Справа № 532/2577/18
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2019-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 р.Справа № 532/2577/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Донець Л.О.,

Суддів: Гуцала М.І. , Бенедик А.П. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспектора 1-ї роти батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Іськова Віталія Михайловича на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 13.12.2018 року (головуючий суддя І інстанції: Мороз Т.М.) по справі № 532/2577/18

за позовом ОСОБА_2

до Інспектора 1-ї роти батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції лейтенант поліції Іськова Віталія Михайловича

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

26.10.2018 року ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Інспектора 1-ї роти батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції Полтавської області Департаменту патрульної поліції Іськова Віталія Михайловича (далі - відповідач), в якому просить суд, скасувати постанову серії ЕАВ №602841 від 16.09.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складену відповідачем відносно позивача, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27.11.2018 року позов задоволено.

Скасовано постанову відповідача серії ЕАВ № 602841 від 16.09.2018 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП, та провадження у справі закрито на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27.11.2018 року скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.03.2019 року апеляційну скаргу залишено без задоволення.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27.11.2018 року по справі №532/2303/18 залишено без змін.

27 листопада 2018 року від позивача до суду першої інстанції надійшла заява про розподіл судових витрат по справі №532/2303/18 .

03 грудня 2018 року повторно від представника позивача Яременка О.Є. до суду першої інстанції надійшла заява про ухвалення додаткового рішення та приєднання доказів до матеріалів справи для вирішення питання про судові витрати по справі №532/2303/18.

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 13.12.2018 року заяву представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Яременко Олега Євгеновича про ухвалення додаткового рішення - задоволено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 1601,68 грн. (одна тисяча шістсот одна грн. 68 коп.).

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 13.12.2018 року по справі № 532/2577/18 скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні заяви представника позивача.

В обґрунтування своїх доводів апеляційної скарги, відповідач посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення поданої заяви.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивачем 27.11.2018 р. під час судового розгляду подана заява про розподіл судових витрат по справі № 532/2303/18.

На підтвердження розміру витрат позивача на правничу допомогу в розмірі 1601,68 грн., представником позивача надано: договір про надання правової допомоги № 100 від 26.10.2018 року; доручення на надання правової допомоги по договору про надання правової допомоги від 26.10.2018 року; протокол виконання договору про надання правової допомоги № 100 від 26.10.2018 року; акт про приймання-передачу виконаних робіт (наданих послуг) з правової допомоги згідно договору про надання правової допомоги № 100 від 26.10.2018 року; рахунок-фактура № 100 від 27.11.2018 року, розрахунок витрат від 27.11.2018 року; банківська квитанція про оплату вказаних послуг в сумі 1 601, 68 грн.

Задовольнивши заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення, суд першої інстанції дійшов до висновку про про наявність достатніх правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1601,68 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 4 ст. 134 КАС України зазначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Вимоги заяви представника позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів вважає обґрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ч. 3 ст. 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 року № 5076-VI встановлено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об'єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Згідно з п.п. 1, 2, 6 ч.1 та ч. 2 ст. 19 вказаного вище закону, до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз'яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Пунктом 6 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз'яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов'язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов'язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов'язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

З матеріалів справи вбачається, на підтвердження витрат з оплати правничої допомоги, наданої протягом розгляду справи в суді першої інстанції, представником позивача надано: договір про надання правової допомоги № 100 від 26.10.2018 року; доручення на надання правової допомоги по договору про надання правової допомоги від 26.10.2018 року; протокол виконання договору про надання правової допомоги № 100 від 26.10.2018 року; акт про приймання-передачу виконаних робіт (наданих послуг) з правової допомоги згідно договору про надання правової допомоги № 100 від 26.10.2018 року; рахунок-фактура № 100 від 27.11.2018 року, розрахунок витрат від 27.11.2018 року; банківська квитанція про оплату вказаних послуг в сумі 1 601, 68 грн.

Згідно з актом виконаних робіт, відповідно до умов договору про надання правової допомоги № 100 від 26.10.2018 року: надано правову інформацію, консультацію і роз'яснення з правових питань в кількості 1,3 год., в сумі 239 грн. 33 коп., складено документи правового характеру в кількості 3 год. 25 хв., в сумі 598 грн. 33 коп., та надано інші види правової допомоги в кількості 4,15 год., в сумі 764 грн. 01 коп., що разом складає 1 601 грн. 68 коп.

Квитанцією АТ «Полтава-банк» від 30.11.2018 року № 10842, підтверджено внесення коштів позивачем ОСОБА_2 на рахунок Адвокатського об'єднання «Адвокат», гонорар про надання правової допомоги № 100 від 26.10.2018 року.

У відповідності до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

В своїй апеляційній скарзі, відповідач зазначає, що судом першої інстанції ухвалено додаткове судове рішення по справі № 532/2577/18, за номером якого рішення суду першої інстанції не приймалось, ухвалу про відкриття провадження за № 532/2577/18 суд першої інстанції не постановив.

Колегія суддів, враховуючи вказані доводи зазначає, що сумнівів щодо ідентифікації зареєстрованої справи судом першої інстанції за № 532/2577/18, у сторін при поданні процесуальних документів не виникало.

Крім того, апеляційна скарга містить посилання на відсутність в адміністративному позові, на час звернення до суду першої інстанції, посилань позивача на укладення договору на надання правової допомоги, враховуючи вказане колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 7 ст. 139 КАС України, визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, матеріали справи свідчать, що з заявою про розподіл судових витрат позивач звернувся до суду першої інстанції 27.11.2018 року по справі № 532/2303/18, до закінчення судових дебатів у справі.

Докази про розмір витрат, які позивач сплатив у зв'язку з розглядом справи, надано представником позивача Яременко О.Є. до суду першої інстанції разом з заявою про ухвалення додаткового рішення 03.12.2018 року по справі № 532/2303/18, тобто протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду.

Щодо доводів апеляційної скарги про не співмірність судових витрат та ціни позову, то колегія суддів вказує на таке.

Згідно з ч. ч. 5, 6, 7 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п'ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Крім того, щодо співмірності судових витрат та ціни позову, колегія суддів посилається на вже зазначений вище Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», так, згідно з пунктом 4 частини першої ст.1 зазначеного Закону, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно ст. 19 зазначеного вище Закону, до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз'яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз'яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов'язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Верховного Суду від 22 грудня 2018 року по справі № 826/856/18.

Враховуючи надані до суду першої інстанції представником позивача докази на виконання договору про надання правової допомоги № 100 від 26.10.2018 року (а.с. 7), колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість вимог щодо відшкодування витрат, понесених на професійну правничу допомогу.

Крім цього, колегія суддів враховує те, що до суду першої інстанції від відповідача заява про зменшення розміру витрат на правову допомогу не надходила.

За змістом заяви про відмову в задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення від 13.12.2018 року (а.с. 16-21), відповідач наполягає на неспівмірність витрат. Проте, колегія суддів зауважує на тому, що відповідач не просить суд першої інстанції про їх зменшення, як це передбачено вимогами ч. 7 ст. 134 КАС України.

Виходячи із викладеного, колегія суддів дійшла до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому судове рішення не підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

В силу приписів ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу не здійснювалось.

Згідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора 1-ї роти батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Іськова Віталія Михайловича залишити без задоволення.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 13.12.2018 року по справі № 532/2577/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Л.О. Донець
Судді(підпис) (підпис) М.І. Гуцал А.П. Бенедик

Повний текст постанови складено 04.03.2019 року.