Справа № 816/54/18
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2019-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 р.Справа № 816/54/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Яковенка М.М. , Лях О.П. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,

прокурора Захарової Н.О.,

представника відповідача Пономаренко Н.О.,

представника відповідача Шаумян О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Заступника прокурора Полтавської області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.08.2018 року, головуючий суддя І інстанції: А.Б. Головко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 23.08.18 року по справі № 816/54/18

за позовом Керівника Кременчуцької місцевої прокуратури

до Департаменту житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради , Кременчуцької міської ради Полтавської області

про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Керівник Кременчуцької місцевої прокуратури в інтересах держави, звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької міської ради Полтавської області (далі - відповідач 1), Департаменту житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради (далі - відповідач 2), в якому просив суд: визнати протиправною бездіяльність Кременчуцької міської ради та Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради з питань не прийняття на баланс дитячих майданчиків, проведення інвентаризації та паспортизації об'єктів благоустрою (їх частин), а саме дитячих майданчиків, розташованих на прибудинкових територіях будинків №79, 79-А, 81, 91-А по вулиці Київській в м. Кременчуці; зобов'язати Кременчуцьку міську раду та Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради вчинити дії щодо прийняття на баланс та проведенню технічної інвентаризації та паспортизації дитячих майданчиків, розташованих на прибудинкових територіях будинків №79, 79-А, 81, 91-А по вулиці Київській в м. Кременчуці.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що в результаті бездіяльності відповідачів не прийнято рішення щодо прийняття на баланс дитячих майданчиків по вулиці Київській № 79, 79-А, 81, 91-А в м. Кременчуці та передачі їх відповідному комунальному підприємству міста, яке б забезпечувало належне утримання та раціональне використання прибудинкових територій, за вищевказаними адресами, оскільки дані об'єкти благоустрою не передані на баланс комунальному підприємству, на них відсутні паспорти та не проведена технічна інвентаризація.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13.0.2018 у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин норм процесуального та матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт, зокрема, посилається на те, що суд помилково дійшов висновку, що право власності на дитячі майданчики на прибудинкових територіях будинків №79, 79-А, 81, 91-А по вулиці Київській в м. Кременчуці належить співвласникам багатоквартирних будинків, а тому здійснення благоустрою об'єктів населеного пункту (в даному випадку дитячих майданчиків) пов'язане з процесом реалізації прав та виконання обов'язків власників квартир та нежитлових приміщень як співвласників багатоквартирного будинку і врегульовані нормами Цивільного кодексу та Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку".

Відповідачі подали відзиви на апеляційну скаргу, в яких, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції 28.02.2019 представники сторін підтримали свої правові позиції по справі.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора та представників відповідачів, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_3 неодноразово звертався до керівника Кременчуцької місцевої прокуратури із скаргами на бездіяльність міської влади та небажання посадових осіб виконавчого комітету Кременчуцької міської ради вирішувати існуючі проблеми громади щодо ремонту або демонтажу небезпечних дитячих майданчиків по вулиці Київській 79, 79А, 81, 91А.

За результатами розгляду звернень ОСОБА_3 Кременчуцькою місцевою прокуратурою встановлено, що на прибудинкових територіях житлових будинків № 79, 79-А, 81,91 по вулиці Київській в місті Кременчуці розташовані дитячі майданчики, що не прийняті Кременчуцькою міською радою відповідним рішенням на баланс Управління житлово-комунального господарства Кременчуцької міської ради чи відповідного комунального підприємства. Згідно інформації, наданої КГЖЕП "Автозаводське" №01-04/916 від 27.10.2017 вищезазначені дитячі майданчики на баланс підприємства не передавались. Однак згідно відповіді № 01-041972 від 08.11.2017, багатоквартирні будинки № 79, 79-А, 81, 91, на прибудинкових територіях яких розташовані вищезазначені дитячі майданчики, перебувають на балансі КГЖЕП "Автозаводське" згідно рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради народних депутатів Полтавської області від 26.01.1990 № 70 "Про закріплення житлових будинків за житлово-експлуатаційними об'єднаннями", але технічна документація на дані багатоквартирні будинки відсутня. Крім того, відповідно до фотокарток огляду дитячих майданчиків, розташованих на прибудинкових територіях будинків № 79, 79-А, 81, 91 по вулиці Київській, зафіксовано аварійно-небезпечний стан конструктивних елементів дитячих майданчиків, необхідність їхнього ремонту чи демонтажу та в цілому безконтрольність за технічним станом майданчиків з боку уповноважених суб'єктів. Мешканці вищезазначених багатоквартирних будинків неодноразово зверталися до КГЖЕП "Автозаводське" та УЖКГ виконкому Кременчуцької міськради з проханням вжити заходи щодо усунення небезпеки та можливості травмування дітей на дитячих майданчиках. Однак скарги залишалися без задоволення, а уповноважені суб'єкти апелювали на відсутність вищезазначених дитячих майданчиків на балансі управління.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідачів з питань не прийняття на баланс дитячих майданчиків, проведення інвентаризації та паспортизації об'єктів благоустрою (їх частин), позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що дитячі ігрові майданчики по вул. Київській в районі будинків № 79, 79А, 81, 91А в м. Кременчуці встановлювались не за рахунок коштів міського бюджету, до комунальної власності територіальної громади міста Кременчука не приймались, співвласники багатоквартирних будинків не приймали рішення щодо делегування функцій органам місцевого самоврядування з утримання зазначених майданчиків, а тому прямий обов'язок щодо належного їх належного утримання не покладено на Департамент ЖКГ.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Цивільного кодексу та Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", частиною першою статті 2 якого встановлено, що предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі реалізації прав та виконання обов'язків власників квартир та нежитлових приміщень як співвласників багатоквартирного будинку.

Згідно з положеннями статті 382 Цивільного кодексу України, статті 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", співвласниками багатоквартирного будинку є власники квартир та нежитлових приміщень у ньому, яким зокрема належить спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

Закон України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" відповідно до пункту 1 статті 13 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону набув чинності з 01 липня 2015 року та встановлює повноваження власників квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирних будинках з управління спільним майном багатоквартирних будинків, так і порядок реалізації таких прав на управління спільним майном.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку", співвласник багатоквартирного будинку (далі - співвласник) власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку.

Пунктом 4.6. ДСТУ-Н Б Б.2.2-9:2013 "Настанова щодо розподілу територій мікрорайонів (кварталів) для визначення прибудинкових територій багатоквартирної забудови" передбачено, що територію спільного користування складають земельні ділянки об'єктів, розраховані для обслуговування населення групи багатоквартирних будинків, а також надано перелік елементів, що можуть бути розміщені на прибудинковій території багатоквартирного будинку, зокрема, майданчики.

Частиною першою статті 5 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" передбачено, що спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників.

Відповідно до статті 9 цього Закону визначено, що управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками.

Згідно з частинами другою та третьою статті 4 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.

Співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею.

До повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про: 1) розпорядження спільним майном багатоквартирного будинку, встановлення, зміну та скасування обмежень щодо користування ним; 2) визначення управителя та його відкликання, затвердження та зміну умов договору з управителем; 3) обрання уповноваженої особи (осіб) співвласників під час укладання, внесення змін та розірвання договору з управителем, здійснення контролю за його виконанням; 4) визначення повноважень управителя щодо управління багатоквартирним будинком; 5) проведення поточного і капітального ремонтів, реконструкції, реставрації, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку та визначення підрядників для виконання таких робіт; 6) визначення дати та місця проведення наступних зборів співвласників; 7) визначення переліку та розміру витрат на управління багатоквартирним будинком.

З наведеного вбачається, що після набрання чинності Законом України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" власниками (співвласниками) житлових багатоквартирних будинків є власники квартир або нежитлового приміщення відповідного багатоквартирного будинку, а не територіальна громада міста, а відтак вони не є об'єктами права комунальної власності, а також, що усі повноваження щодо управління багатоквартирним будинком, розпорядження спільним майном багатоквартирного будинку, тощо, належать виключно зборам співвласників відповідного багатоквартирного будинку.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 28.02.2018 року у справі № 200/11264/16-а.

Крім того, згідно статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", балансоутримувачем будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд є власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Відповідно до частини першої статті 23 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", власник має право тримати на балансі та управляти належним йому майном. Частина друга цієї статті визначає, що власник має право доручати повністю або частково розпоряджатися та управляти належним йому майном відповідно до закону та договору балансоутримувачу або управителю. При цьому згідно з частиною третьою статті 23 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі спільної власності кількох співвласників рішення щодо утримання на балансі та/або управління майном приймається відповідно до закону.

Відповідно до частини першої статті 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Частинами першою та другою статті 369 Цивільного кодексу України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Отже, виходячи з норм діючого законодавства, дитячі майданчики є спільною сумісною власністю співвласників багатоквартирних будинків № 79, 79 А, 81, 91 А по вул. Київській в м. Кременчуці, оскільки вони розташовані на прибудинковій території багатоквартирних будинків та розраховані для обслуговування мешканців багатоквартирних будинків.

У відповідності до п. 1, п. 5 ч. 2 ст. 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку", до повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про: розпорядження спільним майном багатоквартирного будинку, встановлення, зміну та скасування обмежень щодо користування ним; проведення поточного і капітального ремонтів, реконструкції, реставрації, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку та визначення підрядників для виконання таких робіт.

Рішення вважається прийнятим зборами співвласників, якщо за нього проголосували власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 75 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, крім рішень з питань, зазначених у пунктах 2 і 3 частини другої цієї статті, які вважаються прийнятими зборами співвласників, якщо за них проголосували власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку (ч. 6. ст. 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку").

Докази прийняття співвласниками майна рішення щодо передачі дитячих майданчиків до комунальної власності суду не надано.

Щодо посилань прокурора на норми ч. 2 статті 18 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" згідно з якими, підприємства, установи, організації у сфері благоустрою зобов'язані утримувати в належному стані об'єкти благоустрою, проводити інвентаризацію та паспортизацію закріплених за ними об'єктів благоустрою (їх частин), колегія суддів зазначає наступне.

Згідно пунктів 1.4. та 1.5 Інструкції з проведення технічної інвентаризації та паспортизації об'єктів благоустрою населених пунктів, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 29.10.2012 № 550, технічна інвентаризація та паспортизація об'єктів благоустрою проводиться власником, балансоутримувачем або виконавцем на підставі договору з замовником або самостійно.

Департамент ЖКГ за своєю організаційно-правовою формою є органом місцевого самоврядування, а не підприємством, установою, організацією у сфері благоустрою.

Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 24.12.2007 № 1298 КГЖЕП "Автозаводське" визначено балансоутримувачем житлового фонду, зокрема житлових будинків № 79, 79А, 81, 91А по вул. Київській в м. Кременчуці.

Водночас, колегія суддів зауважує, що дитячі ігрові майданчики за вищезазначеними адресами влаштовувались не за рахунок коштів міського бюджету та не перебувають у комунальній власності територіальної громади міста Кременчука. Отже, вказані норми в частині обов'язку утримувати в належному стані об'єктів благоустрою та проводити інвентаризацію та паспортизацію дитячих ігрових майданчиків не відносяться до повноважень Департаменту ЖКГ.

Згідно з пунктом 2.1 Положення про Департамент ЖКГ, метою діяльності Департаменту є здійснення функцій місцевого самоврядування в сфері житлово - комунального господарства міста Кременчука, забезпечення утримання та ремонту об'єктів благоустрою, що перебувають в комунальній власності територіальної громади.

Як зазначалось вище, дитячі ігрові майданчики по вул. Київській в районі будинків № 79, 79А, 81, 91А в м. Кременчуці встановлювались не за рахунок коштів міського бюджету, до комунальної власності територіальної громади міста Кременчука не приймались, співвласники багатоквартирних будинків не приймали рішення щодо делегування функцій органам місцевого самоврядування з утримання зазначених майданчиків, а тому прямий обов'язок щодо належного їх належного утримання не покладено на Департамент ЖКГ.

Відповідно до пункту 3.1. підпункту 3.1.12. Положення про Департамент ЖКГ, до повноважень Департаменту належить закріплення територій, що не передані до приватної/державної власності, не надані в оренду, постійне користування суб'єктам господарювання або фізичним особам, за підпорядкованими Департаменту комунальними підприємствами (організаціями) для утримання їх у належному санітарному стані, в тому числі за рахунок коштів міського бюджету.

Послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій в житлових будинків № 79, 79А, 81, 91А по вул. Київській в м. Кременчуці надає ТОВ "Житлорембудсервіс", що підтверджується наявними в матеріалах справи Договорами про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, з додатками (т.2, а.с. 227-253).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 17.05.2017 № 432, послуги з прибирання прибудинкової території, поточного ремонту конструктивних елементів, внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, центрального опалення та зливової каналізації і технічних пристроїв будинків та елементів зовнішнього упорядження, що розміщені на закріпленій в установленому порядку прибудинкової території (у т.ч. спортивних, дитячих та ін.майданчиків), грн. надає ТОВ "Житлорембудсервіс".

Таким чином, територія вказаних будинків вже закріплена за управляючою компанією, яка здійснює її прибирання за рахунок коштів власників (мешканців) вищезазначених багатоквартирних будинків та поточний ремонт дитячих ігрових майданчиків.

Колегія суддів зауважує, що доводи апелянта стосовно наявності суспільної проблеми щодо невідповідності дитячого обладнання загальним вимогам безпеки, несправності, що сприяє зростанню каліцтва, спростовуються наявними в матеріалах справи листом ТОВ «Житлорембудсервіс» від 18.04.2018 №01-07/1106 разом з фотоматеріалами, які додані до нього (т.2, а.с. 124-132), та звітом за результатами проведення експертного обстеження та визначення технічного стану елементів дитячого ігрового майданчика на прилеглій території житлових будинків №№79, 79А, 81, 91А (т.2, а.с.211-222).

Так, відповідно до вищезазначеного звіту, елементи вказаних дитячих майданчиків знаходяться у задовільному стані.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимога керівника Кременчуцької місцевої прокуратури про зобов'язання Департамент ЖКГ провести інвентаризацію та паспортизацію дитячих ігрових майданчиків є необґрунтованою.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги Керівника Кременчуцької місцевої прокуратури в інтересах держави до Кременчуцької міської ради Полтавської області, Департаменту житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії, є такими, що не підлягають задоволенню.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи позивача, наведені в позовній заяві, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі "Руїз Торія проти Іспанії", параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні "Петриченко проти України" (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Отже, інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв'язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.08.2018 без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Заступника прокурора Полтавської області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.08.2018 року по справі № 816/54/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) М.М. Яковенко О.П. Лях
Повний текст постанови складено 04.03.2019 року