Справа № 813/3040/18
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про продовження процесуального строку

06 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/1600/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -ОСОБА_1
суддів -ОСОБА_2
ОСОБА_3

розглянувши заяву ПАТ "Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат" про продовження процесуального строку для усунення недоліків апеляційної скарги на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року у справі № 813/3040/18 за адміністративним позовом ПАТ "Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат" до Жидачівського відділення Стрийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою судді-доповідача Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2019 року апеляційну скаргу ПАТ "Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат" залишено без руху, у звязку з тим, що до апеляційної скарги додано документ про сплату судового збору не в повному розмірі, та надано десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення вказаних недоліків.

Як слідує з повідомлення про вручення поштового відправлення із штриховим ідентифікатором № 356, копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху вручено скаржнику 12 лютого 2019 року.

26 лютого 2019 року на адресу суду надійшла заява ПАТ "Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат" в якій апелянт зазначає про незаконність рішення суду апеляційної інстанції про необхідність сплати судового збору в розмірі, яка визначена з урахуванням ставки за подання позовної заяви майнового характеру.

Доводи заявника полягають в тому, що в позовній заяві позивач не ставить питання про повернення сплачених податків у бюджет держави, а ставить питання перерахнку сплачених платежів за інший період без повернення таких сум.

Відтак, позивач вважає, що оскільки суть спору у цій справі зводиться до залишення сплачених податків у державному бюджеті, а не повернення їх позивачу, то такий спір не можна розцінювати як майновий. Отже, на думку позивача сплачена ним сума судового збору за подання апеляційної скарги і адміністративного позову, як за спір немайнового характеру є вірною та достатньою.

Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 05 лютого 2016 року № 2 "Про судову практику застосування адміністративними судами окремих положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" у редакції Закону України від 22 травня 2015 року 484-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" визначено, що майновими є вимоги, для яких визначено ціну позову.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. За подання до суду таких заяв сплачується судовий збір згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір".

За змістом рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» положення Конвенції жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Таким чином з урахуванням цього та інших тверджень наведених в цьому рішенні Єавропейським судом, можна зробити висновок, що сплата єдиного соціального внеску і зарахування його податковим органом на інші цілі потенційно впливає на майновий стан позивача, такий зазнає негативних наслідків щодо свого майнового стану, так як буде змушений додатково сплатити суму єдиного соціального внеску.

Виходячи з цього спір у цій справі є майновим.

Крім того, суд апеляційної інстанції реагуючи на твердження заявника (апелянта), що визначення розміру судового збору за подання позову це прерогатива суду першої інстанції, звертає увагу заявника на норму пп. 2 п. 4 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", згідно з якою розмір судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду становить 150 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви. Тобто, в цій нормі чітко визначено "150 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви", а не ставки, яка сплачена при поданні позовної заяви. Отже, у суду апеляційної інстанції є повноваження визначити вірну ставку судового збору, яка підлягала сплаті при поданні позову з метою правильного обрахунку суми судового збору, який підлягає сплаті за подання апеляційної скарги.

Відповідно до частини другої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи наведене та з урахуванням доводів заяви апелянта, суд вважає за необхідне надати додатковий строк для усунення недоліків апеляційної скарги та продовжити його на 15 днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Керуючись статтею 121 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Продовжити строк для усунення ПАТ "Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат" недоліків апеляційної скарги на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року у справі № 813/3040/18, зазначених в ухвалі судді-доповідача Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2019 року, на 15 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
Ухвала підписана 06.03.2019 року ОСОБА_3