Справа № 2а-12497/10/1370
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М., за участі секретаря судового засідання Михалюк М.Ю., представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Львові адміністративну справу за позовом Галицької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області до ОСОБА_2, за участі Регіонального сервісного центру МВС у Львівській області в якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів,

ВСТАНОВИВ:

Державна податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова 22.12.2010 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2, відповідач) про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в розмірі 15057 гривень. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач під час першої державної реєстрації в Україні автомобіля НОМЕР_1 2003 року випуску, обєм двигуна 2151 куб.см., не сплатив податок з власників транспортних засобів в сумі 15057 гривень.

Ухвалою від 24.02.2011 суд залучив до участі у справі управління Державтоінспекції Головного управління МВС України у Львівській області в якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору та витребував у третьої особи копії документів, на підставі яких проводилася реєстрація зазначеного вище автомобіля на відповідача (а.с. 24). На виконання вимог суду Управління Державтоінспекції ГУМВС України у Львівській області надало копію матеріалів реєстраційної справи транспортного засобу Mercedes-Benz Vito 110CDI.

ОСОБА_2 підтверджує, що 23.01.2009 звернувся до Львівського ВРЕВ ДАІ з метою реєстрації автомобіля марки Mercedes-Benz Vito 110 2003 року випуску. Перед проведенням державної реєстрації транспортного засобу він сплатив транспортний податок в касі КБ «Приватбанк» в приміщенні ВРЕВ, що підтверджується копією квитанції на суму 15057 грн. Заяву разом із оригіналами документів на автомобіль (посвідчення митниці про реєстрацію ТЗ, ВМД, сертифікат відповідності, висновок спеціаліста тощо) та оригіналами квитанцій про сплату податку та за спецпродукцію (реєстраційне свідоцтво та номерні знаки) здав інспектору реєстраційного органу. З позову податкового органу дізнався про те, що сплачені ним в касі банку кошти в сумі 15057 грн. не надійшли в бюджет та звернувся до правоохоронних органів із заявами про вчинення працівниками ВРЕВ та Приватбанку злочину. Його заяву було долучено до матеріалів кримінальної справи № 181-0062, порушеної за фактом шахрайства, вчиненого невстановленими особами в особливо великих розмірах, підроблення документів та використання невстановленими особами завідомо підроблених документів за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1, ч. 3 ст. 358 КК України.

Провадження у цій справі тривалий час було зупинене. Кримінальну справу № 181-0062 внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001674 і яку розслідує СВ Залізничного РВ ЛМУ МВС України у Львівській області. Ця кримінальна справа виділена із кримінальної справи № 181-0311, порушеної відносно начальника ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області, за фактом зловживання службовим становищем, за ознаками злочину передбаченого ч.3 ст. 364 КК України;

- постановою слідчого слідчої групи прокуратури Львівської області від 07.04.2011 для проведення судової почеркознавчої експертизи в ОСОБА_2 проведено відібрання експериментальних зразків підпису (а.с. 154);

- постановою старшого слідчого СУ ГУ МВС України у Львівській області від 03.07.2012 року ОСОБА_2 визнано потерпілим у кримінальній справі № 181-0062 (а.с. 94);

- вироками № 1-233/11 від 01.07.2013 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/33195653) та № 1/463/51/13 від 13.11.2013 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/35407558) начальника та заступника начальника Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи ОСОБА_3 України у Львівській області засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст.367 КК України (службова недбалість). Звинувачення в тому числі ґрунтувалося на тому, що протягом 2009-2010 років у Львівському ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівській області проведено реєстрацію транспортних засобів у 235 випадках частково без сплати податку з власників транспортних засобів, що реєструються вперше в Україні, а у 1711 повністю, що потягло за собою ненадходження до місцевого бюджету податку з власників транспортних засобів на загальну суму 45578100 грн.

- на адвокатський запит представника відповідача про хід та результати розгляду кримінального провадження № 0001639 слідчий слідчого відділу Залізничного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 листом № 11581/38/02-17 надав відповідь, в якому повідомив, що досудове розслідування триває (а.с. 139);

- станом на 28.12.2018 досудове розслідування в межах зазначеного кримінального провадження здійснюється слідчим Залізничного ВП ГУНП України у Львівській області ОСОБА_4, підозра у вчинені злочину у зазначеному проваджені нікому не пред'явлена (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/79043399).

Отже, кримінальне провадження № 0001639 (виділене із справи, по якій вже постановлено описаний вище вирок) за фактом шахрайства, вчиненого невстановленими особами в особливо великих розмірах, підроблення документів та використання невстановленими особами завідомо підроблених документів за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1, ч. 3 ст. 358 КК України, триває. Численні звернення ОСОБА_2 до правоохоронних органів залишилися без належного реагування. За час, поки провадження у цій судовій справі було зупинене, слідство не досягло будь-яких істотних результатів. Суд вжив усіх можливих заходів для виявлення та збору доказів, що мають значення для встановлення обєктивної істини в цьому спорі, в тому числі шляхом витребування доказів з власної ініціативи, а також тривалий час очікував на результати кримінального розслідування. Оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001639 триває вже вісім років та є очевидно неефективним, суд ухвалою від 25.01.2019 поновив провадження у справі та на підставі статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) замінив:

- первісного позивача, державну податкову інспекцію у Сихівському районі м. Львова на процесуального правонаступника Галицьку обєднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Львівській області (далі Галицька ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області);

- третю особу на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, управління Державтоінспекції ГУМВС України у Львівській області, на процесуального правонаступника Регіональний сервісний центр МВС у Львівській області.

Представники сторін і надалі кожен підтримують свою процесуальну позицію. Третя особа у вирішенні заявлених позовних вимог Галицької ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області покладається на розсуд суду.

Суд заслухав пояснення представників та дослідив доводи заяв по суті справи, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності та встановив такі фактичні обставини справи:

Львівський ВРЕР ДАІ при ГУМВС України у Львівській області листом № 9/2074 від 31.08.2010 повідомив ДПА у Львівській області про те, що на громадянина ОСОБА_2 23.01.2009 зареєстровано автомобіль НОМЕР_2, 2003 року випуску, обєм двигуна 2151 куб.см., проте сплата податку по вказаному автомобілю відсутня (а.с.5-7).

Позивач стверджує, що кошти в сумі 15057 грн. в рахунок сплати податку з власників транспортних засобів на казначейський рахунок бюджету від ОСОБА_2 не надходили (а.с.7). Відповідача запрошували прибути в ДПІ за місце проживання «по питанню сплати податку з власників транспортних засобів при постановці транспортного засобу на облік в ДАІ» (а.с.11). Оскільки відповідач до контролюючого органу не прибув, було прийнято рішення звернутися до суду про стягнення з нього заборгованості по податку з власників транспортних засобів в сумі 15057 грн. На підтвердження суми заборгованості надав розрахунок та довідку від 04.11.2010 № 2068/17-1 (а.с.8,9).

Управління ДАІ ГУ МВС України у Львівській області на вимогу суду надало копію матеріалів реєстраційних справ автомобіля (а.с. 35-46). В цих матеріалах є заява № 7160 від 13.01.2009 з проханням виконати перевірку за усіма наявними електронними обліками Державтоінспекції та провести реєстрацію автомобіля марки Mercedes-Benz Vito 110 CDI WDF7464, 2003 р.в., подана ОСОБА_2 (а.с. 36). Серед матеріалів реєстраційної справи наявна квитанція про перерахування ОСОБА_2 до бюджету податку з власників транспортних засобів у сумі 15057 грн. (а.с. 45). Заява про реєстрацію автомобіля містить відмітку про перевірку сплати податку в сумі 15057 грн., засвідчену підписом інспектора МРЕВ, що перевірив ці дані. На підставі заяви № 7160 від 13.01.2009 та доданих до неї матеріалів реєстраційний підрозділ Державтоінспекції провів першу реєстрацію в Україні згаданого автомобіля.

ОСОБА_2 наполягає, що 23.01.2009 перед проведенням державної реєстрації транспортного засобу сплатив транспортний податок в касі КБ «Приватбанк» в приміщенні ВРЕВ, що підтверджується копією квитанції на суму 15057 грн. З позову податкового органу дізнався про те, що сплачені ним в касі банку кошти в сумі 15057 грн. не надійшли в бюджет. Вважає, що такі присвоєні касиром та службовими особами ДАІ, тому звернувся до правоохоронних органів із заявами про вчинення працівниками ВРЕВ та Приватбанку злочину. Його заяву було долучено до матеріалів кримінальної справи № 181-0062, порушеної за фактом шахрайства, вчиненого невстановленими особами в особливо великих розмірах, підроблення документів та використання невстановленими особами завідомо підроблених документів за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1, ч. 3 ст. 358 КК України. Кримінальну справу № 181-0062 внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001674 і яку розслідує СВ Залізничного РВ ЛМУ МВС України у Львівській області. Ця кримінальна справа виділена із кримінальної справи № 181-0311, порушеної відносно начальника ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області, за фактом зловживання службовим становищем, за ознаками злочину передбаченого ч.3 ст. 364 КК України.

Постановою слідчого слідчої групи прокуратури Львівської області від 07.04.2011 для проведення судової почеркознавчої експертизи в ОСОБА_2 проведено відібрання експериментальних зразків підпису (а.с. 154). Постановою старшого слідчого СУ ГУ МВС України у Львівській області від 03.07.2012 року ОСОБА_2 визнано потерпілим у кримінальній справі № 181-0062 (а.с. 94).

Вироками № 1-233/11 від 01.07.2013 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/33195653) та № 1/463/51/13 від 13.11.2013 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/35407558) начальника та заступника начальника Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи ОСОБА_3 України у Львівській області засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст.367 КК України (службова недбалість). Звинувачення в тому числі ґрунтувалося на тому, що протягом 2009-2010 років у Львівському ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівській області проведено реєстрацію транспортних засобів у 235 випадках частково без сплати податку з власників транспортних засобів, що реєструються вперше в Україні, а у 1711 повністю, що потягло за собою ненадходження до місцевого бюджету податку з власників транспортних засобів на загальну суму 45578100 грн.

На адвокатський запит представника відповідача про хід та результати розгляду кримінального провадження № 0001639 слідчий слідчого відділу Залізничного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 листом № 11581/38/02-17 надав відповідь, в якому повідомив, що досудове розслідування триває (а.с. 139). Станом на 28.12.2018 досудове розслідування в межах зазначеного кримінального провадження здійснюється слідчим Залізничного ВП ГУНП України у Львівській області ОСОБА_4, підозра у вчинені злочину у зазначеному проваджені нікому не пред'явлена (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/79043399) (а.с. 201).

Отже, кримінальне провадження № 0001639 (виділене із справи, по якій вже постановлено описаний вище вирок) за фактом шахрайства, вчиненого невстановленими особами в особливо великих розмірах, підроблення документів та використання невстановленими особами завідомо підроблених документів за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1, ч. 3 ст. 358 КК України, триває. Оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001639, до якого поміж сотень інших долучена також заява ОСОБА_2, триває вже вісім років та є очевидно неефективним, суд вважає, що подальше очікування результатів цього розслідування немає сенсу, а тому ухвалив розглянути справу за наявними в ній доказами.

При прийнятті рішення суд керується такими нормами права:

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

До 01 січня 2011 року (станом на час виникнення спірних правовідносин) принципи побудови системи оподаткування, податки і збори (обов'язкові платежі) до бюджетів та до державних цільових фондів, а також права, обов'язки і відповідальність платників визначалися Законом України Про систему оподаткування від 25 червня 1991 року № 1251-XII (далі - Закон № 1251).

Згідно зі статтею 2 Закону № 1251 під податком і збором (обов'язковим платежем) до бюджетів та до державних цільових фондів слід розуміти обов'язковий внесок до бюджету відповідного рівня або державного цільового фонду, здійснюваний платниками у порядку і на умовах, що визначаються законами України про оподаткування. Одним із загальнодержавних податків відповідно до частини 1 статті 14 цього Закону є, зокрема, податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Відповідно до статей 1, 2 Закону України Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів від 11.12.1991 № 1963-ХІІ (далі Закон № 1963, чинний на момент виникнення спірних правовідносин) платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи (далі - юридичні особи), а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства (далі - фізичні особи), які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього Закону є об'єктами оподаткування. Об'єктами оподаткування є, зокрема, автомобілі, призначені для перевезення не менше 10 осіб, включаючи водія, - код 8702; автомобілі легкові - код 8703; автомобілі вантажні - код 8704.

Відповідно до статті 3 Закону № 1963 перша реєстрація в Україні - це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу. Податок з визначених цим Законом власників наземних транспортних засобів сплачується юридичними та фізичними особами за місцем реєстрації таких транспортних засобів на спеціальні рахунки територіальних дорожніх фондів республіканського бюджету Автономної Республіки Крим, обласних бюджетів та бюджетів міст Києва та Севастополя.

Відповідно до частини першої, частини четвертої статті 5 Закону № 1963 податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується фізичними особами - перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд. Фізичні особи - платники податку зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами.

Частиною шостою статті 5 Закону № 1963 встановлено, що у разі відсутності документів про сплату податку, перша реєстрація в Україні транспортних засобів не проводиться.

Відповідно до частин пятої-восьмої статті 6, статті 7 Закону № 1963 сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується фізичними особами, обчислюється за ставками, визначеними у статті 3 цього Закону. У разі виявлення юридичних чи фізичних осіб, які не сплачували податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вони зобов'язані сплатити податок не більш як за три попередні роки. Перерахування неправильно сплаченого податку допускається не більш як за три попередні роки. Органи, що здійснюють державну реєстрацію транспортних засобів, зобов'язані щомісячно повідомляти податкові органи про транспортні засоби, зареєстровані або зняті з реєстрації протягом попереднього місяця, за формою, затвердженою центральним податковим органом України, та їх власників.

У разі приховування (заниження) об'єктів оподаткування з власників транспортних засобів стягуються сума несплаченого податку, а також пеня або штраф у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частини пятої статті 50 Бюджетного кодексу України (чинного станом на дату виникнення спірних правовідносин) податки, збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими в доход державного бюджету з моменту зарахування на єдиний казначейський рахунок державного бюджету. Чинний Бюджетний кодекс України у частині пятій статті 45 містить норми такого ж змісту.

Відповідно до частини першої пункту 3 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, в редакції, чинній на час реєстрації зазначеного вище автомобіля, державна реєстрація транспортних засобів проводиться в т.ч. з метою здійснення контролю за дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів.

Відповідно до частини четвертої пункту 8 цього Порядку державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів, а також внесення в установленому порядку інших платежів.

Крім того, пунктом 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів передбачено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів.

Відповідно до вимог Закону України Про державну податкову службу в Україні для застосування посадовими особами органів державної податкової служби при оформленні матеріалів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, суб'єктами господарювання - юридичними особами, їх філіями, відділеннями та іншими відокремленими підрозділами (далі - суб'єкти господарювання) розроблено Порядок оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства (затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 10.08.2005 № 327, чинного на момент виникнення спірних правовідносин). Відповідно до пункту 1.3 Порядку за результатами проведення невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок фінансово-господарської діяльності суб'єктів господарювання оформляється акт, а в разі відсутності порушень податкового, валютного та іншого законодавства - довідка. Довідка - службовий документ, який стверджує факт проведення невиїзної документальної або виїзної планової чи позапланової перевірки фінансово-господарської діяльності суб'єкта господарювання і є носієм доказової інформації про невстановлення фактів порушень вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання.

Відповідно до пункту 1.3) статті 1 Закону України Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами від 21.12.2000 № 2181-III (далі Закон № 2181, чинний на момент виникнення спірних правовідносин) податковий борг (недоїмка) - податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Відповідно до пункту 6.1 статті 6 Закону № 2181 у разі коли сума податкового зобов'язання розраховується контролюючим органом відповідно до статті 4 цього Закону, такий контролюючий орган надсилає платнику податків податкове повідомлення, в якому зазначаються підстава для такого нарахування, посилання на норму податкового закону, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок податкових зобов'язань, сума податку чи збору (обов'язкового платежу), належного до сплати, та штрафних санкцій за їх наявності, граничні строки їх погашення, а також попередження про наслідки їх несплати в установлений строк та граничні строки, передбачені законом для оскарження нарахованого податкового зобов'язання (штрафних санкцій за їх наявності).

У разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги. Податкові вимоги надсилаються:

а) перша податкова вимога - не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання. Перша податкова вимога містить повідомлення про факт узгодження податкового зобов'язання та виникнення права податкової застави на активи платника податків. обов'язок погасити суму податкового боргу та можливі наслідки непогашення його у строк;

б) друга податкова вимога - не раніше тридцятого календарного дня від дня направлення (вручення) першої податкової вимоги, у разі непогашення платником податків суми податкового боргу у встановлені строки. Друга податкова вимога додатково до відомостей, викладених у першій податковій вимозі, може містити повідомлення про дату та час проведення опису активів платника податків, що перебувають у податковій заставі, а також про дату та час проведення публічних торгів з їх продажу (пункти 6.2.1, 6.2.3 статті 6 Закону № 2181).

Відносини, що виникають у процесі надіслання (вручення) податкових вимог платнику податків регулюються підпунктом 6.2.4 пункту 6.2 статті 6 вказаного Закону.

Відповідно до підпункту 2.3.1. пункту 2.3 статті 2 Закону № 2181 органами, уповноваженими здійснювати заходи з погашення податкового боргу (далі - органи стягнення), є виключно податкові органи, а також державні виконавці у межах їх компетенції.

При прийнятті рішення суд виходить з таких мотивів:

З наведених вище норм Закону № 1963 та Порядку вбачається, що обовязок розрахувати суму податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується за ставками, встановленими цим Законом, покладається на особу - платника податку. Платником податку з власників транспортних засобів є особа, яка є власником транспортного засобу та звертається до компетентного державного органу про проведення державної реєстрації цього транспортного засобу. Отже, підставою для набуття правового статусу платника податку з власників транспортних засобів є юридично значимі (правомірні) дії, спрямовані на набуття відповідних прав та обовязків.

Платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, які вперше реєструються в Україні, є юридичні та фізичні особи, які звертаються про їх реєстрацію.

Обовязковою передумовою прийняття посадовою особою відповідного державного органу рішення про першу реєстрацію в Україні транспортного засобу з присвоєнням державного номерного знака Закон визначає факт пред'явлення заявником оригіналу квитанції (платіжного доручення) про сплату податку. Відсутність документів про сплату податку є умовою, що є підставою для відмови у вчиненні реєстраційної дії.

Перша реєстрація автомобіля Mercedes-Benz Vito 110CDI в Україні з присвоєнням д.н.з. НОМЕР_3 на ОСОБА_2 здійснена на підставі заяви № 7160 від 13.01.2009. На цій заяві посадова особа МРЕВ проставила відмітку про перевірку сплати заявником 15057 гривень транспортного податку; в графі «перевірено» є підпис уповноваженої особи МРЕВ (а.с. 36).

Позовні вимоги Галицької ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області ґрунтуються на твердженні, що кошти по сплаті податку з власників транспортних засобів в сумі 15057 грн. від ОСОБА_2 на казначейський рахунок бюджету не надходили.

Постановою старшого слідчого СУ ГУ МВС України у Львівській області від 03.07.2012 року ОСОБА_2 визнано потерпілим у кримінальній справі № 181-0062.

Кримінальне провадження за фактом шахрайства, вчиненого невстановленими особами в особливо великих розмірах, підроблення документів та використання невстановленими особами завідомо підроблених документів за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч.1, ч. 3 ст. 358 КК України, розслідування якого триває вже вісім років та наразі є очевидно неефективним та безрезультатним. Слідство спромоглося довести в судовому порядку лише факти службової недбалості керівника та заступника керівника реєстраційного органу суд визнав їх винними у службовій недбалості, що спричинила можливість злочинної діяльності невстановлених слідством осіб, внаслідок якої місцевий бюджет недоотримав 45578100 грн. податку з власників транспортних засобів (235 автомобілів зареєстровано з сплатою частини податку з власників транспортних засобів, що реєструються в Україні вперше, а 1711 без сплати такого податку).

Отже, наявні докази свідчать про те, що на момент реєстрації автомобіля Mercedes-Benz Vito ОСОБА_2 надавав для перевірки докази (квитанцію) про сплату податку; причини ненадходження до бюджету коштів за реєстрацію згаданого в цій справі автомобіля та ще понад тисячі інших автомобілів вже вісім років розслідуються в порядку кримінального судочинства, результати розслідування в контексті спірних правовідносин відсутні. Станом на 28.12.2018 досудове розслідування в межах кримінального провадження № 0001639 здійснюється слідчим Залізничного ВП ГУНП України у Львівській області ОСОБА_4, підозра у вчинені злочину у зазначеному проваджені нікому не пред'явлена (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/79043399) (а.с. 201).

В межах спірних правовідносин суд повинен дати належну оцінку таким обставинам:

- чи дотримався податковий орган визначених законом процедур контролю та перевірки платників податків?

- чи визначав і узгоджував у встановленому законом порядку податкове зобовязання відповідача?

- чи вжив передбачених законом заходів (надіслання боржнику податкових вимог), що передують зверненню до суду про стягнення податкового боргу?

Позовні вимоги Галицької ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області ґрунтуються на тому, що ОСОБА_2 як власник автомобіля при його першій державній реєстрації в Україні не сплатив податок з власників транспортних засобів. Ці обставини контролюючий орган підтвердив довідкою від 04.11.2010 № 2068/17-1 (а.с.8).

Суд констатує, що податковий орган не надав належних доказів проведення перевірки відповідача на предмет дотримання ним податкового законодавства щодо сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (акт перевірки), а також доказів визначення суми податкового зобовязання шляхом надіслання відповідачу податкового повідомлення-рішення.

Суд також звертає увагу, що право на звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу виникає у контролюючого органу після надіслання (вручення) платнику податків (відповідачу) першої та другої податкових вимог. Обставини, з настанням яких податкова вимога вважається надісланою (врученою) особі, були визначені у підпункті 6.2.4 пункті 6.2 статті 6 Закону № 2181. Отже, після настання зазначених у підпункті 6.2.4 пункті 6.2 статті 6 Закону обставин виникає право на звернення контролюючого органу із позовом про стягнення податкового боргу. Позивач не надав суду доказів скерування відповідачу податкових вимог, а представник позивача на запитання суду підтвердив, що податкові повідомлення-рішення та/або податкові вимоги ОСОБА_2 не скеровувалися.

Такі дії (бездіяльність) податкового органу унеможливили використання платником податків встановлених законом способів захисту своїх прав шляхом оскарження в адміністративному/судовому порядку податкових повідомлень-рішень та/або податкових вимог.

Підсумовуючи свої висновки, суд зазначає, що податковий орган звернувся до суду про стягнення з відповідача суми, яка не має статусу податкового боргу. Суд констатує, що податковий орган не довів, що вчинив необхідні дії, що передують зверненню до суду про стягнення податкового боргу.

Така позиція суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій в постановах від 23.01.2018 у справі № К/9901/3141/18 (2а-6598/11/1370), від 20.12.2018 у справі № 2а-942/11/1370 за наслідками розгляду касаційної скарги податкового органу на рішення суду в аналогічній справі.

Отже, позовні вимоги контролюючого органу про стягнення податкового боргу в сумі 15057 грн. є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати в цій справі розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 19-20, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 251, 255, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд

ВИРІШИВ:

відмовити в задоволенні позову повністю.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який постановив рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено і підписано 05.03.2019.

Суддя Москаль Р.М.