Справа № 363/3431/18
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2019-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 363/3431/18 Головуючий у І інстанції - Котлярова І.Ю.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Земляної Г.В., Лічевецького І.О.,

при секретарі: Андрієнко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, згідно з ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 15 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві лейтенант поліції Шестопал Антона Володимировича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до Вишгородського районного суду Київської області з адміністративним позовом до Інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві лейтенант поліції Шестопал Антона Володимировича, в якому просив визнати протиправними дії Відповідача при винесені постанови НК № 581033 від 14.08.2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності; скасувати постанову НК № 581033 від 14.08.2018 року про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 14.08.2018 року він рухався на транспортному засобі Mitsubishi Outlander ХL державний номерний знак НОМЕР_1 із с. Нові Петрівці у напрямку м. Києва. В районі м. Києва вул. Вишгородська, 85В був зупинений інспектором патрульної поліції Шестопал А.В. Підійшовши до його автомобіля інспектор висловив вимогу пред'явити йому документи, а саме водійське посвідчення, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс обов'язкової цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів і повідомив, що він порушив вимогу дорожньої розмітки 1.1. та перетнув суцільну смугу дорожньої розмітки. Позивачем було запропоновано інспектору розглядати справу про адміністративне правопорушення. Зазначив, що оскільки Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено лише два випадки коли працівник поліції має право перевіряти страховий поліс, а саме складання протоколу та оформлення матеріалів ДТП, у зв'язку із чим пред'явив інспектору лише водійське посвідчення та свідоцтво про реєстрації ТЗ. Перевіривши документи інспектор було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у розмірі 425 гривень. Вважає дану постанову незаконною, оскільки при винесенні даної постанови Відповідачем порушено ряд процесуальних вимог до провадження в справі про адміністративні правопорушення, а саме ст. 278, 279 КУпАП, в справі відсутні будь які докази як власне події самого адміністративного правопорушення, так і його вини а також дану постанову винесено з грубим порушенням як його прав так і з порушенням вимог чинного законодавства.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 15 листопада 2018 року адміністративний позов задоволено.

Постанову інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві лейтенанта поліції Шестопал Антона Володимировича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 581033 від 14.08.2018 року скасовано.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В апеляційній скарзі Відповідач не погоджується з рішенням суду першої інстанції, та посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Зокрема, Відповідач зазначає, що відсутність полісу у водія виключає його право на керування транспортним засобом. Тобто, поліс має бути предметом перевірки при встановленні права особи на керування транспортним засобом. При цьому, суд першої інстанції не взяв до уваги те, що Позивач особисто визнає у своїй позовній заяві той факт, що він не пред'явив поліс, оскільки не був зобов'язаний виконувати вимогу.

Позивачем відзив на апеляційну скаргу не подавався.

За приписами частини 5 статті 286 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки учасники справи у судове засідання не з'явились.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, 14 серпня 2018 року о 16 год. 25 хв. на м. Київ, вул. Вишгородська 85В, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, керуючи транспортним засобом Mitsubishi Outlander ХL державний номерний знак НОМЕР_1 перетнув суцільну горизонтальну лінію дорожньої розмітки та не мав при собі полісу (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1. ґ) ПДР.

14 серпня 2018 року Інспектором Управління патрульної поліції у м. Києві лейтенантом поліції Шестопал А.В. було винесено постанову НК № 581033 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності по ст. 126 ч. 1 КУпАП України у вигляді штрафу у розмірі 425, 00 грн.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що автомобіль НОМЕР_2 на час складання постанови був застрахований в ПАТ «Страхова група «ТАС» за полісом № АК/9281659 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 07.09.2017 року. Відповідачем не було надано жодного доказу ні Позивачу на його вимогу при прийнятті оскаржуваної постанови, ні суду щодо відсутності у Позивача полісу та правомірності винесеної постанови серії НК № 581033 від 14.08.2018 року. Суд першої інстанції дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 581033 від 14.08.2018 року скасуванню.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його необґрунтованим з огляду на таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

За приписами статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями статті 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Статтею 14 Закону України від 30 червня 1993 року № 3353-XII «Про дорожній рух» вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями).

Крім того, статтею 16 зазначеного Закону визначено основні права та обов'язки водія транспортного засобу якими, зокрема вказано, що водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Підпунктом «ґ» п. 2.1 ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно підпункту «а» п. 2.4 ПДР, на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до 2.1. ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв'язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон);

в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах - дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції;

г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил;

ґ) поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення);

д) у разі встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю" - документ, що підтверджує інвалідність водія або пасажира (крім водіїв з явними ознаками інвалідності або водіїв, які перевозять пасажирів з явними ознаками інвалідності).

Статтею 9 КУпАП зазначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень частини 1 статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 21.3. ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам

органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

За приписами ч. 21.4. ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, відсутність полісу у водія виключає його право на керування транспортним засобом. Тобто, поліс може бути предметом перевірки при встановленні права особи на керування транспортним засобом, а вищевказані норми встановлюють повноваження працівника поліції щодо перевірки поліса.

Колегія суддів зазначає, що імперативними нормами ч. 1 ст. 126 КпАП України передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та є самостійним складом правопорушення.

З огляду на дану норму закону та факт не пред'явлення на вимогу працівників поліції полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, про що Позивач не заперечує та зазначає у своїй позовній заяві, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що автомобіль НОМЕР_3 на час складання постанови був застрахований, Відповідачем не було надано доказу щодо відсутності у Позивача полісу.

Щодо посилання Позивача на те, що Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено лише два випадки коли працівник поліції має право перевіряти страховий поліс, а саме складання протоколу та оформлення матеріалів ДТП, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до пункту 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3, 5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1-126,) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У відповідності до вимог частини 3 статті 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене статтею 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Аналіз положень статті 258 КУпАП дає підстави для висновку про надання Національній поліції права не складати протокол про вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно на ці правовідносини поширюється положення частини четвертої статті 258 КУпАП, коли уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Таким чином, під час оформлення матеріалів про адміністративні порушення за вчинення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі, передбачених статтями 126 КУпАП, у працівників Національної поліції відсутній обов'язок складати протокол про адміністративне правопорушення.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верхового Суду від 08 листопада 2018 року у справі № 725/2755/17 (№ К/9901/5670/17).

На підставі вище зазначеного колегія суддів дійшла висновку, що постанова НК № 581033 у справі про адміністративне правопорушення від 14.08.2018 року відповідає вище переліченим вимогам, а тому ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до діючого законодавства, адміністративне стягнення накладено уповноваженою посадовою особою на підставі встановлення в діях Позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Суд першої інстанції на вищенаведене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглянувши доводи Департаменту патрульної поліції викладені в апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено при неповному з'ясуванні обставин справи та з помилковим застосуванням норм матеріального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 229, 238, 241, 242, 243, 271, 272, 286, 308, 310, 311, 319, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 15 листопада 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві лейтенант поліції Шестопал Антона Володимировича про скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Г.В.Земляна

І.О. Лічевецький