Справа № 156/34/19
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2019-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року ЛуцькСправа № 156/34/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Дмитрука В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Іваничівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Іваничівського районного суду Волинської області з адміністративним позовом до Іваничівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання протиправними дій щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №57761968 від 26.11.2018, зобов'язання закрити виконавче провадження №57761968, скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №57761968 від 26.11.2018 і повернути постанову Львівської митниці ДФС №2378/20900/17 від 26.06.2017 про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил стягувачу без прийняття до виконання.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що постанова Львівської митниці ДФС про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу була винесена 26.06.2017, а постанова відповідача винесена 26.11.2018, тобто з пропущенням терміну давності пред'явлення виконавчого документа до виконання, встановленого ст. 536 Митного кодексу України.

Ухвалою судді Іваничівського районного суду Волинської області від 17.01.2019 дану адміністративну справу передано на розгляд Волинського окружного адміністративного суду.

Ухвалою судді від 22.02.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №156/34/19.

В поданому до суду 04.03.2019 засобами електронного зв'язку відзиві на позовну заяву представник відповідача позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні з тих підстав, що виконавчий документ пред'являвся до виконання у Іваничівський районний відділ державної виконавчої служби тричі, в зв'язку з чим строк для його пред'явлення до виконання переривався, а отже постанова про відкриття виконавчого провадження винесена правомірно.

Сторони (представники сторін) в судове засідання не прибули, при цьому подали заяви про розгляд справи без їхньої участі.

Згідно із частиною третьою статті 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Як передбачено частиною четвертою статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відтак, оскільки учасники справи в судове засідання не прибули та подали заяви про розгляд справи без їхньої участі, тому судовий розгляд справи проведено в порядку письмового провадження без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає до задоволення з наступних мотивів та підстав.

Постановою Львівської митниці ДФС від 26.06.2017 року №2378/20900/17 ОСОБА_1 визнано винною у порушенні ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України (далі - МК України) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8 500грн.

Вперше даний виконавчий документ було пред'явлено до виконання Львівською митницею ДФС відповідно до заяви від 02.08.2017 №8077/13-70-20/9/29, однак згідно з повідомленням від 14.09.2017 №6734 постанова №2378/20900/17 від 26.06.2017 повернута головним державним виконавцем Іваничівського районного ВДВС ГТУЮ у Волинській області Микитюком М.М. без прийняття до виконання.

10.11.2017 відповідно до заяви №14854/13-70-20/9/29 постанова про порушення митних правил №2378/20900/17 від 26.06.2017 повторно направлена Львівською митницею ДФС до Іваничівського районного ВДВС ГТУЮ у Волинській області для виконання.

11.01.2018 головним державним виконавцем Іваничівського районного ВДВС ГТУЮ у Волинській області Цьох О.П. відкрито виконавче провадження з виконання постанови Львівської митниці ДФС №2378/20900/17 від 26.06.2017 щодо стягнення з ОСОБА_1 в дохід Держави штрафу в розмірі 8 500грн., про що винесено постанову ВП №55510660.

25.09.2018 головним державним виконавцем Іваничівського районного ВДВС ГТУЮ у Волинській області Цьох О.П. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки встановлено, що у боржника відсутнє майно, на яке можна звернути стягнення і здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

На виконання постанови від 25.09.2018 про повернення виконавчого документа стягувачу, Львівською митницею ДФС повторно 06.11.2018 пред'явлено до виконання постанову про порушення митних правил №2378/20900/17 від 26.06.2017 із зазначенням того, що всупереч вимогам п.18 ст.11Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем не ставилось питання перед судом про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України.

26.11.2018 головним державним виконавцем Іваничівського районного ВДВС ГТУЮ у Волинській області Микитюком П.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №57761968 про стягнення з ОСОБА_1 в дохід Держави штрафу в сумі 8 500грн. відповідно до постанови про порушення митних правил №2378/20900/17 від 26.06.2017.

Дана постанова про відкриття виконавчого провадження від 26.11.2018 направлена позивачу відповідно до супровідного листа №11143 від 26.11.2018 простою кореспонденцією та, як вбачається з матеріалів справи, була отримана ОСОБА_1 26.12.2018.

Позивач не погоджуючись із постановою про відкриття виконавчого провадження від 26.11.2018 та вважаючи її протиправною, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Порядок виконання постанов митних органів про накладення адміністративних стягнень за порушення митних правил врегульовано главою 73 МК України.

Відповідно до ст. 534 МК України постанови митних органів про накладення адміністративних стягнень за порушення митних правил є обов'язковими для виконання.

Згідно із ч. 2 ст. 535 МК України митний орган, який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил, виконує її самостійно або через державного виконавця.

Давність виконання постанови митного органу про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил визначена ст. 536 МК України.

Так, згідно вказаної статті, не підлягає виконанню постанова митного органу про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Крім цього, відповідно до ст. 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. Абзац другий даної статті передбачає, що Законами України може бути встановлено й інші, більш тривалі строки для виконання постанов по справах про окремі види адміністративних правопорушень.

Згідно із вимогами п. 1 ч. 1, ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Пунктом 6 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Разом з тим, статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Частиною п'ятою статті 12 Закону передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що п.2 постанови головного державного виконавця Іваничівського районного ВДВС ГТУЮ у Волинській області Цьох О.П. про повернення виконавчого документа стягувачу від 25.09.2018 ВП №55510660 було встановлено новий строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання - постанови №2378/20900/17 від 26.06.2017 про порушення ОСОБА_1 митних правил - до 25.12.2018.

Матеріали справи не містять доказів щодо оскарження вказаної постанови державного виконавця від 25.09.2018, а отже відсутні підстави вважати, що вказаний у даній постанові строк для повторного пред'явлення виконавчого документа встановлено неправомірно, а власне такий факт не є предметом даного судового розгляду.

Таким чином, оскільки фактична заява стягувача щодо примусового виконання постанови про порушення митних правил №2378/20900/17 від 26.06.2017, а саме - супровідний лист №22860/13-70-20/9/29, датований 06.11.2018 і направлений для виконання до Іваничівського районного ВДВС ГТУЮ у Волинській області та отриманий останнім 22.11.2018, то відсутні підстави вважати, що відповідачем протиправно відкрито виконавче провадження згідно з постановою від 26.11.2018 ВП №57761968.

Крім цього, постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №57761968 від 26.11.2018 повністю відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а тому у державного виконавця не було підстав для повернення виконавчого документа, відтак, він був зобов'язаний винести постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, дії державного виконавця при прийнятті оскаржуваної постанови є правомірними, а власне оскаржувана постанова є такою, що прийнята на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений законом.

З врахуванням викладеного, позивачем не підтверджено долученими до матеріалів справи письмовими доказами обставин, викладених в адміністративному позові, відтак, останній до задоволення не підлягає.

Враховуючи відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, понесені позивачем судові витрати залишаються за останнім.

Керуючись статтями 242-246, 268-272, 287, пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Дмитрук