Справа № 1640/3115/18
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2019-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 р. Справа № 1640/3115/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бершова Г.Є.

суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання Патової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.10.2018 (суддя К.І. Клочко, м. Полтава) по справі № 1640/3115/18

за позовом ОСОБА_1

до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання протиправними дій в частині відмови призначити та виплачувати пенсію за віком із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1,35% та зобов'язання призначити та виплачувати пенсію за віком із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1,35% починаючи з 10.10.2017.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що після досягнення пенсійного віку він набув право на призначення пенсії за віком за Законом №1058-IV із застосуванням показника величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%. Проте, при призначенні пенсії відповідач застосував схему визначення розміру пенсії, яка використовується при перерахунку раніше призначених пенсій, визначивши розмір пенсії виходячи із величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1%.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22.10.2018 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Позивач не погодився із таким рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Позивач в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив відмовити в її задоволенні.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що 20.02.2014 позивачу призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

10.10.2017 позивача було переведено з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до розділу ІV Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", на пенсію за віком відповідно до розділу ІІІ Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

При цьому, визначаючи розмір пенсії за віком, фахівцями Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, посилаючись на частину 3 статті 45 Закону №1058-IV та пункт 4-3 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", для обчислення коефіцієнту страхового стажу було застосовано величину оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1%.

15.03.2018 позивач звернувся до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області із заявою, у якій просив розрахувати призначену йому пенсію за віком із застосування величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1,35%.

Листом від 21.03.2018 №12/Б-04 Кременчуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області повідомило позивача про те, що з грудня 2017 року ОСОБА_1 отримує перераховану пенсію за віком, яка призначена з 10.10.2017, зазначено складові пенсії.

Не погоджуючись із застосованим органом Пенсійного фонду показником величини оцінки одного року страхового стажу, позивач звернувся до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що під час реалізації заяви позивача від 10.10.2017 йому не призначалась пенсія у розумінні Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а тому підстав для застосування до розрахунку пенсії позивача величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1,35% немає.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції з огляду на таке.

Так, у частині 1 статті 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 10 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до частини 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Згідно з частиною 1 статті 25 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п'яти знаків після коми за формулою: Кс = (См х Вс):( 100 % х 12), де: Кс - коефіцієнт страхового стажу; См - сума місяців страхового стажу; Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

Пунктом 4-3 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", збільшений на 79 гривень.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що під час переведення особи з одного виду пенсії на інший, розмір пенсії визначається виходячи з середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Посилання позивача на необхідність застосування при визначенні розміру його пенсії величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1,35% не ґрунтуються на вимогах закону з огляду на таке.

Так, пунктом 4-4 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", на який посилається позивач як на підставу для проведення розрахунку його пенсії з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1,35% передбачено, що з 01.10.2017 по 31.12.2017 при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%.

З аналізу пункту 4-4 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" можна зробити висновок, що величина оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1,35% застосовується лише при призначенні особі пенсії.

На підставі викладеного вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки пенсія відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" вже була призначена позивачеві 20.02.2014, то положення пункту 4-4 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" до спірних правовідносин застосуванню не підлягають.

Доводи позивача з приводу того, що відповідно до його заяви від 10.10.2017 пенсія за віком призначалась йому вперше зазначених висновків суду не спростовують.

Колегія суддів зазначає, що заява позивача від 10.10.2017 була подана з метою переведення з одного виду пенсії на інший, а саме: з пенсії по інвалідності на пенсію за віком. Таким чином, за заявою позивача від 10.10.2017 відповідачем не вирішувалось питання про призначення позивачеві пенсії, а лише було змінено її вид.

Колегія суддів зазначає, що зі змісту позовної заяви вбачається, що фактично спірні правовідносини виникли у зв'язку з помилковим ототожненням позивачем таких понять як призначення пенсії та переведення з одного виду пенсії на інший.

Так, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії в межах одного закону (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Кожна наступна зміна виду пенсії в межах одного закону є переведенням або переходом з одного виду пенсії на інший, а не її призначенням, оскільки в практиці застосування пенсійного законодавства не існує поняття другого, третього, подальшого або іншого призначення пенсії. Законодавець оперує лише поняттям призначення пенсії, яким є первинне її призначення та поняттям переведення пенсії з виду на вид, яким є всі подальші зміни виду пенсії саме в межах одного закону.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постанові від 31.03.2015 (справа №21-612а14).

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що під час реалізації заяви позивача від 10.10.2017 йому не призначалась пенсія у розумінні Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а тому підстав для застосування до розрахунку пенсії позивача величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1,35% немає.

Таким чином, колегія суддів погоджується із рішенням суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог та зазначає, що воно скасуванню не підлягає.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.10.2018 по справі № 1640/3115/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Г.Є. Бершов
Судді В.В. Катунов І.М. Ральченко
Постанова складена в повному обсязі 04.03.19.