Справа № 420/462/19
Суддя: Кравченко М.М.
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/462/19
УХВАЛА

05 березня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кравченка М.М.;

за участі:

секретаря судового засідання Кушкань Т.В.;

позивача ОСОБА_1;

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника Головного управління Національної поліції в Одеській області про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність, стягнення 65466,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність, стягнення 65466,00 грн.

15.02.2019 року через канцелярію суду від представника Головного управління Національної поліції в Одеській області надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. В клопотанні представник відповідача просить суд залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 у звязку з пропущенням строку позовної давності.

В обґрунтування поданого клопотання представник Головного управління Національної поліції в Одеській області зазначив, що в позовній заяві ОСОБА_1 посилається на КЗпП, яким передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Посилання позивача на частину 2 статті 233 КЗпП України про те, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної без обмеження будь-яким строком, не може враховуватися як доказ та обґрунтування позову, оскільки вимога ОСОБА_1 - стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку не є стягнення грошового забезпечення, а є компенсацією за час затримки. Ті кошти, які хоче стягнути з ГУНП в Одеській області ОСОБА_1 не є грошовим забезпеченням, адже останній після звільнення не працював, не виконував ніяких функціональних обовязків, тобто підстав для забезпечення його грошовим забезпеченням не було. Таким чином, в даній справі строком позовної давності є загальний строк, визначений ч.1 ст.122 КАС України, а саме 6 місяців з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. ОСОБА_1 було порушено вказану вище норму КАС України, а саме подання позовної заяви зі спливом 3-х місяців, а тому така заява повинна бути залишена без розгляду.

В письмових поясненнях на клопотання позивач зазначив, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обовязок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать, в разі невиконання такого обовязку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. Проаналізувавши зміст приписів чинного законодавства України, можна зробити висновок про те, що в разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці працівник має право без обмежень будь-яким строком звернутись до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи здійснив роботодавець нарахування таких виплат.

05.03.2019 року в судовому засіданні представник відповідача підтримав подане клопотання та просив залишити позов без розгляду, позивач заперечував проти залишення позову без розгляду.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність, стягнення 65466,00 грн. слід залишити без розгляду з огляду на наступне.

В позовній заяві ОСОБА_1 просить суд: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо не здійснення остаточного розрахунку в день звільнення зі служби в поліції відносно ОСОБА_1; стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки належної до виплати доплати за службу в нічний час при звільненні ОСОБА_1 зі служби у поліції в розмірі 65466,00 грн.

Згідно з ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

В позовній заяві позивач зазначає, що Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 30.06.2017 року № 1069 о/с його, старшого сержанта поліції ОСОБА_1, помічника чергового чергової частини Хаджибеївського відділення поліції Суворовського відділу поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області звільнено зі служби в поліції з 30 червня 2017 року за п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням). В період часу з 07.11.2015 року по 30.06.2017 року він перебував на посадах помічника чергового чергової частини Суворовського відділу поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області, яка передбачає службу у складі добового наряду та виконання службових обов'язків у нічний час. У зв'язку з не нарахуванням та невиплатою доплати за службу в нічний час за період служби в поліції з листопада 2015 року по червень 2016 року включно в ГУНП в Одеській області позивач та ще троє пенсіонерів поліції звернулися з колективним зверненням до Голови Комітету з питань законодавчого забезпечення правоохоронної діяльності Верховної Ради України ОСОБА_3 З метою парламентського контролю наше колективне звернення було надіслано до розгляду до Національної поліції України. Після цього пенсіонерам поліції та діючим працівникам поліції, які працюють в черговій частині Суворовського ВП в м. Одесі ГУШТ в Одеській області, була нарахована та виплачена доплати за службу в нічний час за період з листопада 2015 року по червень 2016 року включно, про що його особисто повідомлено листом від 10.05.2018 року вих. № 1705/29/2/01-2018 Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції України. Згідно виписки по картковому рахунку, сформованої AT «Приватбанк» від 21.01.2019 року, доплату за службу в нічний час у розмірі 1161,49 грн. Головним управлінням Національної поліції в Одеській області було виплачемо лише 26.04.2018 року. З метою нарахування та отримання середньомісячного грошового забезпечення (середнього заробітку) за весь час затримки виплати доплати за службу в нічний час в останній день служби в полії (30.06.2017 року) позивач звернувся до начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області зі зверненням, яке було зареєстровано в Головному управлінні Національної поліції в Одеській області від 12.12.2018 року та надіслано на розгляд до Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Одеській області. Листом ОСОБА_4 в Одеській області № 14/11-841 від 26.12.2018 року було відмовлено в виплаті середньомісячного грошового забезпечення (середнього заробітку) за весь час затримки виплат доплати за службу в нічний час з дня звільнення (30.06.2017 року) по 26.04.2018 року. Позивач вказує, що в день його звільнення зі служби в поліції (30.06.2017 року) належна сума до виплати доплати за службу в нічний часу розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час в розмірі 1161,49 грн. виплачена не була, остаточний розрахунок по виплаті доплати за службу в нічний час проведено 26.04.2018 року.

З урахуванням зазначеного, ОСОБА_1 ще до 26.04.2018 року був обізнаний про не здійснення Головним управлінням Національної поліції в Одеській області остаточного розрахунку з ним під час звільнення.

Суд погоджується з позивачем, що за загальним правилом стягнення заборгованості грошового забезпечення (заробітної плати) строком не обмежено.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 року № 8-ри/2013(справа № 1-13/2013) за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення положень ч.2 ст.233 Кодексу законів про працю України, ст.ст.1, 12 Закону України «Про оплату праці» у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, що йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Тобто, стягнення заборгованості грошового забезпечення (заробітної плати) строком не обмежено.

Згідно з п.п.11-12 Розділу І Порядку та умовами виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260, грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення. Виплата одноразових додаткових видів грошового забезпечення здійснюється, якщо звернення про їх отримання надійшли до закінчення трьох років з дня виникнення права на їх отримання. Звернення поліцейського щодо неправильної виплати грошового забезпечення розглядаються в установленому законодавством України порядку.

Разом з цим, як вже було зазначено, належне позивачу грошове забезпечення (доплата за службу в нічний час у розмірі 1161,49 грн.) було виплачене відповідачем 26.04.2018 року за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно з ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Суд погоджується з відповідачем, що вимога позивача про стягнення середнього заробітку за весь час затримки належної до виплати доплати за службу в нічний час при звільненні зі служби у поліції за період з дня звільнення 30.06.2017 року по день фактичного розрахунку 26.04.2018 року в розмірі 65466,00 грн. не є стягненням грошового забезпечення, на яке позивач мав право та яке не було йому виплачено своєчасно при звільненні, а є компенсацією за час затримки розрахунку. Це є свого роду відповідальність роботодавця за несвоєчасно проведені розрахунки при звільненні.

Тому, на думку суду, до вказаних правовідносин необхідно застосовувати встановлений законом строк звернення до суду з позовом.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що в даному випадку щонайпізніше 26.04.2018 року позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Однак, до суду з вказаним позовом позивач звернувся лише 28.01.2019 року.

Таким чином, з сукупного аналізу матеріалів справи та з урахуванням встановлених законодавством приписів щодо строку звернення до суду вбачається, що позивач пропустив строк звернення до суду з позовом.

Суд зазначає, що дотримання строків звернення до суду з позовом є однією з обовязкових передумов ефективності адміністративних проваджень щодо строку розгляду адміністративних справ, оскільки захист прав, свобод та інтересів осіб безпосередньо залежить від меж їх реалізації у часі. Провадження в адміністративних судах, як спосіб захисту цих прав, базується на процесуальних принципах та забезпечується чітко регламентованими строками. Дотримання цих строків впливає на права та обов'язки учасників адміністративних правовідносин, спонукаючи їх до своєчасного здійснення наданих їм прав чи виконання покладених на них обовязків.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс та інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії», справа «Голдер проти Сполученого Королівства»).

Показовою в питанні застосування строку позовної давності в контексті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є справа «Gradescolo S.R.L. проти Молдови». У цій справі Суд послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обовязком для країн, які підписали Конвенцію. Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно повязано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Відповідно до ч.3 ст.123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Разом з цим, в судовому засіданні позивач не заявляв будь-яких клопотань про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням відповідних підстав.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне залишити без розгляду позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність, стягнення 65466,00 грн. у звязку з пропуском строків звернення до суду.

Керуючись ст.ст.122, 123, 240, 243, 248 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити клопотання представника Головного управління Національної поліції в Одеській області.

2. Залишити без розгляду позов ОСОБА_1 (2-й провулок Богдана Хмельницького, 5, с. Великий Дальник, Біляївський р-н., Одеська обл., 67688, РНОКПП НОМЕР_1) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (вул. Академіка Флатова, 15-А, м. Одеса, 65080, ідентифікаційний код 40108740) про визнання протиправною бездіяльність, стягнення 65466,00 грн.

Порядок і строки оскарження ухвали визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Ухвала набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.256 КАС України.

Повний текст ухвали складено 06 березня 2019 року.

Суддя М.М. Кравченко