Справа № 520/10016/18
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

20 лютого 2019 р. № 520/10016/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Білової О.В.,

за участю секретаря судового засідання Ділбаряна А.О.,

за участю представників позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Лайт-Тек" (просп. Московський, буд. 52, 4 пов., м. Харків, 61001, ) до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма Лайт-Тек", з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 09.08.18 № 1.

Ухвалою суду від 14.11.2018 прийнято цю позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження.

Протокольною ухвалою суду від 29.01.2019 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за результатами проведеної перевірки податковим органом складено акт перевірки, на підставі якого винесено податкове-повідомлення рішення, зокрема, від 09.08.18 № 1. Позивач не погоджується зі встановленими податковим органом порушеннями, вважаючи, що порушень податкового законодавства не допускав, операції з придбання комплектуючих до світильників мали реальний характер, комплектуючі були використані у господарській діяльності позивача шляхом зборки готової продукції та її подальшої реалізації.

Представник відповідача не погодився з позовними вимогами та надав відзив на позов, в якому просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що відповідач діяв в межах повноважень, у спосіб та на підставі чинного законодавства, висновки акту перевірки зроблені за результатами опрацювання наявної податкової інформації відносно контрагентів позивача.

Представник позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Лайт-Тек" ОСОБА_1 в судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача - Головного управління ДФС у Харківській області ОСОБА_2 - в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини.

Головним управлінням ДФС у Харківській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Фірма Лайт-Тек" з питань дотримання вимог податкового законодавства України щодо господарських взаємовідносин з ТОВ «Софі Форт» (п. н. 41228204) за липень, жовтень 2017 року; ТОВ «БАРДО ГРУП» (п. н. 41444811) за листопад, грудень 2017 року, ТОВ «ЖСК ПРОМЕТЕЙ» (п. н. 41311344) за листопад, грудень 2017 року та подальшої реалізації товарів (робіт, послуг), отриманих від вищевказаних контрагентів-постачальників, відображення здійснених фінансово-господарських операцій у податковій звітності». За результатами перевірки контролюючим органом складено відповідний акт перевірки № 2925/20-40-14-11-11/37458975 від 19.07.18 (т. 1 а.с.14-63).

У висновках акту перевірки №2925/20-40-14-11-11/37458975 від 19.07.18 встановлені, зокрема, такі порушення вимог податкового законодавства: п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6, ст. 198, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України - встановлено заниження суми, що сплачується до державного бюджету (ряд 18.1 або 18.2), на загальну суму ПДВ 508950 грн, в тому числі: у липні 2017 року на суму ПДВ 49632 грн, у жовтні 2017 року на суму ПДВ 76694 грн, у листопаді 2017 року на суму ПДВ 165544 грн та у грудні 2017 року на суму ПДВ 134865 грн, у лютому 2018 року на суму ПДВ 35412 грн, у травні 2018 року на суму ПДВ 46803 грн.

Позивач не погодився з висновками акту перевірки та надав заперечення на акт перевірки (т. 3 а.с. 20-25), за результатами розгляду яких позивачу відмовлено в задоволенні його заперечень листом № 32673/10/20-40-14-11-18 від 06.08.2018 (т. 3 а.с. 26).

На підставі висновків акту перевірки ГУ ДФС у Харківській області прийнято податкове повідомлення-рішення № 1 від 09.08.18, яким платнику податків збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 763425,00 грн, з них 508950,00 грн - за податковими зобовязаннями та 254475,00 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (т.1 а.с. 13).

Вирішуючи цей спір по суті, суд виходить з такого.

Підставою для винесення спірного податкового повідомлення-рішення від 09.08.18 № 1 слугували висновки податкового органу, викладені в акті перевірки №2925/20-40-14-11-11/37458975 від 19.07.18, про відсутність факту реального здійснення господарських операцій з придбання ТОВ "ФІРМА ЛАЙТ-ТЕК" (податковий номер 37458975) товарів у ТОВ «Софі Форт» (податковий номер 41228204) за липень, жовтень 2017 року; ТОВ «Бардо Груп» (податковий номер 41444811) за листопад, грудень 2017 року, ТОВ «ЖСК Прометей» (податковий номер 41311344) за листопад, грудень 2017 року.

Щодо господарських взаємовідносин позивача з ТОВ «Софі Форт», судом встановлені такі обставини.

Між ТОВ «ФІРМА ЛАЙТ-ТЕК» та ТОВ «Софі Форт» укладено Договір поставки товару №13/07 від 10.07.2017, згідно умов якого Постачальник, ТОВ «Софі Форт», зобов'язується на умовах цього Договору передати (поставити) Покупцеві, ТОВ «ФІРМА ЛАЙТ-ТЕК», комплектуючі матеріали до світильників, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити вищезазначений товар. Поставка товару здійснюється транспортом Покупця зі складу Постачальника.(т. 1 а.с. 64)

ТОВ «Софі Форт» на адресу позивача виписані податкові накладні № 2 від 21.07.2017, № 1 від 25.07.2017, № 2 від 06.10.2017, № 10 від 17.10.2017, які, як зазначено в акті перевірки, зареєстровані контрагентом позивача в ЄРПН. (т. 1 а.с. 69-72)

Сторонами до договору поставки були складені видаткові накладні № СФ-0002107 від 21.07.2017, № СФ-0002507 від 25.07.2017, № СФ-06/10/7 від 06.10.2017, № СФ-17/10/15 від 17.10.2017. (т. 1 а.с. 65-68)

Транспортування товару здійснювалося за рахунок і на замовлення ТОВ «ФІРМА ЛАЙТ-ТЕК» - ФО-П ОСОБА_3, а також власними силами позивача, що підтверджується належно складеними товарно-транспортним накладними № СФ-0002107 від 21.07.2017, № СФ-0002507 від 25.07.2017, № СФ-06/10/7 від 06.10.2017, № СФ-17/10/15 від 17.10.2017. (т. 1 а.с. 73-76).

Оплата за отриманні товари у сумі 757956,00 грн була проведена платіжним дорученням №833 від 07.08.2017. (т. 1 а.с. 14) згідно наданих документів між підприємством ТОВ «ФІРМА ЛАЙТ-ТЕК» (податковий номер 37458975) та ТОВ «Софі Форт» (податковий номер 41228204) лічиться кредиторська заборгованість на суму ПДВ 119377,50 грн.

В той же час, в Акті перевірки міститься посилання на Узагальнену податкову інформацію, складену у зв'язку із відсутністю ТОВ «Софі Форт» за місцезнаходженням. Від оперативного управління отримано службову записку від 14.11.2017 № 1527/7/06-30-21-05, згідно змісту якої підприємство за податковою адресою м. Житомир, пров. 1-й Корольова, буд. 7-А, відсутнє. Відповідно до номенклатури податкових накладних, зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних у травні - листопаді 2017 р., встановлено реалізацію товарів (робіт, послуг), відмінних від придбаних товарів (робіт, послуг). При дослідженні ланцюга постачання, згідно зареєстрованих податкових накладних протягом травня - листопада 2017 року підприємством ТОВ «Софі Форт» (код за ) реалізовано товари (роботи, послуги), відмінні від придбаних, що ставить під сумнів реальність господарських операцій.

Таким чином, податковим органом в Акті перевірки зроблено висновок про: - реалізацію товарів та послуг за номенклатурою, відмінною від номенклатури документально оформленого попереднього придбання, відповідно до податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних; - відсутність платника податків та його посадових осіб за місцезнаходженням; - відсутність можливості виконання операцій з постачання товарів та послуг наявним трудовим ресурсом; - відсутність інформації про можливість зберігання товарів; - відсутність інформації про транспортування (наявність власних або орендованих транспортних засобів, посередників у транспортуванні); - відсутність інформації про власні або орендовані фонди, що необхідне для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства; - відсутність інформації про залучення сторонніх організацій для транспортування товарів та надання послуг відповідно до податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних. З викладеного відповідачем зроблено висновок, що вбачається відсутність об'єктів оподаткування та неможливість реального здійснення платником податків господарських операцій за період з 01.05.2017 по 29.11.2017 по ланцюгу постачання.

Щодо господарських взаємовідносин позивача з ТОВ «ЖСК Прометей», судом встановлені такі обставини.

Між ТОВ «ФІРМА ЛАЙТ-ТЕК» та ТОВ «ЖСК Прометей» укладено Договір поставки товару №24/11 від 15.11.2017 згідно умов якого Постачальник, ТОВ «ЖСК Прометей», зобов'язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі передати (поставити) Покупцеві, ТОВ «ФІРМА ЛАЙТ-ТЕК», комплектуючі матеріали до світильників, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити визначений товар. Поставка товару здійснюється транспортом Покупця зі складу Постачальника.(т. 1 а.с. 77)

ТОВ «ЖСК Прометей» на адресу позивача виписані податкові накладні № 1 від 19.12.2017, № 21 від 20.11.2017, № 3 від 17.11.2017, № 4 від 05.12.2017, №2 від 18.12.2017, які, як зазначено в акті перевірки, зареєстровані контрагентом позивача в ЄРПН. (т. 1 а.с. 83-87)

Сторонами до договору поставки були складені видаткові накладні № ПР-0001711 від 17.11.2017, № Пр-0002011 від 20.11.2017, № РН-0005/12/24 від 05.12.2017, № РН-0018/12/35 від 18.12.2017, № РН-0019/12/14 від 19.12.2017. (т. 1 а.с. 78-82)

Транспортування товару здійснювалося за рахунок і на замовлення ТОВ «ФІРМА ЛАЙТ-ТЕК» - ФО-П ОСОБА_3, а також власними силами позивача, що підтверджується належно складеними товарно-транспортним накладними № 0001711 від 17.11.2017, № 0002011 від 20.11.2017, № 0005/12/24 від 05.12.2017, № 0018/12/35 від 18.12.2017, № 0019/12/14 від 19.12.2017. (т. 1 а.с. 88-92).

Оплата за отриманні товари була проведена платіжними дорученнями №221 від 21.02.2018, №5 від 09.01.2018, № 1489 від 19.12.2017, № 1435 від 08.12.2017, №10 від 09.01.2018, №1538 від 28.12.2017, №287 від 12.03.2018, №247 від 27.02.2018. (т. 1 а.с. 107-110).

В той же час, як зазначено в Акті перевірки, міститься посилання на Узагальнену податкову інформацію, складену у зв'язку із відсутністю ТОВ «ЖСК ПРОМЕТЕЙ» (код за ) за місцезнаходженням. Від оперативного управління отримано службову записку від 18.01.2018 №73/7/06-30-21-05 про відсутність підприємства за адресою реєстрації, а саме: Україна; 10001, Житомирська область, м.Житомир, Богунський р-н, вул. Перемоги, буд. 10. Таким чином, у податковій інформації встановлено: - відсутність платника податків та його посадових осіб за місцезнаходженням; - відсутність можливості виконання операцій з постачання товарів та послуг наявним трудовим ресурсом; - відсутність інформації про можливість зберігання товарів; - відсутність інформації про транспортування (наявність власних або орендованих транспортних засобів, посередників у транспортуванні); - відсутність інформації про власні або орендовані фонди, що необхідне для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства; - відсутність інформації про залучення сторонніх організацій для транспортування товарів та надання послуг відповідно до податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних. Таким чином, вбачається відсутність об'єктів оподаткування та неможливість реального здійснення платником податків господарських операцій за червень - грудень 2017, січень 2018 року по ланцюгу постачання.

Щодо господарських взаємовідносин позивача з ТОВ «Бардо Груп», судом встановлені такі обставини.

Між ТОВ «ФІРМА ЛАЙТ-ТЕК» та ТОВ «Бардо Груп» укладено Договір поставки товару №23/11/01 від 14.11.2017 згідно умов якого Постачальник, ТОВ «Бардо Груп», зобов'язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, передати (поставити) Покупцеві, ТОВ «ФІРМА ЛАЙТ-ТЕК», комплектуючі матеріали до світильників, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити визначений товар. Поставка товару здійснюється транспортом Покупця зі складу Постачальника.(т. 1 а.с. 93)

ТОВ «Бардо Груп» на адресу позивача виписані податкові накладні № 123 від 15.12.2017, № 79 від 16.11.2017, № 131 від 13.12.2017, які, як зазначено в акті перевірки, зареєстровані контрагентом позивача в ЄРПН. (т. 1 а.с. 97-100)

Сторонами до договору поставки були складені видаткові накладні № РН-1215/04 від 15.12.2017, № РН-1116/08 від 16.11.2017, № РН-1213/07 від 13.12.2017. (т. 1 а.с. 94-96)

Транспортування товару здійснювалося власними силами позивача, що підтверджується належно складеними товарно-транспортним накладними № РН-1215/04 від 15.12.2017, № РН-1116/08 від 16.11.2017, № РН-1213/07 від 13.12.2017. (т. 1 а.с. 101-103).

Оплата за отриманні товари була проведена платіжними дорученнями №110 від 25.01.2018, №82 від 22.01.2018, № 51 від 16.01.2018, № 1493 від 20.12.2017, №423 від 12.04.2018, №212 від 16.02.2018. (т. 1 а.с. 104-106).

В той же час, як зазначено в Акті перевірки, міститься посилання на Узагальнену податкову інформацію, складену ГУ ДФС у Донецькій області, відповідно до якої встановлено наступне: за юридичною адресою підприємство не знаходиться, про що складено акт перевірки відповідності юридичної адреси фактичному місцезнаходженню від 27.07.2017 №9/05-99-12-11. Згідно системи Електронного адміністрування податку на додану вартість у платника податків наявна загальна сума податку за складеними платником податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, та розрахунками коригування до таких податкових накладних, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, (SНаклВид) в грудні 2017 року у розмірі 12272 928,98 грн. Перевіркою термінів подання податкової звітності встановлено, що ТОВ «БАРДО ГРУП» не надано до органу ДФС податкову декларацію за грудень 2017 року; встановлено відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу маніпулювання товарними позиціями та обсягом, в силу не підтвердження проведених операцій ТОВ «БАРДО ГРУП» () (через відсутність трудових ресурсів, необхідних складських приміщень, власного чи орендованого нерухомого майна, транспортних засобів, тощо) за грудень 2017 року.

На підтвердження подальшої реалізації придбаних у ТОВ «Софі Форт»; ТОВ «Бардо Груп», ТОВ «ЖСК Прометей» комплектуючих позивачем надано таку первинну документацію: акти списання, картки рахунку 631, накази підприємства щодо проведення збірки відповідних світильників, світлотехнічної продукції, копії договорів, укладених позивачем з його контрагентами, на адресу яких постачалася світлотехнічна продукція разом з усіма первинними документами на реалізацію відповідної продукції (т.1 а.с. 116-158, т. 2 а.с.6-225).

Згідно п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно п.п. 16.1.2. п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків і зборів.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені в Законі України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, а господарська операція визначена як дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Тобто, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Надані суду первинні документи за своєю формою та змістом відповідають вимогам чинного законодавства, наявності недоліків (дефектів форми, змісту або походження), які б згідно п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р. № 168/704, спричиняли втрату зазначеними документами юридичного статусу первинних документів, судом не виявлено та актом перевірки не встановлено.

Згідно п.п. 14.1.181 п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Приписами п.198.1 - 198.2. ст.198 Податкового кодексу України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

В силу положень п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Отже, з огляду на зазначені приписи чинного законодавства, підставою для зменшення платником податкових зобов'язань з податку на додану вартість на суму цього податку, нараховану на вартість придбаних товарів, є факт реального придбання товарів та безпосередній зв'язок витрат на оплату цих товарів з господарською діяльністю платника податків, що передбачає використання у власній господарській діяльності придбаних товарів або ж призначення останніх для такого використання.

Норми п. 201.1., п. 201.4, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України встановлюють, що платник податку зобов'язаний в установлені терміни скласти, зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну та надати покупцю (за його вимогою), яка є для покупця підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, всі перелічені суми ПДВ, віднесені позивачем до сум податкового кредиту у відповідних звітних періодах, підтверджені податковими накладними, які складені на підставі договорів, видаткових накладних, платіжних документів, відповідають вимогам п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

В процесі судового розгляду з боку відповідача не надходило заперечень проти правильності оформлення податкових накладних, на підставі яких позивач скористався правом на формування податкового кредиту. В ході перевірки відповідачем не встановлено наміру у позивача отримати за зазначеними договорами поставки іншого результату, ніж придбання товару.

Таким чином, формування податкового кредиту позивачем, як платником ПДВ, здійснено відповідно до вимог Податкового кодексу України.

Факт придбання товару та його використання позивачем у господарській діяльності документально підтверджується первинними бухгалтерськими документами, що були надані до суду, а саме: договорами, податковими та видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, платіжними дорученнями, іншими первинними документами. Судом не встановлено невідповідності даних, що містять зазначені документи, фактичним обставинам.

На час складання і видачі податкових накладних контрагенти позивача - ТОВ «Софі Форт»; ТОВ «Бардо Груп», ТОВ «ЖСК Прометей», були зареєстровані у встановленому законом порядку, знаходилися на обліку в контролюючому органі, мали статус платників ПДВ, свідоцтва платників ПДВ не були анульовані на момент укладання і вчинення правочинів, докази, що спростовують ці обставини, відповідачем до суду не надано. Відповідачем також не надано належних доказів щодо визнання недійсними у встановленому законом порядку договорів, укладених між позивачем та його контрагентами.

Проаналізувавши вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що позивачем доведено придбання у його контрагентів, ТОВ «Софі Форт»; ТОВ «Бардо Груп», ТОВ «ЖСК Прометей», товару, який в подальшому використовувався у власній господарській діяльності, а останніми виконані умови укладених договорів, що підтверджується первинними бухгалтерськими та податковими документами, які, на думку суду, виписані з додержанням вимог ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні", п.201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, п.2.4 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704.

Зі змісту акту перевірки вбачається, що донарахування позивачеві податку на додану вартість відбулося на підставі висновків відповідача про у звязку з невстановленням придбання реалізованого на адресу позивача товару по ланцюгу постачання.

Так, суд вважає, що непідтвердження придбання позивачем товару по ланцюгу постачання по контрагентам позивача ТОВ «Софі Форт»; ТОВ «Бардо Груп», ТОВ «ЖСК Прометей» у наявній податковій інформації (т.2 а.с. 38-84), не може бути підставою для притягнення до фінансової відповідальності позивача, а може впливати на висновки податкового органу стосовно правомірності ведення податкового обліку контрагентами - ТОВ «Софі Форт»; ТОВ «Бардо Груп», ТОВ «ЖСК Прометей», з огляду на персональний характер відповідальності. Крім того, вказаний аналіз був проведений тільки за півроку до спірних операцій з позивачем, що свідчить про недоведеність відповідачем повноти проведеного аналізу.

Також суд зазначає, що зазначення в ТТН адреси навантаження (м. Харків, вул. Новожанівська, 1), яка не відповідає юридичній адресі, за відсутності актів перевірок вказаних контрагентів, не може доводити нереальність здійснених операцій, оскільки відсутня обєктивна інформація щодо наявності або відсутності договірних відносин щодо відповідного приміщення за адресою навантаження у ТОВ «ЖСК ПРОМЕТЕЙ» та ТОВ «СОФІ ФОРТ», а отже, є припущенням контролюючого органу.

Одночасно суд зазначає, що посилання відповідача на сумнівність транспортування товарів ФО-П ОСОБА_3, який одночасно є директором позивача, є необґрунтованою, оскільки з наданого представником відповідача до матеріалів справи податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за ІІІ та ІV квартал 2017 року, вбачається отримання ФО-П ОСОБА_3 доходу від позивача з ознакою доходу « 157» за цивільно-правовою угодою та одночасно з ознакою « 101» як заробітна плата. (т. 2 а.с. 230-232)

Крім того, як вбачається з податкових розрахунків за 4 квартал 2017, кількість осіб, які перебували в трудових відносинах з контрагентом позивача ТОВ «Бардо груп», становила 5 осіб, ТОВ «Софі форт» - 2 особи. (т. 2 а.с. 234-239)

Також судом при розгляді справи встановлено, що податкові накладні з №№ 5, 7 від 24.11.2017 та від 27.11.2017, виписані ТОВ «ЖСК Прометей», не були включені позивачем до складу податкового кредиту листопада 2017, а також інших податкових періодів, що перевірялися, що підтверджується копіями податкових декларацій з ПДВ за відповідні періоди.(т.3, а.с. 28-76) Однак, на суми ПДВ, визначені вказаними податковими накладними, відповідач зменшив податковий кредит позивачу у листопаді 2017 року, включивши ці суми до розрахунку спірного податкового повідомлення-рішення, що є необґрунтованим та таким, що не відповідає обставинам справи.

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 4 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються, зокрема, на такому основному принципі, як превалювання сутності над формою, з яким операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми. Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Факт придбання товарно - матеріальних цінностей, робот, послуг має бути обов'язково підтверджений доказами фізичного переміщення товарно-матеріальних цінностей у просторі від продавця до покупця.

Отже, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до податкового кредиту є факт придбання товарів (послуг) з метою їх використання в господарській діяльності, який має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Відповідно в п.57 Рішення Європейського суду з прав людини по справі "Булвес" АД проти Болгарії від 22 січня 2009 року судом зазначено, що оскільки компанія-заявник у повному обсязі та вчасно виконала обов'язки з дотримання встановлених Державою-членом Конвенції норм стосовно ПДВ та не мала засобів для забезпечення виконання податкових зобов'язань постачальником і не знала про невиконання останнім своїх обов'язків, вона могла правомірно очікувати отримання вигоди від застосування одного із основних правил системи оподаткування ПДВ, а саме від визнання права на податковий кредит щодо суми ПДВ, яка була сплачена постачальнику. Більше того, лише після подачі декларації із віднесенням відповідних сум до складу податкового кредиту та проведення податковими органами зустрічної перевірки постачальника могло бути встановлено, чи виконав постачальник свій обов'язок подання звітності з ПДВ у повному обсязі. Відповідачем не доведено обізнаності позивача щодо недобросовісного декларування своїх зобов'язань його контрагентами.

Таким чином, позивач не може нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку або допущення порушень податкового законодавства. Такі вимоги, відповідно до зазначеного рішення Європейського суду з прав людини є надмірним тягарем для платника податку, що порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватись між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту прав власності.

Суд також при винесенні рішення керується практикою Верховного Суду України. Зокрема, Верховний Суд у своїй постанові від 20.03.2018 по справі № 805/10886/13-а (провадження № К/9901/1424/18) зазначає, що за наявності ознак нікчемності правочину, податкові органи мають право та повинні звертатися до судів з позовами про стягнення в доход держави коштів, отриманих по правочинах, здійснених з метою, що свідомо суперечить інтересам держави і суспільства, посилаючись на їх нікчемність, а не класти власний висновок в основу податкового правопорушення та визначати на цій підставі грошове зобов'язання.

Досліджені в ході розгляду справи документи первинного бухгалтерського обліку, які також досліджувались податковим органом під час проведення перевірки позивача, підтверджують здійснення руху активів та зміни у власному капіталі та зобов'язаннях позивача, підтверджують використання придбаних у ТОВ «Софі Форт»; ТОВ «Бардо Груп», ТОВ «ЖСК Прометей» товарів у власній господарській діяльності, що також свідчить про їх фактичне отримання позивачем.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач правомірно включив до складу податкового кредиту суми, які підтверджені первинними документами бухгалтерського та податкового обліку, у зв'язку з придбанням позивачем у ТОВ «Софі Форт»; ТОВ «Бардо Груп», ТОВ «ЖСК Прометей» товарів, які в свою чергу, були використані останнім у межах господарській діяльності.

Виходячи з наведеного, обставини справи засвідчують фактичне здійснення господарських операцій ТОВ "ФІРМА ЛАЙТ-ТЕК" з постачальниками товарів ТОВ «Софі Форт»; ТОВ «Бардо Груп», ТОВ «ЖСК Прометей» на підставі укладених договорів та правомірність віднесення позивачем до складу податкового кредиту сум ПДВ відповідно до первинних бухгалтерських документів та податкових накладних, які виписані на виконання умов договірних відносин з вказаним підприємством.

Згідно до ч.1 та ч. 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач довів обґрунтованість позовних вимог, натомість - суб'єктом владних повноважень, який заперечує проти позову, правомірність оскаржуваних рішень - не доведена та не підтверджена доказами, які перевірено судом, а тому позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 241-247, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Лайт-Тек" (просп. Московський, буд. 52, 4 пов., м. Харків, 61001, ) до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 09.08.18 № 1.

Стягнути з Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Лайт-Тек" (просп. Московський, буд. 52, 4 пов., м. Харків, 61001, ) у розмірі 11451,38 (одинадцять тисяч чотириста пятдесят одна гривня 38 копійок).

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 04 березня 2019 року.

Суддя Білова О.В.