Справа № 400/2569/18
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/2569/18

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції:Мороз А.О.

Місце ухвалення: м. Миколаїв

Дата складання повного тексту: 14.11.18

Судова колегія П'ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Бітова А.І.

суддів - Лук'янчук О.В.

- Ступакової І.Г.

у зв'язку з неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, справа розглянута згідно п.2 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2018 року у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про скасування постанови,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2018 року Головне управління Пенсійного фонду (далі ГУПФ) України в Миколаївській області звернулося до суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції (далі ВПВР УДВС ГТУЮ) у Миколаївській області, УДВС ГТУЮ у Миколаївській області про скасування постанови від 03 жовтня 2018 року ВП №56664054 про накладення штрафу у розмірі 5 100 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що на виконання рішення суду проведено перерахунок пенсії ОСОБА_2, при цьому, на думку позивача, рішенням суду у справі №814/581/18 зобов'язання щодо одноразової виплати суми підвищення до пенсії на відповідача не покладалось. На даний час проведено виплату пенсії в межах виділених асигнувань, а в повному обсязі виплату буде проведено з 01 січня 2019 року згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі Постанова № 103). Відсутність коштів на повну виплату пенсії є поважною причиною невиконання рішення суду, тому постанову про накладення штрафу необхідно скасувати, оскільки рішення не виконано в повному обсязі з поважних причин.

Відповідачі позов не визнали, вказуючи, що позивач був зобов'язаний здійснити виплату за здійсненим перерахунком у повному обсязі, однак, позивач не виконав рішення суду у встановлений державним виконавцем строк, а тому постанова є правомірною.

Справу розглянуто за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2018 року у задоволенні позову ГУПФ України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) до ВПВР УДВС ГТУЮ у Миколаївській області (вул. Адміральська, 27/1, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 34889877), УДВС ГТУЮ у Миколаївській області (вул. Лягіна, 2, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 34889877) про скасування постанови від 03 жовтня 2018 року ВП № 56664054, відмовлено.

В апеляційній скарзі ГУПФ України в Миколаївській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги ГУПФ України в Миколаївській області зазначає, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки доводам позивача, що постанову про накладення на боржника штрафу державний виконавець виносить у разі невиконання рішення суду без поважних причин. Рішення суду щодо зобов'язання здійснити перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії управлінням виконано у повному обсязі. Виплата перерахованої пенсії за період 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року буде здійснюватися в порядку, встановленому Постановою №103.

Відзивів від ВПВР УДВС ГТУЮ у Миколаївській області та УДВС ГТУЮ у Миколаївській області на апеляційну скаргу не подано.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ГУПФ України в Миколаївській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 травня 2018 року у справі №814/581/18 задоволено позов ОСОБА_2 до ГУПФ України в Миколаївській області, яке набрало законної сили 05 червня 2018 року.

Згідно резолютивної частини вищезазначеного рішення суду ГУПФ України в Миколаївській області було зобов'язано провести перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 01 січня 2016 року, відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей", Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", Постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції".

08 червня 2018 року Миколаївський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист у справі №814/581/18.

На підставі заяви ОСОБА_2, посадовою особою відповідача прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №56664054. Згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження, Управління було зобов'язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів, про що надати документальні підтвердження.

11 липня 2018 року до відповідача надійшов лист ГУПФ України в Миколаївській області №5346/08, в якому позивач зазначив, що ним проведено перерахунок пенсії ОСОБА_2, а виплата різниці за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року буде виплачуватись в порядку передбаченому Постановою №103. У листі до відповідача позивач зазначив про повне фактичне виконання рішення суду, тому просило закінчити виконавче провадження на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження".

Державним виконавцем 03 жовтня 2018 року на підставі ст.ст. 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження" прийнято постанову про накладення штрафу на ГУПФ України в Миколаївській області на користь держави в сумі 5 100 грн. (300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), якою також зобов'язано відповідача виконати рішення суду протягом десяти робочих днів з моменту отримання постанови та попередження про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення. Зі змісту постанови вбачається, що ГУПФ України в Миколаївській області виконано рішення суду в частині перерахунку пенсії стягувачу.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач лише частково виконав рішення суду, а відтак оскаржувана постанова є правомірною і скасуванню не підлягає.

Судова колегія не погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Отже, виконавець зобов'язаний вжити усіх необхідних заходів щодо своєчасного і в повному обсязі виконання судового рішення.

Відповідальність за невиконання рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії передбачена ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до цієї норми у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, вказаною нормою встановлено визначальну ознаку для накладення на боржника штрафу, а саме не виконання рішення суду без поважних причин. При цьому, поважними, в розумінні Закону України "Про виконавче провадження", можуть вважатися об'єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що на час винесення державним виконавцем постанови про накладення штрафу 05 вересня 2018 року, рішення суду щодо зобов'язання здійснити перерахунок пенсії було виконано ГУПФ України в Миколаївській області та частково здійснено доплату. У повному обсязі рішення суду не виконано у зв'язку з відсутністю бюджетного фінансування.

Встановивши підстави не виконання судового рішення у повному обсязі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень пп.пп.4, 5 п.4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року №28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Тобто, виплати пенсій здійснюються Головним управлінням Пенсійного фонду України виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.

Згідно із Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженого указом Президента України від 06 квітня 2011 року №384/2011, Пенсійний фонд України готує пропозиції щодо формування та реалізації державної політики у сфері пенсійного забезпечення та соціального страхування, бере у межах своїх повноважень участь у розробленні прогнозних показників економічного і соціального розвитку України та проекту Державного бюджету України, планує свої доходи та видатки, здійснює ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення, розробляє проект бюджету Пенсійного фонду України, складає звіт про його виконання та подає їх в установленому порядку Міністру праці та соціальної політики для внесення на розгляд Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Так, відповідно до ст.ст. 23 та 116 БК України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов'язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Отже, виплата пенсій колишнім працівникам органів внутрішніх справ здійснюється виключно за рахунок коштів Державного бюджету України з відповідним бюджетним призначенням.

Згідно абз.1 п.3 Постанови №103 уряд України постановив перерахувати з 01 січня 2016 року пенсії, призначені згідно із Законом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №988. Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року.

Як вбачається з абз.2-4 п.3 Постанови №103, виплату перерахованих пенсій постановлено проводити з 01 січня 2018 року. Сума перерахованих пенсій для виплати за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 01 січня 2018 року та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в такому порядку:

- з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року;

- з 01 січня 2020 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.

Судова колегія зазначає, що постанови про накладення штрафу за невиконання судового рішення можуть бути винесені лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Встановлені обставини справи, які не заперечувались відповідачем, свідчать про те, що перераховані позивачем суми пенсії за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року, на виконання судового рішення, не були виплачені стягувачу виключно у зв'язку з відсутністю державного асигнування.

Такі підстави не виконання судового рішення суд апеляційної інстанції вважає поважними, оскільки грошові кошти у вигляді перерахованої пенсії, яка належить стягувачу, не є власністю позивача, не знаходяться на його рахунках. Фактичне, у повному обсязі виконання судового рішення, можливо лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку про неможливість стверджувати про невиконання позивачем судового рішення, в частині фактичної виплати перерахованої пенсії, без поважних причин, що б було правовою підставою для застосування штрафу, який передбачено ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження".

Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що право особи, тобто стягувача, на здійснення перерахунку пенсії не може ставитися в залежність від бюджетних асигнувань, а органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань, оскільки у спірному випадку йдеться не про право особи на перерахунок пенсії, а про правові підстави для застосування до позивача штрафних санкцій, як до установи яка здійснює пенсійні виплати у визначеному законодавством порядку. При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що накладення штрафу, у такому випадку, не захищає право особи на отримання пенсії, яка фактично може бути виплачена за наявності відповідних бюджетних асигнувань.

Крім того, правова позиція з приводу того, що невиконання судового рішення Управлінням в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, підтверджена постановою Верховного Суду від 24 січня 2018 року по справі №К/9901/1598/18, 405/3663/13-а.

За таких обставин, судова колегія доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог ГУПФ України в Миколаївській області і, відповідно, необхідність їх задоволення.

Судова колегія не змінює розподіл судових витрат (ст. 139 КАС України).

Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судова колегія, керуючись п.п.3, 4 ч.1 ст. 317 КАС України вважає необхідним, скасовуючи рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ГУПФ України в Миколаївській області.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст. 315, п.п.3, 4 ч.1 ст. 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2018 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким позов Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області від 03 жовтня 2018 року ВП №56664054 про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області в сумі 5 100 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 березня 2019 року.

Головуючий: Бітов А.І.
Суддя: Суддя: Лук'янчук О.В. Ступакова І.Г.