Справа № 810/3979/17
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2019-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/3979/17 Головуючий у І інстанції - Лисенко В.І.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Земляної Г.В., Лічевецького І.О.,

при секретарі: Андрієнко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства "Меркурій" на рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Київській області до Селянського (фермерського) господарства "Меркурій" про надання дозволу на погашення майна,-

В С Т А Н О В И Л А:

Головне управління ДФС у Київській області звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Селянського (фермерського) господарства "Меркурій", в якому просило надати Головному управлінню ДФС у Київській області дозвіл на погашення податкового боргу у загальному розмірі 1 315 924 , 10 грн. за рахунок майна Селянського (фермерського) господарства "Меркурій", яке перебуває у податковій заставі.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що Відповідач має податковий борг, який у добровільному порядку не сплачує. При цьому, здійснені контролюючим органом заходи, направлені на примусове списання грошових активів, що знаходяться на рахунках відповідача, не призвели до погашення податкового боргу. За цих обставин Позивач, виходячи з положень пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України, просить суд надати дозвіл на погашення боргу за рахунок майна відповідача, що перебуває у податковій заставі.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року позовні вимоги задоволено.

Надано Головному управлінню ДФС у Київській області (вул. Народного ополчення, 5а, м. Київ, код 39393260) дозвіл на погашення податкового боргу у загальному розмірі 1 315 924, 10 грн. за рахунок майна Селянського (фермерського) господарства "Меркурій" (вул. Шевченка, буд. 48, с. Пустовіти, Миронівський район, Київська область, 08840, код 20595194), що перебуває у податковій заставі.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням Селянське (фермерського) господарства "Меркурій" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити повністю в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі Відповідач не погоджується з рішенням суду першої інстанції, та посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Зокрема, Відповідач зазначає, що судом першої інстанції не враховано той факт, що суму в розмірі 950 000 грн., яка зазначена в акті № 10 опису майна від 5 вересня 2017 року, СФГ «Меркурій» оскаржує в судовому порядку. Рішення суду про стягнення боргу на суму у розмірі 950000 гривень не виносилось. Також, судом першої інстанції не було враховано той факт, що СФГ «Меркурій» взагалі відсутній борг з земельного податку, так, як підприємство платить його на перед за рік. Позивач зазначив, що у СФГ «Меркурій» є борг з земельного податку у розмірі 2741,67 гривень, проте в судовому порядку Відповідачем було надано квитанцію № 47 від 11.12.2017 року про сплату цього податку в розмірі 4916,71 гривень, тобто наперед.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, Селянське (фермерське) господарство "Меркурій" зареєстроване Миронівською районною державною адміністрацією Київської області як юридична особа 30.12.1993 року, що встановлюється із Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 №575681 (а.с. 10).

Відповідач як платник податків знаходиться на обліку у Миронівській ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, взятий на податковий облік з 07.12.1993 року (а.с.9).

Як убачається з наявних у матеріалах справи, зокрема інтегрованих карток, у Відповідача обліковується податковий борг з податку на землю, податку на додану вартість та з податку на прибуток підприємства у загальному розмірі 1315924,10 грн.

З матеріалів справи встановлюється, що заборгованість з податку на додану вартість, податку на прибуток підприємств та земельного податку виникла на підставі податкових декларацій та розрахунків, в яких самостійно визначено суму грошових зобов`язань, а також за рахунок застосування податкових повідомлень-рішень та нарахування пені за несвоєчасну сплату.

Також, судом першої інстанції встановлено, що з метою вжиття заходів щодо погашення заборгованості Відповідача, податковий орган вже звертався до Київського окружного адміністративного суду з позовними заявами про стягнення з Відповідача на користь держави податкової заборгованості.

Постановами Київського окружного адміністративного суду від 14 січня 2015 року в адміністративній справі № 810/6582/14 та від 02 квітня 2015 року в адміністративній справі № 810/1102/15 задоволено позовні вимоги Миронівської ОДПІ Київській області про стягнення з Селянського (фермерського) господарства "Меркурій" податкового боргу у загальному розмірі 880373,04 грн. (а.с. 6-8).

На підставі вищевказаних постанов, Миронівською ОДПІ Київської області було виставлено інкасовані доручення для стягнення податкового боргу від 18.05.2018 року № 1 на суму 880373,04 грн., від 16.07.2015 року № 1 на суму 880373,04 грн., від 23.07.2016 року № 1 на суму 880373,04 грн., від 02.10.2015 року № 1 на суму 880373,04 грн., від 09.10.2015 року № 1 на суму 880373,04 грн., від 09.10.2015 року № 2 на суму 880373,04 грн., які повернуто ПАТ АТ «Райфайзен банк Аваль» без виконання на підставі п. 12.11, п. 12.6, п. 12.7 глави 12 Інструкції НБУ «Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» № 22 від 21.01.2004 року - на рахунку платника відсутні кошти для забезпечення виконання інкасового доручення (розпорядження) (а.с. 18-25).

Також, з наданих інкасованих доручень вбачається, що їх повернуто без виконання з підстав відсутності грошових коштів на рахунку платника податків, на підставі обмежень, встановлених Кабінетом Міністрів України та НБУ, та арештом коштів на підставі інших виконавчих документів.

При цьому, Миронівською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області прийняте рішення від 05.01.2015 року № 1 про опис майна у податкову заставу, на підставі якого податковим керуючим було здійснено опис майна, про що складено акт від 05.09.2017 року № 10 на загальну суму 950000,00 грн. (а.с. 16-17).

Вказана обставина також підтверджується записом про обтяження від 20.02.2015 року № 1561458, зареєстрованому у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (а.с. 13).

Оскільки вжиті контролюючим органом заходи, направлені на примусове списання грошових активів, що знаходяться на рахунках Відповідача, не призвели до погашення податкового боргу, Позивач просить надати дозвіл на погашення боргу за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що наявність у Відповідача податкового боргу підтверджується наявною у матеріалах справи інтегрованою карткою, підставами виникнення такого боргу є самостійно визначені податкові зобов'язання, а також наявність рішень судів у справах № 810/6582/14 та № 810/1102/15, а вчинені контролюючим органом заходи, направлені на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок коштів Відповідача, що перебувають у його власності, не призвели до погашення податкового боргу через відсутність на рахунках Відповідача в установах банків грошових коштів, тому суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для звернення стягнення на майно Селянського (фермерського) господарства "Меркурій", що перебуває у податковій заставі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його обґрунтованим з огляду на таке.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Так, порядок справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначено приписами Податкового Кодексу України (далі - ПК України).

За приписами пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Згідно з пунктом 87.2 статті 87 ПК України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Пунктом 88.1 статті 88 ПК України, визначено, що з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Відповідно до підпункту 14.1.155 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкова застава - це спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов'язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.

У разі невиконання платником податків грошового зобов'язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави.

За приписами підпунктами 89.1.1 та 89.1.2 пункту 89.1 статті 89 ПК України право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Згідно з пунктом 89.2 статті 82 ПК України, з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.

У разі якщо балансова вартість такого майна не визначена, його опис здійснюється за результатами оцінки, яка проводиться відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

У разі збільшення суми податкового боргу складається акт опису до суми, відповідної сумі податкового боргу платника податків, у порядку, передбаченому цією статтею.

Право податкової застави не поширюється на майно, визначене підпунктом 87.3.7 пункту 87.3 статті 87 цього Кодексу, на іпотечні активи, що належать емітенту та є забезпеченням відповідного випуску іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, на грошові доходи від цих іпотечних активів до повного виконання емітентом зобов'язань за цим випуском іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, а також на склад іпотечного покриття та грошові доходи від нього до повного виконання емітентом зобов'язань за відповідним випуском звичайних іпотечних облігацій.

Право податкової застави не застосовується, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 89.3 статті 89 ПК України визначено, що майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.

До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника контролюючого органу, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг.

Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно з пунктом 95.3 статті 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Тобто, у першу чергу податковий борг погашається за рахунок звернення стягнення на кошти платника податків, що перебувають у його власності, а у випадку їх недостатності (відсутності) за рахунок майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Таким чином, умовою звернення коштів на майно, яке перебуває у податків заставі, є наявність у платника податкового боргу та відсутність на розрахункових рахунках такого платника грошових коштів, достатніх для його погашення.

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що наявність у Відповідача податкового боргу підтверджується інтегрованою карткою, яка міститься матеріалах справи, підставами виникнення такого боргу є самостійно визначені податкові зобов'язання, а також наявність рішень судів у справах № 810/6582/14 та № 810/1102/15, а вчинені контролюючим органом заходи, направлені на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок коштів Відповідача, що перебувають у його власності, не призвели до погашення податкового боргу через відсутність на рахунках Відповідача в установах банків грошових коштів, з чим погоджується колегія суддів.

За загальним правилом, що виникає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Під час розгляду справи Позивач, як суб'єкт владних повноважень, надав до суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак, довів правомірність та обґрунтованість своїх вимог.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Відповідач суму заборгованості у розмірі 1315924,10 грн. у встановлені законодавством строки не сплатив, також наявність у нього вказаної заборгованості підтверджується доказами, що містяться у матеріалах справи, відтак, наявні підстави для звернення стягнення на майно Селянського (фермерського) господарства "Меркурій", що перебуває у податковій заставі та задоволення адміністративного позову.

Щодо посилання Відповідача у апеляційній скарзі про те, що ним оскаржено податкові повідомлення-рішення № від 27.04.2015 року, № від 03.09.2014 року, № від 06.10.2014 року, № від 04.06.2015 року, № від 05.02.2015 року, № від 23.12.2015 року, № від 10.11.2015 року, колегія суддів зазначає таке.

По справі № 810/6582/14 про стягнення податкового боргу було податкове повідомлення рішення № від 03.09.2014 року на суму 2,07 грн. та № від 06.10.2014 року на суму 30338,51 грн.; постановою Київського окружного адміністративного суду від 14 січня 2015 року стягнуто з Селянського (фермерського) господарства "Меркурій" () до Державного бюджету України податковий борг у сумі 306348 (триста шість тисяч триста сорок вісім) грн. 69 коп.

Постановою Київський окружний адміністративний суд від 02 квітня 2015 року (справа № 810/1102/15), предметом розгляду якої було стягнення податкового боргу за податковим повідомлення рішення № , адміністративний позов задоволено, стягнуто з Селянського (фермерського) господарства «Меркурій» (08840, Київська обл. Миронівський район, с. Пустовіти, вул. Шевченка, 48, ) на користь Державного бюджету податковий борг в сумі 574024 (п'ятсот сімдесят чотири тисячі двадцять чотири) грн. 35 коп. (на р/р 042 УДКСУ у Миронівському районі, код 37870277, банк ГУДКСУ в Київській області, МФО 821018).

Щодо повідомлення про проведення перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі від 11.12.2017 року № 35, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 91.3 ст. 91 ПК України податковий керуючий описує майно платника податків, що має податковий борг в податкову заставу, здійснює перевірку стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі, проводить опис майна, на яке поширюється право податкової застави, для його продажу, у випадках передбачених Кодексом, одержує від боржника інформацію про операції із заставленим майном, а в разі його відчуження без згоди контролюючого органу (за умови, коли наявність такої згоди має бути обов'язковою згідно з вимогами ПКУ вимагає пояснення від платника податків або його службових (посадових) осіб. У разі відмови платника податків від підписання акта опису майна на яке поширюється право податкової застави, податковий керуючий має право залучати до опису майна платника податків не менш як двох понятих.

За результатами проведеної перевірки ГУ ДФС у Київській області перевірки стану збереження майна СФГ «Меркурій» () згідно акта № 1 від 12.01.2018 року про проведення перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі, встановлено відсутність майна яке описане у податковій заставі згідно акта № 10 від 05.09.2017 року.

Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 16.06.2017 року № 584 затверджено Положення про проведення перевірок стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Метою проведення перевірки стану збереження заставного майна є встановлення фактичної (фізичної) наявності у платника податків такого майна та документального підтвердження його руху за даними бухгалтерського та податкового обліку, що ведеться платником податків.

Перевірка стану збереження заставного майна проводиться в разі поширення на майно платника податків права податкової застави.

Право на проведення перевірки стану збереження заставного майна належить контролюючому органу, на який згідно з Кодексом покладається виконання такої функції.

Виконання повноважень щодо проведення перевірок стану збереження заставного майна покладається на податкових керуючих.

Для проведення перевірки стану збереження заставного майна оформлюється повідомлення про проведення перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Перевірка стану збереження заставного майна може проводитись безпосередньо у платника податків (за його місцезнаходженням, за місцезнаходженням майна, що перебуває у податковій заставі, в інших місцях зберігання такого майна) або у відповідному контролюючому органі.

Перевірка стану збереження заставного майна може проводитись шляхом візуального контролю наявності у такого платника майна і стану його збереження, а також шляхом перевірки відповідних документів бухгалтерського та податкового обліку та іншої інформації щодо наявності такого майна, його руху та стану збереження на момент проведення перевірки.

Про проведення перевірки стану збереження заставного майна податковий керуючий попередньо повідомляє платника податків.

За результатами проведеної перевірки стану збереження заставного майна складається акт про проведення перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Рішенням Окружного адміністративного суду від 26 липня 2018 року по справі № 826/909/18 у задоволення позовних вимог СФГ «Меркурій» про визнання протиправними дій Головного управління ДФС у Київській області, скасування повідомлення про проведення перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі № 35 від 11 грудня 2017 року та акта опису майна № 10 від 05 вересня 2017 року - відмовлено у повному обсязі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Селянського (фермерського) господарства "Меркурій", викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства "Меркурій" залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Г.В. Земляна

І.О. Лічевецький

Повний текст складено 05.03.2019 року.