Справа № 280/4798/18
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року 15:40Справа № 280/4798/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., за участю секретаря судового засідання Мащенко Д.В.,

представників:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянув в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжкомунсталь» (вул.Айвазовського, буд. 9, м. Запоріжжя, 69096) до Запорізької митниці ДФС (вул. Сергія Синенка, буд. 12, м. Запоріжжя, 69041) про визнання протиправним та скасування рішення і картки,

ВСТАНОВИВ:

13.11.2018 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжкомунсталь» (далі позивач або ТОВ «Запоріжкомунсталь») до Запорізької митниці ДФС (далі відповідач або Запорізька митниця), в якій позивач просить суд: визнати протиправними та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA112080/2018/000049/2 від 11.10.2018 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA112080/2018/00512.

На обґрунтування позовних вимог у позовній заяві посилається на приписи Митного кодексу України та зазначає, що позивачем для підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості товару були подані всі документи, передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України. Позивачем було надано достатньо документів для підтвердження митної вартості товару за основним методом, а у митного органу навпаки були відсутні підстави для відмови позивачу в митному оформленні товару за основним методом і переходу до резервного. Беручи до уваги вищезазначене, вважає, що відповідачем неправомірно прийняте рішення про коригування митної вартості товарів від 11.10.2018 №UA112080/2018/000049/2 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 11.10.2018 №UA112080/2018/00512, а тому просить скасувати спірні рішення відповідача.

Ухвалою від 19.11.2018 позовна заява була залишена без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позову.

11.12.2018 до суду надійшла заява позивача на усунення недоліків позову.

Ухвалою суду від 17 грудня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі № 280/4798/18, призначено підготовче засідання на 08 січня 2018 року.

Відповідач позов не визнав, у своєму відзиві (від 27.12.2018 вх. №42442) зазначив, що при перевірці правильності визначення митної вартості товару, Запорізька митниця дійшла висновку, що документи які надані до митного оформлення товару містять розбіжності, а саме: до митного оформлення подано довідку про транспортні витрати від 02.10.2018 № 02/10, яка видана ТОВ «Запоріжкомунсталь», а відповідно до наказу МФУ від 24.05.202 № 599 до митного оформлення повинна надаватись калькуляція транспортних витрат; до митного оформлення надано платіжне доручення від 28.09.2018 № 5, яке не завірене банком. Крім того, у відповідача наявна інформація щодо вищої митної вартості подібного товару на рівні 4900 євро/шт., що призвело до сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості товару, оскільки у митниці є підстави вважати, що заявлена декларантом митна вартість не ґрунтується на «дійсній вартості» імпортованих товарів. Враховуючи виявлені розбіжності декларанту було надіслано електронне повідомлення щодо необхідності надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів відповідно до ст. 53 Митного кодексу України. 11.10.2018 декларантом було надано додаткові документи, а саме: платіжне доручення від 28.09.2018 № 5 з печаткою банку; калькуляцію транспортних витрат від 02.10.2018; виписку з бухгалтерської документації; пояснювальну записку імпортера №11/1018 від 11.10.2018; лист продавця б/н від 29.09.2018; цінову інформацію продавця; рахунок фактуру №116 від 08.10.2018. Також, декларантом в надісланому повідомленні зазначено про неможливість надання інших документів. Оскільки, до закінчення митного оформлення декларантом документи (чи відомості), що підтверджують митну вартість товарів у повному обсязі не надано, відповідачем здійснено коригування заявленої митної вартості товару з урахуванням цінової інформації, наявної в митному органі та прийнято рішення про коригування митної вартості із застосуванням резервного методу у відповідності до вимог ст. 64 Митного кодексу України та оформлена картка відмови у митному оформлені. З урахуванням вищезазначеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Протокольною ухвалою суду від 08.01.2019 підготовче засідання відкладалось до 12.02.2019.

16 січня 2019 року від позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№2014), в якій зазначено, що при митному оформленні митної декларації №UA112080/2018/024772 від 10.10.2018 було встановлено розбіжності в наданих до митного оформлення документах. Проте надавши додаткові документи, позивач фактично усунув всі розбіжності, які були виявлені, а саме: до митного оформлення, серед іншого, ТОВ «Запоріжкомунсталь» була подана калькуляція транспортних витрат від 02.10.2018 замість довідки про транспортні витрати від 02.10.2018 №02/10, платіжне доручення від 28.09.2018 №5 з печаткою банку, виписку з бухгалтерської документації, пояснювальну записку імпортера №11/1018 від 11.10.2018, лист продавця б/н. від 29.09.2018, цінову інформацію продавця, рахунок фактуру №116 від 08.10.2018. ТОВ «Запоріжкомунсталь» вважає, що ним був поданий достатній пакет документів на підтвердження кількісних і вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої за першим методом, в тому заявлена позивачем митна вартість товарів за ціною договору відповідає вимогам ст.58 МК України. Також зазначив, що у відзиві відповідач не спростував тверджень позивача та не навів доказів обґрунтованості застосування другорядних методів визначення митної вартості товарів. Просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Протокольною ухвалою суду від 12.02.2019 закрито підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду по суті на 26.02.2019.

У судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позову з підстав, викладених у позовній заяві та відзиві на позов, представники відповідача заперечили проти позову з підстав, викладених у відзиві на позов.

26 лютого 2019 року, у судовому засіданні, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що 24 вересня 2018 року між позивачем та компанією Heisterkamp, Used_Trucks (Нідерланди) укладено контракт № 10/14, відповідно до п.п. 1.1 та 1.2 якого, продавець - Heisterkamp, Used_Trucks, прийняв на себе зобовязання поставити на умовах, обумовлених в цьому Контракті, напівпричіп Schmitz Шасі номер: WSMS245, а покупець взяв на себе зобовязання прийняти і оплатити товар згідно умов цього Контракту.

Відповідно до пункту 3.1 Контракту, ціна на товар встановлюється в Євро. Загальна вартість по цьому контракту становить 4000 Євро.

На виконання умов Контракту продавцем імпортовано на митну територію України товар, а саме: напівпричіп Schmitz Шасі номер: WSMS245.

Для здійснення митного оформлення товару ТОВ «Запоріжкомунсталь» 10.10.2018 було подано митну декларацію №UA112080/2018/024772, відповідно до якої митна вартість товару була визначена в розмірі відповідно до ціни контракту за першим (основним) методом визначення митної вартості.

Разом з митною декларацією позивачем до митного оформлення подано: рахунок-фактура (інвойс) б/н від 24.09.2018; свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 29.09.2018 № А43853564, від 05.12.2012 №ЕL-К-В-340/12-00067 та від 19.04.2005 №VН987227; платіжне доручення в іноземній валюті або банківських металах від 28.09.2018 №5; довідка від 02.10.2018№ 02/10; Контракт від 24.09.2018 № 10/14; цінова інформація з інтернету від 03.10.2018; копія митної декларації країни відправлення від 26.09.2018 № 18NLJMІХ9DАWКЕD54.

Під час здійснення відповідачем митних формальностей щодо документального оформлення імпортованого позивачем товару спрацювала Автоматизована система аналізу та управління ризиками (далі - АСАУР), а саме, АСАУР сформовано профілі ризиків та визначено необхідні митні процедури, а саме: за кодом 105-2 Контроль правильності визначення митної вартості товарів.

Під час перевірки правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару митний орган дійшов висновку, що надані до митного оформлення документи містять розбіжності, а саме: до митного оформлення подано довідку про транспортні витрати від 02.10.2018 № 02/10, яка видана позивачем, а відповідно до наказу МФУ від 24.05.2012 № 599 до митного оформлення повинна надаватись калькуляція транспортних витрат; до митного оформлення надано платіжне доручення від 28.09.2018 № 5, яке не завірене банком; у органу доходів і зборів наявна інформація щодо вищої митної вартості подібного товару на рівні 4900 євро/шт., що призвело до виникнення сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості товару. Відповідно до положень статті VII ГАТТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на «дійсній вартості» імпортованого товару. Під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується для продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Відповідно до Пункту 2 Приміток та Додаткових положень до статті VII ГАТТ сумісним зі статтею VII було б припущення, що «дійсна вартість» може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими «дійсної вартості», а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни. За результатами розгляду поданих документів митний орган дійшов висновку про те, що відповідно до даних ресурсу www.mobile.de у органу доходів і зборів наявна інформація щодо вищої вартості подібного товару на рівні 4900 євро/шт.

У зв'язку зі встановленням розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, декларанту направлено електронне повідомлення, із зазначенням про наявність у поданих до митного оформлення документах розбіжностей та про необхідність надати наступні додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, повязаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також декларанту було повідомлено про можливість за власним бажанням подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару.

11 жовтня 2018 року надано додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості, а саме: платіжне доручення від 28.09.2018 № 5 з печаткою банку; калькуляцію транспортних витрат від 02.10.2018; виписку з бухгалтерської документації; пояснювальну записку імпортера №11/1018 від 11.10.2018; лист продавця б/н від 29.09.2018; цінову інформацію продавця; рахунок фактуру №116 від 08.10.2018.

Митним органом здійснено коригування заявленої митної вартості товару з урахуванням інформації, наявної в органі доходів і зборів та було прийнято рішення про коригування митної вартості товару від 11.10.2018 №UA112080/2018/000049/2 із застосуванням резервного методу та складено картку відмови в митному оформлені №UA 12080/2018/00512 від 11.10.2018.

Позивач не погодившись з прийнятими рішеннями звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що згідно з ч.1 ст.246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч.1 ст.248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з ч.1 ст.257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Згідно ч.1 ст.51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 1 ст.52 Митного кодексу України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобовязані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на обєктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, повязані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з ч.1 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Такими документами є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах пятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є обєктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2 ст.53 Митного кодексу України).

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобовязані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, повязаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, повязаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що до виключної компетенції митних органів відноситься вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, а також самостійного її визначення у встановлених Законом випадках. Даний висновок узгоджується з основним принципом оцінки товарів для митних цілей, закріпленим у ст. VII Генеральної асамблеї з тарифів і торгівлі «Оцінка товарів для митних цілей», згідно з яким оцінка імпортованого товару для митних цілей має базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на якій розраховується мито, або аналогічного товару.

Суд зазначає, що відповідно до приписів ст.53 Митного кодексу України митниця має право запитувати додаткові документи в разі виявлення під час митного оформлення розбіжностей в документах, перелік яких визначений ч.2 даної статті. Проте, наявність розбіжностей є субєктивною думкою працівників митного органу та може бути спростована в ході судового розгляду. Крім того, якщо митним органом виявлено певні розбіжності, витребуванню підлягають не будь-які документі згідно з законодавчо визначеним переліком, а саме ті документи, надання яких може призвести до усунення виявлених розбіжностей.

Суд зазначає, що наявність вказаних розбіжностей підтверджується матеріалами справи, а тому на переконання суду у митного органу були наявні підстави для витребування від декларанта додаткових документів для усунення виявлених розбіжностей.

Разом з тим, суд не може погодись з правомірністю прийняття митним органом оскаржуваних рішень, з огляду на наступне.

Щодо недоліків, а саме: до митного оформлення подано довідку про транспортні витрати від 02.10.2018 № 02/10, яка видана позивачем, в той час як до митного оформлення повинна надаватись калькуляція транспортних витрат; до митного оформлення надано платіжне доручення від 28.09.2018 № 5, яке не завірене банком, то суд зазначає, що вказані недоліки були усунуті самим позивачем, а саме надані до митного органу 11.10.2018 платіжне доручення від 28.09.2018 № 5 з печаткою банку та калькуляцію транспортних витрат від 02.10.2018, що не заперечується відповідачем в відповіді на відзив та підтверджується матеріалами справи.

Також, підставою для застосування митним органом резервного методу визначення митної вартості стала інформації з інтернет-ресурсу www.mobile.de, відповідно до якого виявлено оголошення щодо продажу напівпричепу Schmitz на рівні 4900 євро/шт. Крім того, відповідач у відзиву наголошує на тому, що вказані позивачем пошкодження напівпричепу не підтверджено документально.

Проте, таке твердження не відповідає дійсності, оскільки позивачем була надана пояснювальна записка №11/2018 року від 11.10.2018 та докази на підтвердження вартості ремонту гальм.

В пояснювальні записці №11/2018 від 11.10.2018 зазначено, що заявлена в контракті та Інвойсі вартість напівпричепу Schmitz Шасі номер: WSMS245 була обумовлена тим, що:

- напівпричіп мав суттєві корозійні пошкодження рами і рухової частини;

- на всі осі напівпричепа встановлені покришки з мінімальною глибиною протектору виключно для транспортування до місця стоянки в м. Запоріжжі;

- напівпричіп транспортувався в аварійному стані гальмівної системи (на підтвердження факту пошкодження гальмівної системи нами була надана копія рахунку, який свідчив про факт ремонту гальм на СТО в м. Запоріжжі для можливості транспортування напівпричепа до місця митного огляду в м. Запоріжжі.

На переконання суду, посилання митного органу на інформацію отриману на сайті www.mobile.de не може бути покладена в основу прийняття рішення про коригування митної вартості товару, оскільки митним органом не було взято до уваги технічний стан зазначеного напівпричепу. Також рішення митного органу не може ґрунтуватись на припущеннях.

Митним органом не доведено за допомогою належних та допустимих доказів, що митна вартість імпортованого позивачем товару була визначена необґрунтовано, що б в свою чергу надавало митному органу права на коригування митної вартості товару.

Також, у відзиві відповідачем зазначено: «Відтак, відповідно до норм ст. 53 МК України, п. 2 ч. 5 ст. 54 МК України чітко визначено перелік документів (достовірні та точні), що підтверджують заявлену митну вартість товарів, в тому числі і додаткові документи, які митниця ДФС може витребувати, а декларант зобов'язаний ці документи надати, що і було зроблено під час здійснення митного контролю та митного оформлення.

До закінчення митного оформлення, документи в повному обсязі відповідно до норм ч. 3 ст. 53 МК України, що підтверджують митну вартість товарів, декларантом не надано. Митна вартість може бути визнана за умови надання документів до митного оформлення в повному обсязі».

Проте суд не погоджується з даними доводами відповідача з огляду на наступне.

Відповідно до приписів ст.53 Митного кодексу України митниця має право запитувати додаткові документи в разі виявлення під час митного оформлення розбіжностей в документах, перелік яких визначений ч.2 даної статті. Однак, якщо митним органом виявлено певні розбіжності, витребуванню підлягають не будь-які документи згідно з законодавчо визначеним переліком, а саме ті документи, надання яких може призвести до усунення виявлених розбіжностей.

В даному випадку відповідач витребував усі документи, які наведені в переліку, та не конкретизував які саме документи необхідно було надати для усунення виявлених розбіжностей.

Як вже зазначалось вище, з метою усунення хоч найменших сумнівів у достовірності ціни, позивачем 11.10.2018 були надані додаткові документи, а саме:

- платіжне доручення №5 від 28.09.2018 року з печаткою банку;

- калькуляцію транспортних витрат від 02.10.2018 року;

- виписку з бухгалтерської документації;

- пояснювальну записку імпортера № 11/1018 від 11.10.2018 року;

- лист продавця б/н від 29.09.2018 року;

- цінову інформацію продавця;

- рахунок фактуру № 116 від 08.10.2018 року.

На думку суду поданий пакет документів був достатнім для підтвердження кількісних і вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої за першим методом, а тому заявлена нами митна вартість товарів за ціною договору відповідає вимогам ст. 58 МК України.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. Відповідно до частини 3 цієї ж статті за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з пунктом другим частини 6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Суд зазначає, що відповідно до вимог ч.3 ст.53 Митного кодексу України додаткові документи надаються декларантом за наявності, відтак, саме по собі подання таких документів не в повному обсязі не може бути підставою для коригування митної вартості товару.

Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні;

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, при прийнятті рішення про коригування митної вартості товару також саме на контролюючий покладається обовязок доведення, що митна вартість заявлена декларантом визначена з порушенням МК України.

Митним органом не доведено належними та допустимими доказами, що митна вартість імпортованого позивачем товару була визначена ним необґрунтовано, що б в свою чергу надавало митному органу права на коригування митної вартості товару.

При розгляді справи суд дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваних рішень відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення, та поза межами повноважень.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем не доведено правомірність прийнятих рішень.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Запоріжкомунсталь».

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягнення з відповідачів.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжкомунсталь» (вул. Айвазовського, буд. 9, м. Запоріжжя, 69096) до Запорізької митниці ДФС (вул. Сергія Синенка, буд. 12, м. Запоріжжя, 69041) про визнання протиправним та скасування рішення і картки задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Запорізької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA112080/2018/000049/2 від 11.10.2018 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA112080/2018/00512.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької митниці ДФС (69041, м.Запоріжжя, вул. Сергія Синенка, буд. 12, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжкомунсталь» (вул. Айвазовського, буд. 9, м. Запоріжжя, 69096, ) судові витрати у розмірі суми сплаченого судового збору 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 коп.).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі виготовлено та підписано 06 березня 2019.

Суддя Р.В. Кисіль