Справа № 1440/1854/18
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2019 р. м. ОдесаСправа № 1440/1854/18

Категорія:10.2.4Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В.В. рішення суду першої інстанції прийнято у м. Миколаїв 03 жовтня 2018 року в порядку письмового провадження
Судова колегія П'ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Яковлєва О.В.,

суддів Градовського Ю.М., Крусяна А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2018 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Головному управлінню Пенсійного фонду України в Миколаївській області про зобов'язання здійснити одноразову виплату пенсії, у сумі 57 504,36 грн.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2018 року задоволено адміністративний позов.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що є помилковим висновок суду першої інстанції про задоволення позивних вимог, так як перераховуючи пенсію позивачу та визначаючи розмір спірної заборгованості, пенсійний орган правомірно діяв відповідно до постанови КМУ № 103 від 21 лютого 2018 року, якою визначено механізм проведення перерахунку та порядок виплати перерахованих пенсій відповідній категорії пенсіонерів.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення - скасуванню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку у Головному управління Пенсійного фонду України у Миколаївській та отримує пенсію, призначену відповідно до вимог ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

При цьому, 23 березня 2018 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Миколаївській області здійснено перерахунок пенсії позивачу, починаючи з 01 січня 2016 року.

Крім того, пенсійним органом здійснено розрахунок заборгованості з недоплаченої пенсії позивачу, за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року, на загальну суму 57 504,36 грн., яка підлягала виплаті, у період з 01 січня 2019 року по 01 червня 2021 року.

В свою чергу, бажаючи отримати виниклу заборгованість одним платежем позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як чинним законодавством не передбачено можливості здійснювати розстрочення пенсійних виплат, з яким не погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Згідно ч. 4 ст. 64 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

В свою чергу, постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 11 листопада 2015 року № 988 встановлено нові розміри грошового забезпечення поліцейських Національної поліції, яке складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премій та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

При цьому, згідно п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», встановлено обов'язок перерахувати з 1 січня 2016 р. пенсії, призначені згідно із Законом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 р. № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції».

Виплату перерахованих відповідно до абзацу першого цього пункту пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) проводити з 1 січня 2018 року. Сума перерахованих пенсій для виплати за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 р. обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 1 січня 2018 р. та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в такому порядку:

з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 року;

з 1 січня 2020 р. - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 р. та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.

Колегією суддів встановлено, що пенсійним органом 23 березня 2018 року проведено перерахунок пенсії позивачу, як пенсіонеру, якому призначено пенсію на підставі Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у зв'язку з підвищенням розмірів грошового забезпечення поліцейських Національної поліції постановою КМУ «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 11 листопада 2015 року № 988, у порядку встановленому постановою КМУ від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».

При цьому, загальний розмір заборгованості пенсійного органу перед позивачем за попередні періоди, після проведеного перерахунку, склав 57 504,36 грн., що не заперечується сторонами у справі.

В даному випадку, з метою виплати утвореної заборгованості пенсійним органом складено графік відкладених щомісячних виплат позивачу, які мають розпочатись 01 січня 2019 року та закінчитись 01 червня 2021 року.

Між тим, бажаючи стягнути з пенсійного органу виниклу заборгованість одним платежем позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

При цьому, задовольняючи заявлені позовні вимоги судом першої інстанції встановлено, що положеннями чинного законодавства не передбачено можливості розстрочення належних особі пенсійних виплат.

В свою чергу, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що існування багаторівневої структури суспільних відносин в Україні, потребує не лише законодавчого врегулювання останніх, але й вторинного, детальнішого і конкретизуючого нормативного регулювання, шляхом прийняття відповідних підзаконних нормативно-правових актів.

В даному випадку, одним із таких підзаконних нормативно-правових актів є відповідна постанова КМУ від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», якою встановлено порядок здійснення перерахунку та виплати пенсій відповідній категорії громадян.

При цьому, вказаною постановою встановлено, що сума перерахованих пенсій, за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року, має виплачуватись після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету, починаючи з 01 січня 2019 року.

Між тим, положення відповідної постанови КМУ є чинними, а тому колегія суддів не вбачає правових підстав для ігнорування пенсійним органом встановленого нею порядку виплати пенсій.

Внаслідок чого, колегія суддів погоджується з позицією пенсійного органу щодо необхідності здійснення виплати утвореної перед позивачем заборгованості у встановленому постановою КМУ від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», як спеціального нормативно-правового акту у спірних правовідносинах.

Також, варто зазначити, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 03 червня 2014 року у справі «Великода проти України», суд зауважив, що першою і найважливішою вимогою статті 1 Протоколу №1 є те, що будь-яке втручання з боку державних органів в мирне володіння майном, повинно бути законним і що воно повинне переслідувати законну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, необхідно знайти справедливий баланс до вимог загальних інтересів спільноти та вимог захисту основних прав особистості. Необхідний баланс не буде знайдений, якщо особі або особам доводиться нести індивідуальний і надмірний тягар. Зменшення розміру пенсії могло бути обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася Україна.

Крім того, колегія суддів зазначає, що задовольняючи позовні вимоги та зобов'язуючи пенсійний орган здійснити одноразову виплату пенсії позивачу, судом першої інстанції порушено норм процесуально права, а саме ч. 2 ст. 245 КАС України.

Так, згідно п.п. 2-4 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

При цьому, згідно п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може обрати інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

В даному випадку, судом першої інстанції не встановлено яким саме рішенням, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушено права позивача у межах спірних правовідносин, а як наслідок передчасно зобов'язано його вчинити певні дії.

Крім того, колегія суддів вважає, що зобов'язання суб'єкта владних повноважень здійснити виплату певних коштів особі одним платежем не є належним способом захисту порушених прав особи, так як у разі встановлення права останньої на такі кошти, належним та ефективним способом захисту її прав, який не викличе неоднозначного тлумачення у суб'єкта владних повноважень при виконанні судового рішення, є стягнення відповідних коштів на користь такої особи.

Тому, беручи до уваги, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального і процесуального права, наявні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області - задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2018 року - скасувати, прийняти у справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про зобов'язання вчинити певні дії.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Яковлєв О.В.
Судді Градовський Ю.М. Крусян А.В.