Справа № 0540/7512/18-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року справа №0540/7512/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді доповідача Ястребової Л.В., суддів Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2018 р. у справі № 0540/7512/18-а (головуючий І інстанції Стойка В.В., повний текст складено 22.12.18р.) за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради (надалі - відповідач) про визнання незаконним рішення Управління соціального захисту населення Приморського району Маріупольської міської ради від 26.10.2017 року щодо відмови у призначенні позивачу щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з 19.09.2017 року по 12.02.2018 року та зобов`язання Управління соціального захисту населення Приморського району Маріупольської міської ради виплатити позивачу щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з 19.09.2017 року по 12.02.2018 року (а.с. 3-7).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є студентом Донецького державного університету управління та 19.09.2017 року звернувся до відповідача із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги. Втім допомогу позивач не отримав. У відповідь на звернення, відповідачем було повідомлено, що при зверненні щодо отримання допомоги ОСОБА_1 не було надано довідку з ВНЗ щодо навчання та, враховуючи, що позивач не мешкає за адресою, зазначеною в заяві, управлінням 26.10.2017 року було прийнято рішення про відмову в призначенні щомісячної адресної допомоги. Внаслідок повторного звернення позивача 13.02.2018 року адресну допомогу було призначено. Посилаючись на вимоги Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, позивач наголошує, що посадова особа відповідача фактично не виходила на перевірку, а запит до учбового закладу був фактично направлений вже після складання акту. Також позивач зазначає, що про прийняття рішення від 26.10.2018 року про відмову в призначенні щомісячної адресної допомоги дізнався з листа від 10.05.2018 року №П-6585-14.1.1.2.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2018 року у справі № 0540/7512/18-а адміністративний позов задоволено (а.с.76-78).

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що 29.09.2017 року державним соціальним інспектором управління було складено акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї № 2040, згідно якого за вказаною у заяві адресою позивач на момент перевірки не мешкав. Для подальшого надання позивачеві письмового повідомлення про необхідність протягом трьох робочих днів з дати складання акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї з'явитися до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, уповноваженим органом був направлений запит до ДОНДУУ від 17.10.2017 року №10/10983 про підтвердження факту навчання ОСОБА_1, але відповідь з навчального закладу так і не надійшла. Тому, враховуючи що позивач був відсутній за фактичним місцем проживання/ перебування зазначеним у заяві про призначення соціальної виплати та підтвердження факту перебування в навчальному закладі не надійшло, уповноважений орган не надав позивачу письмове повідомлення про необхідність протягом трьох робочих днів з дати складання акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї з'явитися до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення (а.с. 80-82).

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрований АДРЕСА_1, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 8-10).

Відповідач - Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради є суб'єктом владних повноважень та правонаступником Управління соціального захисту населення Приморського району Маріупольської міської ради, на якого чинним законодавством покладені владні управлінські функції стосовно призначення щомісячної адресної допомоги.

19.09.2017 року позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Приморського району Маріупольської міської ради від 26.10.2017 року із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги, зазначивши при цьому що з 11.09.2017 року навчається в ДонДДУ; фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 50).

Відповідно акту обстеження матеріального-побутових умов сімї №2040 від 29.09.2017 року, ОСОБА_1 за зазначеною адресою не мешкає.

17.10.2017 року Управління соціального захисту населення Приморського району Маріупольської міської ради скерувало на адресу ВНЗ лист щодо надання інформації з приводу фактичного навчання позивача в ДонДДУ.

Як вбачається з книги вихідної кореспонденції, 24.10.2017 року ВНЗ було скеровано на адресу Управління соціального захисту населення Приморського району Маріупольської міської ради лист № 10-01/717 із зазначенням, що ОСОБА_1 зарахований на денну форму навчання згідно з Наказом № 401 від 07.08.2017 року. Втім матеріали справи не містять доказів фактичного отримання відповідачем зазначеного листа (а.с. 45-47).

Згідно Розпорядження Управління соціального захисту населення Приморського району Маріупольської міської ради від 26.10.2017 року позивачу відмовлено у призначенні державної допомоги відповідно до постанови КМУ від 08.06.2016 року № 356 тощо (а.с. 54).

З довідки від 25.01.2018 року вбачається, що позивач мешкає з 11.09.2017 року в гуртожитку № 2 ДНМУ, пр-т Будівників, кімн. № 40, м. Маріуполь (а.с. 55).

З 13.02.2018 року, внаслідок повторного звернення, позивач отримує щомісячну адресну допомогу, що не є спірним моментом даної справи.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статус внутрішньо переміщеної особи врегульований Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", відповідно до преамбули якого цей Закон відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Частиною 1 ст. 1 вказаного Закону визначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 (далі Порядок № 505), у пункті 2 якого визначено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад, з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 505 надання щомісячної адресної допомоги, для отримання грошової допомоги уповноважений представник сім'ї звертається до уповноваженого органу за фактичним місцем проживання (перебування) з відповідною заявою та пред'являє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу, та довідки всіх членів сім'ї про взяття на облік осіб, які переміщуються. До заяви додається копія свідоцтва про одруження, копії свідоцтв про народження дітей та письмова згода довільної форми про виплату грошової допомоги уповноваженому представнику сім'ї від інших членів сім'ї та згода на обробку персональних даних.

Відповідно до п. 5 Порядку № 505, для отримання грошової допомоги (зокрема в разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку) уповноважений представник сімї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сімї до установи уповноваженого банку для відкриття в установленому порядку поточного рахунка, пред'являє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, а для іноземців та осіб без громадянства - документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, та подає на адресу уповноваженого органу відповідну заяву про надання грошової допомоги (для призначення грошової допомоги вперше) або заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги (у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку). З метою визначення дати, часу подання заяви та адреси, за якою подається заява, уповноважений представник сім'ї звертається у контакт-центр уповноваженого банку.

Пунктом 6 Порядку №505 передбачені підстави, коли грошова допомога не призначається, а саме: будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення; будь-хто з членів сім'ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

За приписами п.12 Порядку №505 виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі: подання уповноваженим представником сім'ї заяви про припинення виплати грошової допомоги; надання інформації державної служби зайнятості про те, що працездатні члени сім'ї протягом двох місяців не працевлаштувалися за сприянням державної служби зайнятості або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють; зняття з обліку внутрішньо переміщеної особи; виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги.

Виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім'ї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу відмовлено у призначенні спірної допомоги за заявою від 19 вересня 2017 року у зв'язку з відсутністю позивача за фактичним місцем проживання, однак у п. 6 Порядку №505, яким визначені виключні підстави, коли грошова допомога не призначається, відсутня вищевказана підстава.

Механізм призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам врегульований Порядком призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 р. №365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (далі - Порядок № 365).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 365 цей Порядок визначає механізм призначення (відновлення) внутрішньо переміщеним особам виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг (далі - соціальні виплати) за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 4 Порядку № 365 передбачено, що соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення), територіальними органами Пенсійного фонду України, робочими органами Фонду соціального страхування, центрами зайнятості (далі - органи, що здійснюють соціальні виплати) за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

Згідно пункту 5 вказаного порядку, для призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщена особа, а у визначених законодавством випадках - її законний представник подає відповідну заяву до органу, що здійснює соціальні виплати на території, де зазначена особа перебуває на обліку за місцем її фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

До заяви додається копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та пред'являється оригінал такої довідки.

Пунктом 7 Порядку № 365 визначено, що для призначення (відновлення) соціальних виплат структурний підрозділ з питань соціального захисту населення за власною ініціативою або за зверненням органів, що здійснюють соціальні виплати, протягом 15 робочих днів з дня отримання відповідної заяви внутрішньо переміщеної особи або з дня надходження звернення від органів, що здійснюють соціальні виплати, проводить перевірку достовірності зазначеної в заяві інформації про фактичне місце проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи.

Для призначення (відновлення) соціальних виплат особі, яка перебуває на обслуговуванні в територіальному центрі соціального обслуговування (надання соціальних послуг) або здобуває освіту певного рівня в дошкільних, шкільних, професійно-технічних і вищих навчальних закладах (студенти денної форми навчання), структурний підрозділ з питань соціального захисту населення надсилає до відповідного органу (закладу) запит щодо надання протягом 15 днів підтвердження перебування/навчання внутрішньо переміщеної особи в такому органі (закладі). У разі непідтвердження факту перебування/навчання внутрішньо переміщеної особи, про що відповідний орган (заклад) інформує письмово, структурний підрозділ з питань соціального захисту населення проводить перевірку достовірності зазначеної в заяві інформації про фактичне місце проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи.

За результатами проведення перевірки структурним підрозділом з питань соціального захисту населення складається акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї за формою, встановленою Мінсоцполітики, який підписується всіма повнолітніми внутрішньо переміщеними особами та у визначених законодавством випадках - їх законними представниками, а також представниками структурного підрозділу з питань соціального захисту населення (п.8 Порядку № 365).

Пунктом 9-1 Порядку № 365 передбачено, що у разі відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування представник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення робить відповідний запис в акті обстеження матеріально-побутових умов сім'ї та надає внутрішньо переміщеній особі письмове повідомлення про необхідність протягом трьох робочих днів з дати складення акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї з'явитися до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення.

Згідно з пунктом 10 Порядку № 365 структурний підрозділ з питань соціального захисту населення протягом трьох робочих днів з дня складення акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї (крім осіб, зазначених в абзацах другому і третьому пункту 7 цього Порядку) та отримання електронної справи отримувача соціальної виплати вносить на розгляд комісій з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утворених районними, районними у мм. Києві і Севастополі держадміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - комісії), подання про призначення (відновлення) або про відмову в призначенні (відновленні) відповідної соціальної виплати.

Пунктом 12 Порядку № 365 визначено, що за результатами розгляду подання з урахуванням акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї або інших документів, визначених в абзацах другому і третьому пункту 7 цього Порядку, комісія приймає рішення про призначення (відновлення) або відмову у призначенні (відновленні) соціальної виплати з моменту припинення її виплати, в тому числі з урахуванням інформації про стан фінансування та виплати, що оприлюднюється на офіційному веб-сайті Мінсоцполітики або інших органів, що здійснюють соціальні виплати.

Відповідно до пункту 13 цього порядку, комісія, крім підстав відмови у призначенні (відновленні) соціальної виплати, передбачених законодавством, може відмовити заявникові у призначенні (відновленні) такої виплати в разі його відсутності за фактичним місцем проживання/перебування, зазначеним у заяві про призначення (відновлення) соціальної виплати.

Аналізуючи вимоги зазначеного Порядку № 365, суд наголошує що у суб'єкта владних повноважень у разі отримання заяви про призначення щомісячної адресної допомоги від особи, яка здобуває освіту певного рівня, наявний обов'язок надсилати до відповідного органу (закладу) запит щодо надання протягом 15 днів підтвердження перебування/навчання внутрішньо переміщеної особи в такому органі (закладі). Обов'язку надання довідки щодо навчання у ВНЗ саме заявником, - Порядком № 365 не передбачено.

Тобто, суб'єкт владних повноважень спочатку повинен отримати інформацію щодо «підтвердження» або «непідтвердження» фактичного навчання заявника у ВНЗ. Відповідно до п.7 Порядку № 365 у разі непідтвердження факту перебування/навчання внутрішньо переміщеної особи, про що відповідний орган (заклад) інформує письмово, структурний підрозділ з питань соціального захисту населення проводить перевірку достовірності зазначеної в заяві інформації про фактичне місце проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи.

З матеріалів справи встановлено, що заяву про призначення допомоги заявником було надано 19.09.2017 року, відповідач повинен був надіслати лист до ВНЗ протягом 15 робочих днів, тобто до 10.10.2017 року. Втім зазначений лист було скеровано лише 17.10.2017 року. Крім того, 29.09.2017 року державним соціальним інспектором управління проведена перевірка за фактичним місцем проживання позивача та складений акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, згідно якого ОСОБА_1 був відсутній за вказаною у заяві адресою. Отже, управлінням порушено п.7 Порядку № 365 в частині послідовності дій, спочатку запит щодо підтвердження перебування особи в навчальному закладі, а потім перевірка достовірності зазначеної в заяві інформації про фактичне місце проживання. До того ж неотримання відповідної інформації не може бути тлумачено як «непідтвердження».

Щодо доводів відповідача, що позивач був відсутній за фактичним місцем проживання зазначеним у заяві про призначення соціальної виплати та підтвердження факту перебування в навчальному закладі на адресу управління не надійшло, тому уповноважений орган не надав позивачу письмове повідомлення про необхідність протягом трьох робочих днів з дати складання акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї з'явитися до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 9-1 Порядку № 365 у разі відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування представник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення робить відповідний запис в акті обстеження матеріально-побутових умов сім'ї та надає внутрішньо переміщеній особі письмове повідомлення про необхідність протягом трьох робочих днів з дати складення акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї з'явитися до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення для проходження фізичної ідентифікації.

Відповідач в апеляційній скарзі підтверджує факт не направлення повідомлення позивачу, матеріали справи також не містять належних доказів направлення та вручення відповідного повідомлення.

З огляду на вказане, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що відповідачем не було дотримано визначених законом умов для з'ясування фактичного місцем проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до преамбули Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» цей Закон відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Статтею 2 вказаного Закону Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Відповідно до статті 7 для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до яких громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно, враховуючи вищезазначені висновки, суд вважає за належне визнати незаконним Розпорядження (рішення) Управління соціального захисту населення Приморського району Маріупольської міської ради від 26.10.2017 року щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з 19.09.2017 року по 12.02.2018 року.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2018 р. у справі № 0540/7512/18-а - залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з моменту її складення в порядку, визначеному ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Л.В. Ястребова

Судді:. Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць