Справа № 620/3655/18
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3655/18 Суддя (судді) першої інстанції: Соломко І.І.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 (Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ збройних сил України) на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ збройних сил України) про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ збройних сил України) про визнання протиправним та скасування наказу від 04 жовтня 2018 року № 675.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2018 року даний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Військової частини НОМЕР_1 (Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України) від 04 жовтня 2018 року № 675 Про притягнення до матеріальної відповідальності ОСОБА_1 .

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 (Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України) понесені витрати на правову допомогу в розмірі 3000,00 грн. на користь ОСОБА_1 .

Військова частина НОМЕР_1 апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що оскаржуване рішення про притягнення позивача до матеріальної відповідальності є правильним.

Оскільки сторони до суду не з`явилися, справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 статті 229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, 23 липня 2014 року наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 160 капітана ОСОБА_1 , який прибув з військової частини НОМЕР_3 с. Гончарівське, призначеного наказом Командувача Сухопутних військ ЗСУ (по особовому складу) від 21 липня 2014 року № 403 на посаду начальника стройовій частини відділення особового складу штабу військової частини НОМЕР_2 з 23 липня 2014 року зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , на всі види забезпечення. З 23 липня 2014 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 1030 гривень на місяць, шпк «майор».

Відповідно до функціональних обов`язків начальника стройової частини відділення особового складу військової частини, останній зобов`язаний готувати проекти наказів, документів, забезпечувати їх оформлення та облік.

22 грудня 2014 року наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 272 майора ОСОБА_1 , начальника стройової частини відділення особового складу штабу, допущено до виконання вакантної посади начальника відділення особового складу, ВОС-2905003. З 22 грудня 2014 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 1065 гривень на місяць, шпк «майор».

Поряд з цим, 10 серпня 2015 року тимчасово виконуючим обов`язки командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » видано наказ «Про результати службового розслідування по факту переплат грошового забезпечення у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 », в якому зазначено, що фахівцями Північно-Східного територіального управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 проводився фінансовий аудит та аудит відповідності фінансово-господарській діяльності, під час якого були виявлені факти переплати грошового забезпечення особовому складу. Зокрема, що під час перевірки питання порядку звільнення військовослужбовців у зв`язку з демобілізацією у березні-квітні 2015 року встановлено, що 178 військовослужбовців військової частини польова пошта НОМЕР_2 були поставлені на облік у військових комісаріатах до моменту фактичного виключення їх зі списків особового складу військової частини. Зазначене призвело до того, що військовослужбовці протягом від 1 до 37 діб безпідставно отримували грошове забезпечення.

У зв`язку з чим наказано за порушення вимог ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України в частині, що стосується обов`язку кожного військовослужбовця виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та пунктів 1.13.3 - 1.1.3.5 та 1.13.7 наказу Генерального штабу Збройних Сил України від 16 вересня 2013 року № 200 «Про затвердження інструкції з діловодства в Збройних Силах України», на начальника стройової частини майора ОСОБА_1 накласти дисциплінарне стягнення - "пониження в посаді". Направити матеріали службового розслідування до Військової прокуратури Чернігівського гарнізону для прийняття відповідного рішення щодо дій посадових осіб військової частини польова пошта НОМЕР_2 .

За даними матеріалами відкрито кримінальне провадження та внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000105.

Постановою заступника військового прокурора Чернігівського гарнізону майора юстиції від 13 вересня 2016 року на підставі п. 2 ч. 1 статті 284 КПК України кримінальне провадження № 0000105 закрито у зв`язку з відсутності складу кримінального правопорушення.

04 жовтня 2018 року наказом командувача оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № 675 з посиланням на вимоги статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пунктів 2.13, 2.14 Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 26 травня 2014 року №333, пункту 8.1.7 Положення про фінансове господарство військової частини Збройних Сил України від 12 листопада 2010 року №590, ОСОБА_1 притягнуто до повної матеріальної відповідальності на загальну суму 131 339,68 грн.

Вважаючи даний наказ відповідача протиправним, а свої права порушеними, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що відповідач не навів будь-яких обґрунтувань притягнення позивача до повної матеріальної відповідальності, в той час як Положенням № 243/95-ВР передбачено як повну, так і обмежену матеріальну відповідальність.

Відповідно до ч.1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На виконання вимог вказаної статті колегія суддів переглядає оскаржуване рішення з тих підстав та щодо тих обставин, на які посилається апелянт в своїй скарзі.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Так, спірні відносини врегульовано нормами Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548 (далі - Статут), Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243/95-ВР (далі - Положення № 243/95-ВР).

Статтею 9 Статуту визначено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.

Статтею 16 Статуту визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно статей 26, 27 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення.

Відповідно до п.2 Положення №243/95 відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.

При цьому, пунктом 3 вказаного Положення визначено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявності: заподіяння прямої дійсної шкоди; протиправної їх поведінки; причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; вини у заподіянні шкоди.

Протиправною визнається така поведінка (дія чи бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки.

Військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний визнається винним у заподіяній шкоди, якщо протиправне діяння вчинене ним умисно чи з необережності.

Залежно від того, навмисно чи з необережності заподіяно шкоду, а також з урахуванням суспільної небезпечності дії (бездіяльності) винної особи та обставин, за яких заподіяно шкоду, і вартості майна до військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних застосовується повна або обмежена матеріальна відповідальність.

Пунктами 17, 18, 19, 21, 22, 23 Положення №243/95-ВР передбачено, що у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня виявлення шкоди. У необхідних випадках цей термін може бути продовжено вищим за підлеглістю командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Розслідування призначається письмовим розпорядженням командира (начальника) військової частини, який має право прийняти рішення про притягнення військовослужбовця і призваного на збори військовозобов`язаного до матеріальної відповідальності.

Розслідуванням повинно бути встановлено: в чому полягає матеріальна шкода та яка її вартісна оцінка; якими конкретно неправомірними діями військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного заподіяно шкоду, вимоги яких законів, військових статутів, порадників, інструкцій та інших нормативних актів при цьому було порушено; умисно чи з необережності та з якою метою заподіяно шкоду; чи заподіяно шкоду винною особою під час виконання службових обов`язків; ступінь вини кожного у разі заподіяння шкоди кількома особами; умови та причини, що сприяли заподіянню шкоди, та її наслідки.

У висновку розслідування викладаються факти, встановлені відповідно до вимог пунктів 3 і 19 цього Положення, та пропозиції про притягнення винної особи (винних осіб) до обмеженої, повної чи підвищеної матеріальної відповідальності, а в разі необхідності - обґрунтування можливості зменшення суми, що підлягає стягненню з винного для відшкодування заподіяної шкоди.

Військовослужбовці та призвані на збори військовозобов`язані, які притягаються до матеріальної відповідальності, ознайомлюються з матеріалами розслідування, про що у висновках робиться відповідний запис. Вони мають право подавати свої заперечення та клопотання на ім`я командира (начальника) військової частини.

Командир (начальник) військової частини після розгляду матеріалів розслідування зобов`язаний особисто провести бесіду з військовослужбовцем або призваним на збори військовозобов`язаним, який притягається до матеріальної відповідальності.

Так, як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваний наказ прийнятий не на підставі розслідування, проведеного у зв`язку із виявленням факту заподіяння матеріальної шкоди, а на підставі висновків внутрішнього аудиту.

При цьому пунктом 10 Положення № 243/95-ВР передбачено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну недбалим виконанням ними службових обов`язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення.

Пунктом 13 Положення № 243/95-ВР визначено випадки, коли військовослужбовці несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, зокрема у разі: умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій; приписки у нарядах та інших документах фактично не виконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах; заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані; дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину; недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.

Як зазначив суд першої інстанції, оспорюваний наказ містить посилання на недбале виконання позивачем своїх обов`язків, за яке відповідно до пункту 10 Положення № 243/95-ВР передбачена обмежена відповідальність, проте, позивача притягнуто до повної матеріальної відповідальності. Докази, які б підтверджували випадки вчинення позивачем дій, визначених пунктом 13 Положення № 243/95-ВР, за які передбачена повна матеріальна відповідальність, відповідачем не надано.

Таким чином, не доведено належними доказами протиправної поведінки позивача (недбалого виконання службових обов`язків) та, відповідно, наявності підстав для покладення на нього саме повної матеріальної відповідальності згідно з оскаржуваним наказом. Зокрема, в спірному наказі № 675 відсутнє будь-якого обґрунтування щодо протиправної поведінки позивача (недбалого виконання службових обов`язків), окрім посилання на висновок судово-економічної експертизи, проведеної під час досудового розслідування.

Відтак, за відсутності будь-яких належних і допустимих доказів протиправної поведінки позивача (недбалого виконання службових обов`язків), колегія суддів погоджується з висновком, що тимчасово виконуючий обов`язки командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » полковник П.Д. Ромигайло, видаючи наказ від 04 жовтня 2018 року № 675, діяв необґрунтовано та з порушенням вимог закону.

Додатково слід зазначити, що військова частина НОМЕР_4 перебуває в безпосередньому підпорядкуванні командування військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », тому командувачем оперативного командування було виконано вимоги наказу МОУ за результатами рекомендацій аудиторського звіту щодо усунення недоліків та притягнення до відповідальності винних посадових осіб, зокрема, позивача.

Решті доводів апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не стосуються рішення суду, не ґрунтуються на законі та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.

Зокрема, зазначення відповідачем про посилання позивача в обґрунтування розміру правової допомоги на Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних спорах», який наразі втратив чинність, є безпідставним, оскільки суд першої інстанції посилався на зовсім інші норми права. При цьому, розмір понесених позивачем витрат на правову допомогу апелянтом спростовано не було.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 (Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ збройних сил України) - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя: Файдюк В.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.