Справа № 0640/3532/18
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2019-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року м.Житомир

справа № 0640/3532/18

категорія 111020200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Горовенко А.В.,

за участю секретаря судового засідання Демчук О.М.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1 (за довіреністю від 17.10.2018);

представника відповідача - ОСОБА_2 (на підставі ордеру ЖТ №44680 від 28.02.2019),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул. Мала Бердичівська, 23, адміністративну справу за позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області до Приватного підприємства "Укрпалетсистем" про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна, здійснення адміністративного арешту коштів, -

встановив:

Головне управління Державної фіскальної служби у Житомирській області звернулося до суду з позовом, в якому просить:

- підтвердити обґрунтованість адміністративного арешту майна платника податків - Приватного підприємства "Укрпалетсистем" застосованого на підставі рішення в.о. начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області від 31.05.2018 №03/14-06;

- здійснити адміністративний арешт коштів на рахунках платника податків Приватного підприємства "Укрпалетсистем". згідно з переліком.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач під час проведення податковим органом фактичної перевірки не допустив посадових осіб контролюючого органу - Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області до проведення перевірки, про що складено відповідний акт. Вказане, на думку позивача, є підставою для застосування заходів, передбачених статтею 94 Податкового кодексу України (далі - ПК України), а саме - арешту коштів на рахунках платника податків - відповідача.

Позивач вважає, що відповідно до вимог п.п.94.6.2 п.94.6 ст.94 Податкового кодексу України арешт коштів на рахунках платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення органу державної фіскальної служби до суду.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 10.07.2018 провадження у справі відкрито. Справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 09.08.2018 за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з ухвалою суду від 09.08.2018 клопотання Приватного підприємства «Укрпалетсистем» про зупинення провадження у справі задоволено, зупинено провадження в адміністративній справі №0640/3532/18 до набрання законної сили судовим рішенням Житомирського окружного адміністративного суду в адміністративній справі №806/2433/18.

Відповідно до ухвали суду від 10.12.2018 у зв"язку з усуненням обставин, які стали підставою для зупинення провадження у справі №0640/3532/18, провадження поновлено та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 04.01.2019.

Згідно з довідкою від 04.01.2019 розгляд справи відкладено на 01.02.2019, у зв"язку з перебуванням головуючого судді у відпустці.

Відповідно до довідки від 01.02.2019 розгляд справи відкладено на 28.02.2019, у зв"язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді з 29.01.2019 по 07.02.2019.

Представник позивача в судовому засіданні 28.02.2019 позов підтримала та просила його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечувала у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву від 01.08.2018 (за вх.№15911/18).

В обґрунтування своєї правової позиції зазначає, що наказ на підставі якого здійснено вихід на перевірку реалізовано не було, а тому він втратив чинність.

Також зазначає, що арешт коштів на рахунках платника податків у якості складової загального арешту майна, відрізняється процедурою застосування, саме тому застосування арешту коштів є можливим лише у разі існування арешту майна, застосованого згідно з п.94.2 ст.94 ПК України на підставі рішення керівника контролюючого органу про арешт коштів, обґрунтованість якого має бути підтверджена судом.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що Головним управлінням Державної фіскальної служби у Житомирській області видано наказ №1005 від 24.05.2018 "Про проведення фактичної перевірки" відповідно до якого наказано провести фактичну перевірку діяльності Приватного підприємства "Укрпалетсистем" з 30 травня 2018 року тривалістю 10 діб, за останні три роки діяльності, за місцем фактичного провадження діяльності платника податків за адресою: Житомирська область, Брусилівський район, с.Йосипівка, вул.Житомирська, 197 (а.с.31).

30 травня 2018 року посадовими особами органу державної фіскальної служби вручено оператору АЗС ПП "Укрпалетсистем" ОСОБА_3 (Житомирська область, Брусилівський район, с.Йосипівка, вул.Житомирська, 197) наказ "Про проведення фактичної перевірки" №1005 від 24.05.2018 та направлення на перевірку №1050 та №1051 від 24.05.2018 (а.с. 32, 33).

Однак посадова особа АЗС ПП "Укрпалетсистем" відмовила у допуску представників контролюючого органу до проведення перевірки, про що уповноваженими особами позивача 30.05.2018 складено акт №234/06-30-14-06 про відмову у допуску до фактичної перевірки АЗС №17 ПП "Укрпалетсистем" () за адресою: Житомирська область, Брусилівський район, с.Йосипівка, вул.Житомирська, 197 (а.с.34).

Не погоджуючись із наказом "Про проведення фактичної перевірки" №1005 від 24.05.2018 Приватне підприємство "Укрпалетсистем" оскаржило його в судовому порядку.

Відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05.07.2018 у справі №806/2433/18, залишеною без змін згідно з постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23.11.2018, у задоволенні позову ПП "Укрпалетсистем" до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання протиправним та скасування наказу №1005 від 24.05.2018, - відмовлено (а.с.85-91).

31 травня 2018 року о 16 год 00 хв виконуючим обов"язків начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області прийнято рішення №03/14-06 про застосування адміністративного арешту майна платника податків ПП "Укрпалетсистем" відповідно до якого вирішено застосувати умовний адміністративний арешт платника податків ПП "Укрпалетсистем" на підставі п.п.94.2.3 п.94.2 ст.94 Податкового кодексу України «платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу» (а.с.37).

Позивач вважає, що відмова у допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки є підставою для накладення арешту на кошти, які перебувають на рахунках ПП "Укрпалетсистем" відповідно до положень п.п.94.6.2 п.94.6 ст.94 Податкового кодексу України, тому звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), (далі - ПК України) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з підпунктом 75.1.3. ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Пунктами 80.1 та 80.2 статті 80 ПК України визначено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав.

Відповідно до п.80.5 ст.80 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 Податкового кодексу України.

Пунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

Згідно з пунктом 81.2 статті 81 ПК України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Загальна процедура і підстави застосування адміністративного арешту органами державної фіскальної служби визначені статтею 94 Податкового кодексу України, у відповідності до пункту 94.2 якої арешт майна може бути застосовано, зокрема, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Пунктом 94.1 статті 94 ПК України визначено, що адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Отже, нормами статті 94 Податкового кодексу України врегульовано застосування будь-якого адміністративного арешту незалежно від предмета такого арешту.

Водночас чинне законодавство послідовно розмежовує порядок накладення адміністративного арешту на майно платника податків, відмінне від коштів, та арешту коштів платника податків.

Адміністративний арешт майна платника податків відповідно до пункту 94.10 статті 94 Податкового кодексу України накладається за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Натомість арешт коштів на рахунку платника податків відповідно до абзацу другого підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення органу контролюючого органу до суду.

Наведені норми кореспондуються з приписом пункту 94.4 статті 94 Податкового кодексу України, згідно з якою арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків. Зі змісту цієї норми випливає, що компетенція щодо накладення арешту майна належить контролюючому органу, але така компетенція не поширюється на арешт коштів платника податку, який накладається за рішенням лише суду на підставі звернення контролюючого органу.

Також розрізняється порядок зняття арешту, накладеного на майно платника податків, та арешту коштів на рахунках платника податків.

Адміністративний арешт майна платника податків припиняється: 1) або у зв'язку з відсутністю протягом 96 годин рішення суду про підтвердження обґрунтованості такого арешту (підпункт 94.19.1 пункту 94.19 статті 94 Податкового кодексу України); 2) або на підставі рішення контролюючого органу про звільнення майна з під арешту, яке приймається протягом двох робочих днів, що настають за днем, коли контролюючому органу стало відомо про виникнення підстав для припинення адміністративного арешту (пункт 94.20 статті 94 Податкового кодексу України).

При цьому підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, є універсальними та визначені пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України, обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються з однакових підстав, але розрізняються процедурою застосування - або за рішенням керівника контролюючого органу (щодо майна, відмінного від коштів) або за рішенням суду (арешт коштів).

Зазначене випливає із системного тлумачення правових норм, які містяться у статті 94 Податкового кодексу України. Ці норми регулюють як правовідносини, що виникають при накладенні адміністративного арешту майна, так і арешту коштів платника податків, причому зміст правового регулювання викладається в єдиному контексті.

Аналогічну позицією висловлює і Вищий адміністративний суд України в листі від 29.04.2013 року № 642/12/13-13 "Щодо застосування адміністративного арешту коштів".

При цьому, визначальним при вирішенні питання щодо наявності підстав для арешту коштів є з'ясування наявності законних підстав для проведення документальної перевірки платника податків.

Загальна процедура застосування адміністративного арешту майна платника податків регулюється Порядком застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №632 від 14.07.2017, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 02.08.2017 за №948/30816 (далі - Порядок), (у редакції чинній на момент винесення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 1 розділу VII Порядку арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду у разі звернення контролюючого органу до суду.

Згідно з пунктом 3 розділу VII Порядку для застосування арешту коштів на рахунку платника податків контролюючий орган подає до суду позовну заяву в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, у день прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків.

Тобто, арешт коштів платника податків які знаходяться на рахунках у банках з метою забезпечення виконання платником податків його обов'язків визначених законом здійснюється після прийняття рішення контролюючий орган про застосування адміністративного арешту майна платника податків.

Крім того, згідно з приписами підпункту 94.19.1 пункту 94.19 статті 94 ПК України адміністративний арешт вважається припиненим, оскільки відсутнє рішення про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту, яке мало бути прийнято судом протягом 96 годин з моменту застосування арешту.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що крім права контролюючого органу звертатись з вказаним позовом до суду, у контролюючого органу існує і певний обов'язок по дотриманню порядку, як то звернення до суду саме у день прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків та надання належних і допустимих доказів того, що у платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.05.2018 у справі №820/2312/17.

Додатково суд зазначає, що враховуючи вимоги статті 94 Податкового кодексу України, Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1398 від 07 листопада 2011 року, які визначають арешт коштів на рахунках платника податків у якості складової загального арешту майна, що відрізняється виключно процедурою застосування, застосування арешту коштів є можливим лише у разі існування арешту майна, застосованого згідно з пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України.

Доказів підтвердження у судовому порядку обґрунтованості арешту майна підприємства згідно з пунктом 94.10 статті 94 Податкового кодексу України податковим органом не надано, підстави для застосування арешту коштів на відкритих рахунках підприємства відсутні, оскільки такий арешт є лише складовою загального арешту майна.

Крім того, частиною четвертою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Зважаючи на викладене, суд дійшов до висновку, що законодавством чітко встановлена не тільки процесуальна можливість на звернення до суду із законодавчо визначеним предметом позову, що складає суть вимог, а і наявність підстав (умов), за яких існує правова можливість для задоволення таких вимог.

В даному випадку такими правовими підставами (умовами) є саме, або наявність податкового боргу, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

У той же час, для звернення з позовними вимогами щодо накладення арешту на кошти, що знаходяться в банку на рахунках платника податків з підстав не допуску перевіряючих до перевірки, не є передбаченою правовою підставою визначеною положеннями податкового законодавства для накладання арешту на кошти, які перебувають на рахунках товариства, відкритих в банківських установах.

Відповідно до частин 1 та 2статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч.5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

У задоволенні позову Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області (вул.Юрка Тютюнника,7, м.Житомир, 10003, ) до Приватного підприємства "Укрпалетсистем" (вул. Березюка,15, с.Ушомир, Коростенський р-н, Житомирська обл., 11571, ) про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна, здійснення адміністративного арешту коштів, - відмовити.

Вступну та резолютивну частини рішення складено у нарадчій кімнаті і проголошено 28 лютого 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.В. Горовенко

Рішення складено у повному обсязі 07 березня 2019 року.