Справа № 600/228/18
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/1769/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Попка Я.С., Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання Коваль Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 27 листопада 2018 року у справі № 600/228/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

суддя в 1-й інстанції - Гриновець О.Б.,

час ухвалення рішення - 27.11.2018 року,

місце ухвалення рішення - смт. Козова,

дата складання повного тексту рішення - 27.11.2018 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 29.03.2018 року звернувся в суд з позовом до відповідачів про: визнання «протиправними дій відповідача 2, суб'єкта владних повноважень, інспектора СРПП Козівського ВП Бережанського ВП ГУ НП в Тернопільській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2»; скасування «винесеної відповідачем 2, суб'єктом владних повноважень, інспектором СРПП Козівського ВП Бережанського ВП ГУ НП в Тернопільській області, старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 постанови серії БР №101249 від 09.03.2018 року, якою накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді 425,00 грн. за допущення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП»; закриття «провадження у справі за відсутності…» в його діях «…складу зазначеного адміністративного правопорушення»; визнання «неналежними та недопустимими як докази (протокол про допущення адміністративного правопорушення, акт огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, пояснення свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5) доданих до матеріалів справи щодо нього за ч.1 ст.130 КУпАП».

В обґрунтування позовних вимог вказує, що транспортним засобом він не керував, а тому, на його думку, не повинен був пред'являти посвідчення водія та інші документи, про які йдеться у диспозиції ч.1 ст.126 КУпАП. Крім того, зазначає, що поліцейський ОСОБА_2, всупереч вимогам ч.5 ст.258 КУпАП, незважаючи на те, що він не погоджувався із тим порушенням у якому його звинувачували, не склав протокол про адміністративне правопорушення. Також, звертає увагу, що і саму постанову працівники поліції «при ньому» не складали. У поданій позовній заяві також вказує на незаконність дій відповідача ОСОБА_2 здійснених при складенні протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 27 листопада 2018 року позовні вимоги задоволено частково.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з'ясуванням та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновкам, викладених у рішенні суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що факт скоєння позивачем правопорушення передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП підтверджується матеріалами відеофіксації.

Апелянт вказує, що не підлягає застосуванню постанова судді Апеляційного суду Тернопільської області від 19.06.2018 року, оскільки Апеляційним судом Тернопільської області розглядалася щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, котра немає жодного преюдиційного значення для даної справи.

Просить скасувати рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 27 листопада 2018 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 4 ст. 229, п.2 ч. 1 ст. 311 та ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що постанова про накладення адміністративного стягнення на позивача є необґрунтованою, прийнята з порушенням норм КУпАП щодо роз'яснення особі суті адміністративного правопорушення, об'єктивного дослідження всіх обставин справи, наведення доказів вчинення адміністративного правопорушення, мотивів відхилення доводів особи, яка звинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення. З матеріалів справи не зрозуміло з яких підстав відповідач ОСОБА_2 дійшов до висновку про винуватість позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, зокрема до висновку, що позивач керував будь-яким транспортним засобом.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що інспектором СРПП Козівського ВП Бережанського ВП ГУ НП в Тернопільській області ОСОБА_2 09.03.2018 року було складено щодо ОСОБА_1 постанову серії БР №101249 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Згідно зі вказаною постановою, ОСОБА_1 09.03.2018 року о 18.06 год. в с. Дибще Козівського району Тернопільської області керував транспортним засобом ЗАЗ р.н. НОМЕР_1 без посвідчення водія, без реєстраційних документів на цей транспортний засіб, без полісу обов'язкового страхування наземних транспортних засобів (а.с.4).

Крім складеної постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, як встановлено судом, щодо ОСОБА_1 цього ж дня - 09.03.2018 року було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Ч.2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За приписами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 268 КУпАП встановлено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається із диспозиції ч.1 ст.126 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Оскаржена постанова складена щодо ОСОБА_1 за керування транспортним засобом без посвідчення водія, без реєстраційних документів на транспортний засіб та без полісу обов'язкового страхування наземних транспортних засобів.

Постановою судді Апеляційного суду Тернопільської області від 19.06.2018 року скасовано постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 16.05.2018 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Як вбачається із змісту цієї постанови, підставами для скасування судового рішення Козівського районного суду Тернопільської області про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП було те, що (як встановлено апеляційним судом) ОСОБА_1 транспортним засобом ЗАЗ 110206 р.н. НОМЕР_1 не керував.

Згідно з ч.6 ст.78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що постанова судді Апеляційного суду Тернопільської області від 19.06.2018 року не може бути врахована судом при розгляді цієї справи, оскільки в такі постанові встановлено обставини, які мають значення для справи.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП настає за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса, однак як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, у відповідача відсутні докази керування транспортним засобом, відеозапис, на який посилається апелянт та який долучено до матеріалів справи підтверджує лише те, що автомобіль був зупинений і не рухався.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 229, 286, 308, 310, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області - залишити без задоволення.

Рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 27 листопада 2018 року у справі № 600/228/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Я. С. Попко
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 06.03.2019 року