Справа № 540/2544/18
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/2544/18

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Ковбій О.В.,

при секретарі: Васильєвій В.В.,

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Акціонерного товариства "Таврійська будівельна компанія" до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Акціонерне товариство «Таврійська будівельна компанія» (далі АТ «ТБК», позивач) звернулось до суду з вказаним позовом, у якому, з урахуванням уточнень від 21.12.2018 року просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 25.05.2018 р. відповідно до якого застосовано штраф в розмірі 10% у сумі 15917,46 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 25.05.2018 р. відповідно до якого застосовано штраф в розмірі 20% у сумі 29996,58 грн.;

- визнати протиправним та скасувати пеню в сумі 1699,53 грн. нарахованої за податковими повідомленнями-рішеннями №5 від 25.05.2018 р. та № від 25.05.2018 року.

Обґрунтовуючи свою правову позицію позивач зазначив, що 20.08.2018 року під час користування електронним сервісом ДФС «Електронний кабінет платника податків» щодо стану розрахунків з орендної плати за землі ПАТ «Таврійська будівельна компанія», виявлено нарахування ПАТ «Таврійська будівельна компанія» недоїмки в розмірі 46066,21грн., пені в розмірі 1699,53грн., залишок несплаченої пені в розмірі 377,38грн.

У звязку з відсутністю, на думку позивача, у ПАТ «Таврійська будівельна компанія» заборгованості з орендної плати за землі, підприємство листом вих. № 279/04 від 23.08.2018р. звернулося до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі - відповідач, ГУ ДФС України у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі) в якому просило повідомити відповідно до яких документів проведено зазначене нарахування.

24.09.2018р. позивач отримав від відповідача відповідь № 10208/10/21-22-17-02-16 від 18.09.2018р. відповідно до якої відповідачем 15.06.2018 року в інтегровану картку платника орендної плати за землю було внесені як узгоджені податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 25.05.2018р. яким позивачу було нараховано штрафні санкції за порушення строку сплати грошового зобовязання з орендної плати з юридичних осіб в сумі 29 996,58грн. та № НОМЕР_2 від 25.05.2018р. яким позивачу було нараховано штрафні санкції за порушення строку сплати грошового зобовязання з орендної плати з юридичних осіб в сумі 15 917,46грн. та нараховано пеню в сумі 1699,53грн. (залишок несплаченої пені 377,38грн.).

При цьому вказані податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 25.05.2018р. та № НОМЕР_2 від 25.05.2018р. не могло набути статусу узгодженого, оскільки дані рішення контролюючого органу позивачем не отримувались. В подальшому позивачу донарахувались за цими неузгодженими податковими рішеннями пеню.

Позивач вважає, що у звязку з не направленням відповідачем зазначених податкових рішень, позивач був позбавлений права на їх оскарження, що в подальшому призвело до неправомірного з боку відповідача включення в інтегровану картку ПАТ «Таврійська будівельна компанія» штрафних санкцій та пені.

Також, позивач стверджує, що 24.12.2014 року ухвалою Господарського суду Херсонської області введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, з чого позивач робить висновок про неможливість нараховувати йому неустойку, штрафні санкції та пеню, в тому числі за порушення податкового законодавства. Вказане, на думку позивача, свідчить про наявність підстав для постановлення судового рішення про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень № від 25.05.2018 року та НОМЕР_1 від 25.05.2018 року.

Ухвалою суду від 17.12.2018 року вказана заява була залишена без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків.

21.12.2018 року недоліки позовної заяви були усунуті позивачем, у зв'язку з чим ухвалою суду від 26.12.2018 року провадження у справі відкрито, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 24.01.2019 року.

17.01.2019 року представником відповідача подано відзив на позов, згідно якого позовні вимоги відповідач не визнає з таких підстав.

Так, Головним управлінням ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі при проведенні камеральної перевірки встановлено несвоєчасність сплати Позивачем самостійно задекларованих грошових зобовязань по орендній платі.

На підставі зазначеної перевірки складено акт камеральної перевірки від 07.05.2018 №001447/21-22-12-05/32702078, який направлено поштовим звязком, відповідно до поштового повідомлення рекомендованого листа ПАТ «Таврійська будівельна компанія» акт отримано 15.05.2018. Заперечення до акту камеральної перевірки до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі не надходили.

Контролюючим органом 25.05.2018 року сформовано податкові повідомлення-рішення з орендної плати з юридичних осіб №, № та з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки №. Податкові повідомлення-рішення було направлено поштовим звязком рекомендованим листом, які отримано ПАТ «Таврійська будівельна компанія» 05.06.2018, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення.

Вказану перевірку відповідач вважає проведеною в порядку та у спосіб передбачений законом, а податкові повідомлення-рішення, прийняті за результатом перевірки такими, що не підлягають скасуванню.

Щодо тверджень про існування мораторію на нарахування штрафів та пені відносно зобовязань позивача відповідач вказує, що нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій з усіх видів заборгованості за зобов'язаннями, строк виконання яких настав після порушення справи про банкрутство та введення мораторію, припиняється згідно з ч. 1 ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» лише з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Підсумовуючи викладене, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Від представника позивача 24.01.2019 року надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неотриманням відзиву на позов та необхідністю підготовки відповіді на відзив.

Ухвалою суду від цієї ж дати розгляд справи відкладено на 14.02.2019 року.

14.02.2019 року до суду надано відповідь на відзив, у якому представник позивача стверджує про обґрунтованість заявлених ним позовних вимог. В якості доводу посилається на неотримання ним спірних податкових повідомлень-рішень.

В судове засідання, призначене на 14.02.2019 року сторони зявились, у звязку з необхідністю отримати додаткові докази у справі протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено на 26.02.2019 року.

В судовому засіданні, призначеному на вказану дату сторони зявились.

Представник АТ «ТБК» на задоволенні позову наполягав, з підстав викладених в позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечувала, посилаючись на доводи, викладені в відзиві на позов.

Розглянувши надані сторонами документи, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, судом встановлено.

АТ ТБК є юридичною особою, основний вид діяльності позивача за КВЕД 23.61 виготовлення виробів із бетону для будівництва.

05.05.2018 року на підставі пп.20.1.4, 20.1.18, 20.1.19 п.20.1 ст.20, пп. 54.3.3 п.54.3 ст.54, п.75.1 ст.75 ПК України посадовими особами ГУ ДФС у Херсонській області проведено камеральну перевірку ПАТ «ТБК» з питання своєчасності сплати орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки визначеного податковими деклараціями за 2015, 2016, 2017, 2018 роки.

За результатами перевірки складено акт Про результати камеральної перевірки ПАТ «ТБК» з питання своєчасності сплати орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки визначеного податковими деклараціями за 2015, 2016, 2017, 2018 роки.

Висновком акту перевірки є порушення підприємством п.287.3 ст. 287 ПК України несвоєчасно сплачено податкові зобовязання по орендній платі за земельні ділянки державної або комунальної власності. А також пп.266.10.1 п.266.10 ст.266 ПК України підприємством не своєчасно сплачено податкові зобовязання на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Висновки акту перевірки №001447/21-22-12-05/32702078 від 07.05.2018 року стали підставою для винесення податкових повідомлень-рішень:

- № НОМЕР_2 від 25.05.2018 року, яким за затримку на 30,28,28,28,25,1,1 календарних днів сплати грошового зобовязання в сумі 159174,60 грн. зобовязано сплатити штраф у розмірі 10% на суму 15917,46 грн.

- № НОМЕР_1 від 25.05.2018 року, яким за затримку на 154,123,93,62,59,32 календарних днів сплати грошового зобовязання в сумі 149982,90 грн. зобовязано сплатити штраф у розмірі 20% на суму 29996,58 грн.

- № від 25.05.2018 року, яким за порушення строку сплати суми грошового зобовязання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за затримку на 3,3 календарних дні сплати грошового зобовязання в сумі 623,40 грн. зобовязано сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 62,34 грн.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (п.1.1. ст.1 ПК України).

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - ПК України) камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні від 21 грудня 2016 року №1797-VIII підпункт 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України доповнено абзацом другим такого змісту:

"Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах".

Відповідно до Прикінцевих положень цей Закон набирає чинності з 1 січня 2017 року.

Сторонами не заперечується, що перевірявся період з січня 2016 року по квітень 2018 року, але перевірка здійснювалась в 2018 році за правилами абзацу другого пп.75.1.1 п.75.1 ст.75 ПК України. Граничним терміном сплати податкових зобовязань по орендній платі за земельні ділянки, визначених в податкових деклараціях № від 20.02.2015 року та № від 09.02.2016 року є 30.01.2016 року та 30.03.2016 року відповідно. Датою сплати за вказаними деклараціями є 24.02.2016 року та 31.03.2016 року.

Тобто, на дату настання граничного терміну сплати задекларованого ним зобовязання та на дату виконання позивачем зазначеного обовязку предметом камеральної перевірки не могли бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

В Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999р. №1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Таким чином, з 01 січня 2017 року податковий орган має право проводити камеральні перевірки, зокрема щодо своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання. Натомість події січня-березня 2016 року не можливо перевіряти за допомогою норм законодавства які вступили в силу з 01 січня 2017 року та яких не було на момент настання граничного терміну сплати задекларованих податкових зобовязань та сплати за цими зобовязаннями.

Згідно п. 76.1 ст. 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Як випливає із змісту цих норм, предметом камеральної перевірки є перевірка даних податкової звітності, за результатами якої встановлюється наявність або відсутність: помилок (порушень) у податковій звітності; неподання (несвоєчасного подання) податкової звітності.

Однак, з наявного в матеріалах справи акта перевірки вбачається, що предметом її дослідження була не податкова звітність позивача, а своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання.

Проте, суд вважає, що своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання у 2016 році не є тим об'єктом, який підлягає вивченню податковим органом шляхом проведення камеральної перевірки, оскільки не є даними податкової звітності, що відповідає припису абз. 2 п. 76.1 ст. 76 ПК України.

Натомість правовідносини 2017 2018 років вже могли бути предметом камеральної перевірки.

Також, перевірці в межах даної судової справи підлягає дотримання відповідачем норм Податкового кодексу України в частині дотримання контролюючим органом порядку оформлення результатів перевірки, передбаченого ст. 86 ПК України.

Так, за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. (п.86.2 ст. 86 ПК України).

Податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові. (п.42.1, 42.2 ст.42 ПК України).

Суд погоджується, що чинними нормами ПК України не встановлено обовязку контролюючого органу направляти на адресу платника податку кореспонденцію з описом вкладення у поштове відправлення, проте зазначений факт не звільняє субєкт владних повноважень від обовязку в разі виникнення спору довести суду та сторонам факт направлення, в даному випадку акту перевірки та винесених на підставі його висновків податкових повідомлень-рішень на адресу позивача.

Пунктом 86.7 ст. 86 ПК України передбачено, що у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом п'яти робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв'язку з необхідністю з'ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу.

У разі якщо платник податків виявив бажання брати участь у розгляді його заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів, зазначивши про це в запереченні та/або листі про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, контролюючий орган зобов'язаний повідомити такому платнику податків про місце і час проведення такого розгляду. Таке повідомлення надсилається платнику податків не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від нього заперечень та/або листа про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, але не пізніше ніж за чотири робочі дні до дня їх розгляду. Повідомлення має бути надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Участь керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу у розгляді заперечень платника податків до акта перевірки є обов'язковою. Такі заперечення є невід'ємною частиною акта (довідки) перевірки.

Рішення про визначення грошових зобов'язань приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Платник податків або його законний представник може бути присутнім під час прийняття такого рішення.

Контролюючим та іншим державним органам забороняється використовувати акт перевірки як підставу для висновків стосовно взаємовідносин платника податків з його контрагентами, якщо за результатами складення акта перевірки податкове повідомлення-рішення не надіслано (не вручено) платнику податків або воно вважається відкликаним відповідно до статті 60 цього Кодексу.

Податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків. (п.86.8 ст. 86 ПК України)

Таким чином ПК України забезпечено, серед іншого, право особи на ознайомлення з актом, можливість подання заперечень на нього. В свою чергу від наявності у відповідача доказів направлення підприємству Акту перевірки залежить його право на прийняття податкових повідомлень-рішень та дата його прийняття.

Тобто, ГУ ДФС України в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі має забезпечити наявність належних та допустимих доказів виконання ним обовязку щодо направлення в адресу позивача акту камеральної перевірки №001447/21-22-12-05/32702078 від 07.05.2018 року та податкових повідомлень-рішень №, НОМЕР_1, НОМЕР_3.

ГУ ДФС України в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі як доказ здійснення направлення на адресу відповідача акту та податкових повідомлень-рішень надано рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень №452/734 та №038/184.

Надаючи оцінку вказаним документам, як носіям доказової інформацію суд зазначає наступне. Так, по-перше, з наданих доказів не вбачається, що саме направлено в адресу позивача. Повідомлення №038/184 взагалі не містить дати подання поштового відправлення до організації поштового звязку. Сам акт перевірки №001447/21-22-12-05/32702078 від 07.05.2018 року, який мав бути направлений одним з зазначених поштових відправлень містить місце для проставлення відмітки про його направлення поштою, проте відповідної відмітки не має. Також, акт не містить відміток й про складені за його висновками податкові повідомлення-рішення.

По-друге, судом перевірено стан поштових відправлень з індексними номерами №452/734 та №038/184 за допомогою сервісу підприємства поштового звязку ПАТ «Укрпошта» за електронним посиланням https://ukrposhta.ua/vidslidkuvati-forma-poshuku. За результатами перевірки по всім чотирьом зазначеним індексним номерам встановлено відсутність даних щодо них, оскільки вони не зареєстровані в системі (результати пошуку долучено до матеріалів справи).

На підставі викладеного, у сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено факт направлення в адресу ПАТ «ТБК» ані акту перевірки №001447/21-22-12-05/32702078 від 07.05.2018 року, ані податкових повідомлень-рішень №, НОМЕР_1, НОМЕР_3.

Таким чином, протиправність проведення камеральної перевірки в частині правовідносин, що мали місце до 2017 року, відсутність доказів направлення в адресу позивача акту перевірки обумовлює безпідставність визначення податкового правопорушення і, як наслідок цього, безпідставність застосування штрафу.

Наведене є підставою для визнання спірних податкових повідомлень-рішень протиправними та такими що підлягають скасуванню.

Згідно п.57.4 ст.57 ПК України, пеня та штрафні санкції, нараховані на суму грошового зобов'язання (її частку), скасовану за результатами адміністративного чи судового оскарження, також підлягають скасуванню, а якщо такі пеня та санкції були сплачені, вони підлягають зарахуванню в рахунок погашення податкового боргу, грошових зобов'язань або поверненню в порядку, встановленому статтею 43 цього Кодексу.

З урахуванням того, що даним судовим рішенням визнається протиправними та скасовуються податкові повідомлення-рішення № та НОМЕР_1 від 25.05.2018 року, то й нарахована на них сума пені підлягає скасуванню на підставі зазначеної норми ПК України, отже й в додатковому рішенні суду з цього приводу необхідності не має.

Таким чином, позовні вимоги АТ «ТБК» в частині визнання протиправним та скасування пені задоволенню не підлягають.

Стосовно позиції позивача про встановлення мораторію на задоволення вимог кредиторів, встановленого ухвалою господарського суду Херсонської області від 24 грудня 2014 року в справі №923/1804/14, суд зазначає наступне.

Так, судом встановлено, що Господарський суд Херсонської області 24.12.2014 порушив провадження по справі №923/1804/14 про банкрутство ПАТ «ТБК» та ввів мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до частин першої та третьої статті 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів:

забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах;

забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій;

не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій;

зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію;

не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Наведені норми регулюють правовідносини, які виникли між боржником і кредиторами у зв'язку з неспроможністю боржника виконати після настання встановленого строку існуючі зобов'язання, і спрямовані на відновлення платоспроможності боржника або його ліквідацію з метою здійснення заходів щодо задоволення визнаних судом вимог кредиторів.

З порушенням провадження у справі про банкрутство не пов'язується завершення підприємницької діяльності боржника, він має право укладати угоди, у нього можуть виникати нові зобов'язання.

З аналізу зазначених норм вбачається, що дія мораторію поширюється лише на задоволення вимог конкурсних кредиторів.

Таким чином, що стосується зобов'язань поточних кредиторів, то за цими зобов'язаннями згідно із загальними правилами нараховується неустойка (штраф, пеня), застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

За своєю правовою природою фінансові та економічні санкції є додатковими зобов'язаннями, похідними від основного зобов'язання, а тому оскільки мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), які виникли після введення мораторію, то і не припиняє заходів, спрямованих на їх забезпечення.

Перевірка діяльності позивача охоплювала період 2016-2018 років, проте податкові зобов'язання та штрафні санкції були нараховані податковими повідомленнями рішеннями від 25.05.2018. Таким чином, податкові зобов'язання, визначені контролюючим органом, виникли у позивача після введення дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, а тому доводи АТ «ТБК», щодо неправомірності таких дій з підстав наявності мораторію є необгрунтованими. Також, недоречним є посилання позивача на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові у справі № 826/14361/16 від 24.01.2019 року, оскільки в ній містяться покликання на норми, що втратили чинність на момент виникнення спірних правовідносин.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч.2 ст.77 КАС України).

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі Компанія Вестберґа таксі Актіеболаґ та Вуліч проти Швеції Суд визначив, що …адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління..

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.74 КАС України)

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Позивач належними доказами частково підтвердив правомірність своїх вимог.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 6 ,9, 12, 14, 44, 229, 139, 241 - 246, 250, 255 КАС України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 25.05.2018 р. відповідно до якого застосовано штраф в розмірі 10% у сумі 15917,46 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 25.05.2018 р. відповідно до якого застосовано штраф в розмірі 20% у сумі 29996,58 грн.

В інший частині позову відмовити.

Стягнути з Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі (73000, м.Херсон, пр-т Ушакова, 75, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Публічного акціонерного товариства "Таврійська будівельна компанія" (73011, м.Херсон, вул. Адмірала Макарова, 203, ) судовий збір у сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп..

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 04 березня 2019 р.

Суддя Ковбій О.В.

кат. 111030000