Справа № 163/2275/18
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2019-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/1840/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Шевчук С.М.

з участю секретаря судового засідання: Коваль Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 16 січня 2019 року (ухвалене головуючим-суддею Чишієм С.С. у м. Любомлі) за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернулася в суд із зазначеним позовом, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову Волинської митниці ДФС №5498/20500/18 від 07.11.2018 у справі про порушення митних правил, передбачених ст.485 Митного кодексу України (далі - МК України).

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 16.01.2019 позов було задоволено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Волинська митниця ДФС подала апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить скасувати рішення Любомльського районного суду Волинської області від 16.01.2019 та прийняти постанову, якою відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оспорюване рішення ґрунтується на основі документів, які були надані литовськими митними органами, за результатами аналізу яких встановлено різницю в ціні транспортного засобу, внаслідок чого було здійснено перерахунок митних платежів та прийнято спірну постанову.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що 08.05.2018 посадовою особою м/п «Ягодин» Волинської митниці ДФС за митною декларацією типу ІМ40ДЕ №UA205100/2018/007120 було проведено митне оформлення товару «Легкового автомобіля «Renault», модель «Megane», ідентифікаційний номер НОМЕР_1», який відповідно до рахунку-фактури (invoice) від 04.05.2018 б/н слідував з компанії продавця «Ing Lease», Italia SPA VIA P.Nenni 18 Brescia (BS) на адресу фізичної особи ОСОБА_2, АДРЕСА_1 за ціною 1635 Євро.

За митне оформлення даного транспортного засобу при його митній вартості у 53 193,99 грн було сплачено митних платежів в загальній сумі 22 672,52 гривень.

Листом ДФС України №25494/7/99-99-20-02-01-17 від 17.08.2018 до Волинської митниці ДФС надійшло звернення митних органів Литовської Республіки щодо підтвердження факту ввезення на митну територію України та митного оформлення легкового автомобіля марки «Renault» модель «Megane», ідентифікаційний номер НОМЕР_1, відповідно до рахунку-фактури серії (документа під назвою «Pazyma-Saskaita») TSN №2582 від 04.05.2018 за експортною декларацією MRN №18LTKС0100EK048FD2.

За результатами проведеного опрацювання зазначеного звернення, відповідачем було встановлено, що вантажний автомобіль «Renault» модель «Megane», ідентифікаційний номер НОМЕР_1, був проданий за ціною 3700 Євро, що за курсом Національного банку України станом на 08.05.2018, тобто на момент митного оформлення товару за митною декларацією, складало 115 775,16 грн.

Тобто, різниця між сплаченими митними платежами та митними платежами, які необхідно сплатити за митною декларацією типу ІМ40ДЕ №UA205100/2018/007120 від становить 20 025,98 грн.

24.09.2018 інспектором Волинської митниці ДФС за порушення ст.485 МК України відносно позивача було складено протокол про порушення митних правил.

У протоколі зазначено, що ОСОБА_2, під час митного оформлення товару «вантажний автомобіль «Renault» модель «Megane», ідентифікаційний номер НОМЕР_1, вчинила дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів в сумі 20 025,98 грн, тобто заявила в митній декларації №ІМ40ДЕ №UA205100/2018/007120 від 08.05.2018 неправдиві відомості щодо відправника та одержувача товару, необхідні для визначення митної вартості товару.

07.11.2018 в.о.начальника Волинської митниці ДФС Шелігацьким Є.С. було прийнято постанову про визнання ОСОБА_2 винною у порушенні митних правил, передбачених ст.485 МК України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 60 077, 94 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходив з відсутності достатніх доказів вини в діях позивача, а її твердження про пред'явлення до митного оформлення виключно тих документів, які були надані продавцем транспортного засобу, стороною відповідача не спростовано.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.485 МК України, заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Статтею 486 МК України визначені завдання провадження у справах про порушення митних правил, якими є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до ст.489 цього Кодексу, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати : чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.10 КУпАП, суб'єктивна сторона даного правопорушення характеризується лише умисною формою вини, тобто особа, яка вчиняє такі дії, усвідомлювала протиправний характер своїх дій чи бездіяльності, передбачала їх шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Однак матеріали справи про порушення митних правил не містять доказів умислу позивача на вчинення дій, передбачених ст.485 МК України.

Як видно з матеріалів справи, підставою для складання протоколу про порушення митних правил та основним доказом притягнення позивача до відповідальності за порушення митних правил, стали одержані від литовських митних органів експортна митна декларація MRN №18LTKС0100EK048FD2 від 04.05.2018 та рахунок-фактура «Pazyma-Saskaita». Між відомостями цієї декларації і наданими для митного оформлення транспортного засобу документами дійсно є невідповідності щодо відправника, одержувача і вартості транспортного засобу.

Разом з тим, сама по собі експортна декларація доводить лише факт початку процедури оформлення експорту транспортного засобу з Європейського Союзу в Литовській Республіці. Вона жодним чином не виключає можливості переходу прав на автомобіль після такого оформлення до інших осіб, в тому числі, до продавця, зазначеного в поданих до митного оформлення документах, компанії «UAB «T&S MOBILE», оскільки відповідно до інформації з мережі інтернет-сайту Європейської комісії щодо стану експортних MRN (для міжнародних перевезень) оформлення митної декларації №18LTKС0100EK048FD2 не завершене, вона перебуває в стадії підтвердження.

Колегія суддів звертає увагу, що Волинською митницею ДФС не перевірено обставин завершення експорту товару, не здійснено запитів відповідним компаніям, які фігурують відправниками товару по литовських документах та документах, поданих до митного оформлення декларантом, не вжито заходів для встановлення особи і опитування ОСОБА_4, який значиться покупцем автомобіля за литовськими документами, а тому отримані від митних органів Литовської Республіки документи самі по собі не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами винуватості ОСОБА_2 у порушенні митних правил та не доводять наявності у її діях умислу на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру шляхом надання неправдивих відомостей щодо відправника, отримувача та вартості товару, оскільки такі документи лише свідчать, що литовське підприємство «UAB T&S» задекларувало, але не здійснило експорт транспортного засобу з Європейського союзу.

При цьому, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта щодо існування невідповідності між документами, поданими позивачем Волинській митниці ДФС та експортними митними деклараціями, наданими литовським митним органом, оскільки така невідповідність, без належних доказів умисного подання ОСОБА_2 недостовірних документів та відомостей не може бути підставою для прийняття рішення щодо визнання її винною у вчиненні порушення митних правил.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що за відсутності обґрунтованих доказів, які свідчили б саме про умисел декларанта на заниження митних платежів, шляхом повідомлення недостовірної інформації для визначення митної вартості товару з метою зменшення розміру митних платежів та надання з цією метою органу доходів і зборів документів, не є достатньою підставою для кваліфікації дій позивача як порушення митних правил за ст.485 МК України.

Аналізуючи наведені вище положення митного законодавства та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оспорювана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.

Згідно ч.1 ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному з'ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, прийнята відповідно до норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Любомльського районного суду Волинської області від 16 січня 2019 року по справі №163/2275/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 05.03.2019.