Справа № 2а-19248/11/2670
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Ганечко О.М. та Сорочка Є.О.,

за участю секретаря Седика Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України на додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом Спеціалізованої державної податкової інспекції у м. Києві по роботі з великими платниками податків до Закритого акціонерного товариства "АТ Каргілл", Приватного підприємства "Колос Кіровоградщини - 2009", Приватного підприємства "Електропроммаш" про стягнення в доход держави коштів, одержаних за договорами, вчинених з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, у зв'язку з їх нікчемністю на загальну суму 14 505 461,40 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

Спеціалізована державна податкова інспекція у місті Києві по роботі з великими платниками податків звернулася до суду з адміністративним позовом до закритого акціонерного товариства «Каргілл» (далі -відповідач-1), Приватного підприємства «Колос Кировоградщини - 2009» (далі - відповідач-2), Приватного підприємства «Електропроммаш» (далі - відповідач-3) про стягнення в дохід держави коштів, одержаних за договорами поставки сільгосппродуктів вчинених з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, у зв'язку з їх нікчемністю у розмірі 14 505 461,40 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 листопада 2018 року у задоволенні позову було відмовлено.

Додатковим рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 грудня 2018 року стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-Г; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АТ Каргілл" (01601, м. Київ, вул. Мечникова 3; ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 130 000,00 (сто тридцять тисяч) грн. 00 коп.

Не погоджуючись із додатковим судовим рішенням, Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби України подано апеляційну скаргу, у якій просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні заяви щодо розподілу судових витрат.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що заявником не підтверджено належними доказами суму, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з'явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу є обґрунтованим, співмірним та підтверджується наданими доказами.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; 3) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов'язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно із ч.ч.1, 6, 7, 9 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов'язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Таким чином, розподіл судових витрат здійснюється судом під час ухвалення відповідного судового рішення, шляхом відображення його у резолютивній частині такого рішення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, слід враховувати, що за змістом статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподілу підлягають усі здійснені документально підтверджені судові витрати.

Згідно з ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Матеріали справи свідчать, що у строк, встановлений законом, представником відповідача надано докази, що підтверджують витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч.ч.1-5 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 01.08.2018р. ТОВ "АТ Каргілл" уклало з Адвокатським об'єднанням «КМ Партнери» договір № 2-1/63-2018 про надання правничої допомоги (далі - Договір, а.с. 253-257, т.10), відповідно до умов якого (п. 1.1) Довіритель доручає, а Об'єднання приймає на себе зобов'язання надавати Довірителю правничу допомогу з представництва його інтересів у Окружному адміністративному суді міста Києва щодо судової справи № 2а-19248/11/2670.

У пункті 3.6 Договору містяться індивідуальні погодинні ставки адвокатів-учасників АО «КМ Партнери» та їх помічників, а також умови надання правничої допомоги відповідачу-1.

Згідно акта виконаних робіт від 22.11.2018р. до Договору (а.с. 259-261, т.10) ТОВ "АТ Каргілл" надана правнича допомога на загальну суму 47 241,00 грн. А згідно акта виконаних робіт від 07.09.2018р. до Договору (а.с. 263-264, т.10) ТОВ "АТ Каргілл" надана правнича допомога на загальну суму 83 151,00 грн. Вказані акти містять детальний опис наданих робіт.

На підставі вказаних Актів ТОВ "АТ Каргілл" були виставлені рахунки №86 на суму 46 849,00 грн (а.с. 262, т.10) та № 60 на суму 83 151,00 грн. (а.с. 265, т.10).

Оплата вказаних рахунків підтверджується банківськими виписками (а.с. 272-274, т.10), платіжними дорученнями № 34671 від 10.10.2018р. на суму 83 151,00 грн. (а.с. 275, т.10) та № 42115 від 28.11.2018р. на суму 46 849,00 грн. (а.с. 276, т.10).

Також матеріали справи містять свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, посвідчення адвокатів, витяги з Єдиного реєстру адвокатів України та посвідчення помічників адвоката (а.с. 266-271, т.10).

Судом першої інстанції враховано, що під час повторного судового розгляду в Окружному адміністративному суді міста Києва справа слухалась з червня 2018 року, розгляд справи неодноразово викладався у зв'язку з необхідністю витребування додаткових доказів, представники ТОВ "АТ Каргілл" були присутні в кожному засіданні, готували та надавали суду пояснення, заперечення на позов, та інші документи.

Також обґрунтовано зазначено, що розмір заявлених до відшкодування витрат на правову допомогу складає менше 10% від ціни позову.

Відповідно до частин шостої та сьомої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі недотримання вимог частини п'ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Натомість, позивачем не надано суду клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також не вчинено дій по доведенню неспівмірності витрат, заявлених відповідачем до відшкодування.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем доведено належними та допустимими доказами співмірність його витрат на правничу допомогу із складністю предмету позову та обсягу наданих робіт.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано ухвалив додаткове рішення про задоволення заяви відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

За даних обставин, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при стягненні на користь відповідача витрат на правничу допомогу неповно з'ясовано обставини, що мають значення, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив додаткове судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 грудня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 01.03.2019 року.