Справа № 813/3073/18
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2019-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/3073/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі :

головуючого - судді Кухар Н.А.

секретаря судового засідання Шавель М.М.

за участю:

представник позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за позовом фізичної особи- підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень, рішень про застосування штрафних фінансових санкцій,

в с т а н о в и в:

ФОП ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, у якому згідно заяви від 07.02.2018 року про збільшення позовних вимог просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 25.06.2018 року № НОМЕР_1, яким нараховано грошове зобовязання на суму 1249165,04 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 25.06.2018 року № НОМЕР_2, яким застосовано штрафну санкцію у розмірі 170 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 25.06.2018 року № НОМЕР_3, яким застосовано штрафну санкцію у розмірі 510 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 25.06.2018 року № НОМЕР_4, застосовано штрафну санкцію у розмірі 510 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 25.06.2018 року № НОМЕР_5, яким нараховано грошове зобовязання на суму 1156634,3 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 25.06.2018 року № НОМЕР_6, яким нараховано суму штрафу у розмірі 462653, 5 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 25.06.2018 року № НОМЕР_7, яким нараховано грошове зобовязання на суму 86745, 58 грн;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 25.06.2018 року № НОМЕР_8, яким застосовано штрафну санкцію у розмірі 28132, 55 грн;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 25.06.2018 року № НОМЕР_9, яким застосовано штраф у розмірі 170 грн;

- визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Львівській області від 25.06.2018 року № НОМЕР_10, якою зобовязано сплатити борг (недоїмку) на суму 190817, 94 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 12.07.2018 року № НОМЕР_11.

Ухвалою від 16.07.2018 року відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі.

Протокольною ухвалою суду від 10.10.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позовні вимоги мотивовані тим, відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_3 За результатами проведеної перевірки контролюючим органом складено акт. Не погоджуючись із актом перевірки, позивачем подано заперечення, які розглянуті за відсутності представника позивача, що суперечить вимог податкового законодавства. Щодо виявлених порушень на підставі яких складено оскаржені повідомлення-рішення, розрахунки податкових зобовязань та рішення про застосування штрафних санкцій зазначає, що такі прийняті без дослідження первинних бухгалтерських документів, а шляхом вибіркового аналізу податкових накладних. ФОП ОСОБА_3 були надані всі первинні документи, а висновки акту перевірки зроблені на підставі неправильно сформованих реєстрів податкових накладних. Відповідачем також не взято до уваги технологічні карти, рецептури, залишки сировини та готової продукції.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, з підстав викладених у позовній заяві, просила позов задоволити.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву від 03.08.2018 року. Зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення, рішення про застосування штрафних фінансових санкцій є правомірними та такими, що прийняті у відповідності до закону. Звертає увагу, що контролюючим органом під час проведення перевірки надано вимогу щодо представлення документів податкового та бухгалтерського обліку, однак такі представлені не були, про що складено акт.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

Згідно з виски з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань ОСОБА_3 зареєстрований як фізична особа підприємець (РНОКПП НОМЕР_12).

Головним управлінням ДФС у Львівській області проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, укладення трудових відносин з працівниками, за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року.

31.05.2018 року контролюючим органом складено акт № 1370/13-07/НОМЕР_12 про результати проведено документалї ьнопланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, укладення трудових відносин з працівниками, за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року.

Не погоджуючись із актом перевірки ФОП ОСОБА_3 надіслав заперечення до акту від 31.05.2018 року № 1370/13-07/НОМЕР_12.

Головне управління ДФС у Львівській області листом від 22.06.2018 № 22661/10-13-01-13-07 повідомило позивача, що висновки акту документальної планової виїзної перевірки від 31.05.2018 року № 1370/13-07/НОМЕР_12 є обгрунтованими та не підлягають скасуванню.

На підставі акту перевірки від 31.05.2018 року № 1370/13-07/НОМЕР_12 Головним управлінням ДФС у Львівській області винесено податкове повідомлення-рішення від 25.06.2018 року № НОМЕР_1, яким нараховано грошове зобовязання на суму 1249165,04 грн; податкове повідомлення-рішення від 25.06.2018 року № НОМЕР_2, яким застосовано штрафну санкцію у розмірі 170 грн; податкове повідомлення-рішення від 25.06.2018 року № НОМЕР_3, яким застосовано штрафну санкцію у розмірі 510 грн; податкове повідомлення-рішення від 25.06.2018 року № НОМЕР_4, застосовано штрафну санкцію у розмірі 510 грн; податкове повідомлення-рішення від 25.06.2018 року № НОМЕР_5, яким нараховано грошове зобовязання на суму 1156634,3 грн; податкове повідомлення-рішення 25.06.2018 року № НОМЕР_6, яким нараховано суму штрафу у розмірі 462653, 5 грн; податкове повідомлення-рішення від 25.06.2018 року № НОМЕР_7, яким нараховано грошове зобовязання на суму 86745, 58 грн; податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 25.06.2018 року № НОМЕР_8, яким застосовано штрафну санкцію у розмірі 28132, 55 грн; рішення від 25.06.2018 року № НОМЕР_9, яким застосовано штраф у розмірі 170 грн; вимогу від 25.06.2018 року № НОМЕР_10, якою зобовязано сплатити борг (недоїмку) на суму 190817, 94 грн; податкове повідомлення-рішення від 12.07.2018 року № НОМЕР_11.

Не погоджуючись із оскаржуваним податковими повідомленнями-рішеннями, рішенням про застосування штрафних фінансових санкцій, вимогою ГУ ДФС У Львівській області позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі - Податковий кодекс).

Відповідно до ст. 15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Приписами п. 177.1 ст. 177 Податкового кодексу України встановлено, що доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1статті 167 цього Кодексу.

Згідно з п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно до п.167.1 ст. 167 Податкового кодексу України ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у звязку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Перевіркою встановлено, що згідно поданої позивачем за 2016 рік уточнюючої податкової декларації про майновий стан і доходи від 21.08.2017 р. № та розрахунку податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів отриманих само зайнятою особою, позивачем задекларовано вартість документально підтверджених витрат, пов»язаних із господарською діяльністю на загальну суму 7068531,66 грн.

Проведеною перевіркою встановлено, що за перевірений період, а саме за 2016 рік згідно бази «Архіву електронної звітності» підсистеми «Єдиного реєстру податкових накладних» позивачем зареєстровано податкових накладних на придбання товару для виробництва кондитерських виробів на загальну суму 3198364,32 грн. Згідно підсистеми «Єдиного реєстру податкових накладних» позивачем за 2016 рік зареєстровано податкових накладних на реалізацію товару кондитерських виробів на загальну суму 1354171,50 грн. Різниця у 2016 році між вартістю придбаної сировини для виробництва кондитерських виробів та вартістю реалізованих кондитерських виробів, з врахуванням технологічних карт та рецептури по виготовленню кондитерських виробів, які надавались до перевірки становить 1844192,82 грн.

За 2017 рік згідно поданої позивачем податкової декларації про майновий стан і доходи від 09.02.2018 р. № та розрахунку податкових зобов»язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів отриманих самозайнятою особою, позивачем задекларовано вартість документально підтверджених витрат, пов»язаних із господарською діяльністю на загальну суму 6131180,98 грн.

Проведеною перевіркою встановлено, що за перевірений період, а саме за 2017 рік згідно бази «Архіву електронної звітності» підсистеми «Єдиного реєстру податкових накладних» позивачем зареєстровано податкових накладних на придбання товару для виробництва кондитерських виробів на загальну суму 3780209,80 грн. Згідно підсистеми «Єдиного реєстру податкових накладних» позивачем за 2017 рік зареєстровано податкових накладних на реалізацію товару кондитерських виробів на загальну суму 997865,43 грн. Різниця у 2017 році між вартістю придбаної сировини для виробництва кондитерських виробів та вартістю реалізованих кондитерських виробів, з врахуванням технологічних карт та рецептури по виготовленню кондитерських виробів, які надавались до перевірки становить 2782344,37 грн.

До перевірки позивач представив оборотно-сальдову відомість по рахунку 20 (залишки товаро-матеріальнх цінностей) за період з січня 2016 по грудень 2017 р, де встановлено, що залишки товаро-матеріальних цінностей станом на 01.01.2016 р. становить 3789757,27 грн., станом на 31.12.2017 р.-3227767,76 грн.

Враховуючи наведене та згідно представлених до перевірки документів, а саме банківських виписок, рахунків, видаткових та податкових накладних, оборотно-сальдової відомості по рахунку 20 за період з січня 2016 по грудень 2017 р. перевіркою встановлено завищення документально підтверджених витрат, пов»язаних з виробництвом кондитерських виробів на суму 4626537,19 грн., в т.ч. за 2016 р. на суму 1844192,82 грн., за 2017 на суму 2782344,37 грн.

Як встановлено у судовому засіданні Головним управління ДФС у Львівській області аналізувались реєстри податкових накладних придбаної сировини для кондитерських виробів та реалізованої готової продукції кондитерських виробів, однак згідно технологічних карт продукції сировина, яка закуповувалась протягом 2016 року використовувалась як для виробництва кондитерських виробів, так і для виробництва хлібобулочних виробів, які відповідачем не аналізувались. Отже, відповідачем здійснено розрахунок без врахування технологічних карт, вибірково, а тому такий розрахунок є недостовірним.

Суд зазначає, що відповідачем не враховано оборотно-сальдові відомості по 20 рахунку станом на 01.01.2016 р. та станом на 31.12.2017 р. та наявність готової продукції, яка перебувала на складі готової продукції та складі глибокої заморозки, а також ту продукцію, яка ще не реалізована та відображена на рахунку 26 «готова продукція».

Крім того, відповідно до банківських виписок, сума надходжень на рахунок позивача відповідає задекларованій сумі одержаного доходу за 2016 р. 7088683,38 грн без пдв.

Під час перевірки відповідачем сформовано вимогу ФОП ОСОБА_3 «Про представлення документів» від 10.05.2018 року № 16962/10/13-01-13-07-15 та складено акт про ненадання документів до перевірки від 18.05.2018 року, а саме накладні, видаткові накладні про факт реалізації товаро-матеріальних цінностей кондитерських виробів та товаро-транспортні накладні щодо транспортування товару.

Відповідно до п.44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Згідно з п.44.3 ст.44 Податкового кодексу України платники податків зобовязані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, повязаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

У разі ліквідації платника податків документи, визначені пунктом 44.1 цієї статті, за період діяльності платника податків не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу), що передували даті ліквідації платника податків, в установленому законодавством порядку передаються до архіву.

Приписами п. 44.5 ст.44 Податкового кодексу України встановлено, що у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов'язаний у п'ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації.

Платник податків зобов'язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.

У разі неможливості проведення перевірки платника податків у випадках, передбачених цим підпунктом, терміни проведення таких перевірок переносяться до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах визначених цим підпунктом строків.

Згідно з п. 44.6 ст. 44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Так як, судом встановлено, що відповідачем при проведенні перевірки не враховано наявність готової продукції, яка перебувала на складі готової продукції та складі глибокої заморозки, а також ту продукцію, яка ще не реалізована та відображена на рахунку 26 «готова продукція», а отже, така продукція не реалізована, а тому у позивача не може бути документів на її реалізацію та транспортування.

Отже, судом встановлено, що податкові повідомлення-рішення від 25.06.2018 р. № НОМЕР_1, №, №, №, №, рішення від 25.06.2018 р. №, від 12.07.2018 р. № та вимога від 25.06.2018 р № НОМЕР_10, винесені відповідачем неогрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Згідно з п. «в» п.176.1 ст.176 Податкового кодексу України платники податку зобов'язані подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов'язковим.

На вимогу контролюючого органу та в межах його повноважень, визначених законодавством, платники податку зобов'язані пред'являти документи і відомості, пов'язані з виникненням доходу або права на отримання податкової знижки, обчисленням і сплатою податку, та підтверджувати необхідними документами достовірність відомостей, зазначених у податковій декларації з цього податку.

Приписами п. 177.5, п.177.11 ст. 177 Податкового кодексу України встановлено, що фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи.

Фізичні особи - підприємці подають річну податкову декларацію у строк, визначений підпунктом 49.18.5 пункту 49.18 статті 49 цього Кодексу, в якій поряд з доходами від підприємницької діяльності мають зазначатися інші доходи з джерел їх походження з України та іноземні доходи.

Відповідно до пп. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України Податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - підприємців - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Пунктом 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Згідно з актом перевірки 31.05.2018 № 1370/13-07/НОМЕР_12 встановлено перекручування даних в податковій декларації про майновий стан і доход за 2016 рік, оскільки подані з нульовими показниками за 2016 рік. 21.08.2017 виявивши помилку в декларації за 2016 рік ФОП ОСОБА_3 подав уточнення до декларації.

У податковому повідомленні-рішенні від 25.06.2018 року № НОМЕР_2 зазначено, що таке винесено на підставі п.120.1 ст.120 ПК України.

Згідно п. 120.1 ст.120 ПК України неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов'язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Як вбачається позивачем своєчасно подано податкову декларацію про майновий стан і доход за 2016 рік, виявивши помилку в декларації за 2016 рік ФОП ОСОБА_3 подав уточнення до декларації 21.08.2017 р. Податкове повідомлення-рішення винесене за перекручення даних в податковій декларації, однак п.120.1 ПК України регулює питання накладення штрафу за неподання або несвоєчасне подання податкових декларацій, що не було допущено позивачем, а, отже, податкове повідомлення-рішення від 25.06.2018 року № НОМЕР_2 підлягає скасуванню.

Згідно з податковим повідомленням-рішенням Головного управління ДФС у Львівській області від 25.06.2018 року № НОМЕР_4, встановлено порушення п. «б» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України та застосовано штрафну санкцію у розмірі 510 грн.

Відповідно до п. «б» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Відповідно до п. 119.2 ст.119 ПК України неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми отриманої оплати від фізичних осіб за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов'язань платника податку та/або до зміни платника податку тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_3 не в повному обсязі відобразив у податковій звітності суми нарахованого та виплаченого доходу фізичним особам-підприємцям (ознака доходу 157), фізичним особам податкового розрахунку за формою 1 ДФ( а.с.48 т.3), отже, оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено правомірно.

Відповідно до рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 25.06.2018 року № НОМЕР_9 встановлено порушення п.7 ч.11 ст.25 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», яким застосовано штраф у розмірі 170 грн.

Відповідно до п.7 ч.11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: 7) за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої цим Законом, органом доходів і зборів здійснюється накладення штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожне таке неподання, несвоєчасне подання або подання не за встановленою формою.

Судом встановлено, що за 2016 рік ФОП ОСОБА_3 несвоєчасно подав звіт про суми нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування фізичними особами-підприємцями. За 2016 рік позивачем подано звіт 09.02.2018 за № НОМЕР_13, проте термін подачі звіту 09.02.2017 року. Позивачем не надано доказів на спростування порушення терміну подачі звіту, а тому оскаржуване рішення винесене у відповідності до законодавства.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як закріплено частиною другою статті 2 КАС України, У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень, закріплених частиною 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як зазначено частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Отже, розглянувши усі подані документи і матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню частково.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 72,77,94, 241 -246 КАС України , суд

в и р і ш и в :

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень, рішень про скасування штрафних фінансових санкцій - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 25.06.2018 року № НОМЕР_1, від 25.06.2018 року № НОМЕР_2, від 25.06.2018 року № НОМЕР_3, від 25.06.2018 року № НОМЕР_5, від 25.06.2018 року № НОМЕР_6, від 25.06.2018 року № НОМЕР_7, від 12.07.2018 року № НОМЕР_11, рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 25.06.2018 року № НОМЕР_8 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нараховано єдиного внеску; вимогу Головного управління ДФС у Львівській області від 25.06.2018 року № НОМЕР_10.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (79003, м. Львів, вул.. Стрийська, 35, 3) на користь ФОП ОСОБА_3 (81340, Львівська область, Мостиський район, м. Судова Вишня, вул. Загороди, 46 РНОКПП НОМЕР_12)судовий збір в сумі 13334 (тринадцять тисяч триста тридцять чотири) гривень 50 (пятдесять) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Львівський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 04 березня 2019 року.

Суддя Кухар Н.А.