Херсон, пр-т Ушакова, 75, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_4, адреса: АДРЕСА_1) судовий збір у сумі 8762 (вісім тисяч сімсот шістдесят дві) грн. 63 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 04 березня 2019 р.

Суддя Ковбій О.В.

кат. 111030200