Справа № 826/933/18
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2019-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 лютого 2019 року № 826/933/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення сторін) матеріали адміністративної справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Іст Юроуп Петролеум" (04123, м. Київ, вул. Западинська, буд. 13-А)
до треті особиДержавної фіскальної служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8) ПАТ "Національна акціонерна компанія "Надра України" (03151, м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 54) ДП НАК "Надра України "Український геологічний науково-виробничий центр" (36019, м. Полтава, вул. Маршала Бірюзова, буд. 53)
про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії ,
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Іст Юроуп Петролеум» (далі по тексту - позивач) з позовом до Державної фіскальної служби України (далі по тексту - відповідач), треті особи - Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Надра України», Дочірнє підприємство НАК «Надра України «Український геологічний науково-виробничий центр», в якому просить:

- визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо відмови у прийнятті до реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних: розрахунку коригування кількісних і вартісних показників №3 від 10 жовтня 2017 року до податкової накладної №41 від 28 грудня 2011 року; розрахунку коригування кількісних і вартісних показників №4 від 10 жовтня 2017 року до податкової накладної №3 від 15 жовтня 2012 року; розрахунку коригування кількісних і вартісних показників №5 від 10 жовтня 2017 року до податкової накладної №22 від 27 грудня 2011 року;

- зобов'язати Державну фіскальну службу України прийняти та зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в операційні дні, коли їх було надіслано засобами електронного зв'язку, розрахунки коригування кількісних і вартісних показників, а саме: 20 жовтня 2017 року розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №3 від 10 жовтня 2017 року до податкової накладної №41 від 28 грудня 2011 року; 23 жовтня 2017 року розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №4 від 10 жовтня 2017 року до податкової накладної №3 від 15 жовтня 2012 року; 23 жовтня 2017 року розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №5 від 10 жовтня 2017 року до податкової накладної №22 від 27 грудня 2011 року.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що ні статтею 192 Податкового кодексу України, ні статтею 102 Податкового кодексу України, ні Податковим кодексом України в цілому не встановлено будь-яких часових обмежень для платника податків на складання розрахунків коригувань до податкових накладних, які здійснюються у зв'язку зі зміною умов договорів (повернення отриманого авансу), а відтак відмова Державної фіскальної служби України у прийнятті до реєстрації розрахунків коригувань з посиланням на статтею 102 Податкового кодексу України та застосуванням обмежувальних строків, є протиправною.

Також, на думку представника позивача, пунктом 6 Порядку №1246 визначається процедура реєстрації розрахунків коригувань до податкових накладних, які взагалі не були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, та відомості яких не підлягали внесенню до Реєстру. Водночас, податкові накладні, до яких були складені розрахунки коригування, відповідно до пункту 11 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України з 01 липня 2011 року підлягали реєстрації та були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 січня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження.

Представник відповідача копію вказаної ухвали суду від 17 січня 2018 року отримав 23 січня 2018 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою.

У визначений судом строк представник контролюючого органу відзив на адміністративний позов не подав.

Представник Державного підприємства НАК «Надра України «Український геологічний науково-виробничий центр» подав до суду пояснення на позовну заяву, в яких зазначив, що стаття 102 Податкового кодексу України не передбачає обмежень у строках проведення відповідних коригувань податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість. Крім того, норма пункту 6 Порядку №1246 не може бути застосована до спірних правовідносин, оскільки податкові накладні, до яких були складені розрахунки коригування, відповідно до пункту 11 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України з 01 липня 2011 року підлягали реєстрації та були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З огляду на викладене вище та відсутність підстав для задоволення клопотання про розгляд справи у судовому засіданні, справа розглядається в порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у справі матеріалів (у письмовому провадженні).

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Іст Юроуп Петролеум» в серпні 2017 року власним контрагентам-замовникам на виконання умов мирових угод, затверджених ухвалами Господарського суду м. Києва, здійснило повернення грошових коштів в якості повернення раніше отриманих авансів, в тому числі:

на користь Публічного акціонерного товариства «Національної акціонерної компанії «Надра України»:

- на виконання мирової угоди по справі №910/22595/16, затвердженої ухвалою Господарського суду м. Києва від 19 квітня 2017 року, перераховано 331 872,86 грн. (ПДВ 55 312,14 грн.);

- на виконання мирової угоди по справі № 910/22593/16, затвердженої ухвалою Господарського суду м. Києва від 18 квітня 2017 року, перераховано 109 516,22 грн. (ПДВ - 18 252,70 грн.).

на користь Дочірнього підприємства НАК «Надра України» «Український геологічний науково-виробничий центр»:

- на виконання мирової угоди по справі № 910/10529/14, затвердженої ухвалою Господарського суду м. Києва від 20 квітня 2017 року перераховано 624 767,82 грн. (ПДВ -104 127,97 грн.).

За наслідками повернення авансів контрагентам позивачем складені розрахунки коригувань кількісних та вартісних показників № 1 від 10 серпня 2017 року до податкової накладної № 41 від 28 грудня 2011 року, №2 від 10 серпня 2017 року до податкової накладної № 3 від 15 жовтня 2012 року та № 3 від 10 серпня 2017 року до податкової накладної №22 від 27 грудня 2011 року.

Вказані розрахунки коригувань кількісних та вартісних показників не прийняті Державною фіскальною службою України з підстав того, що порушено вимоги статті 102 Податкового кодексу України та пункту 6 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №341), а саме: дата складання податкової накладної не може бути меншою ніж 1095 календарних днів від дати складання розрахунку коригування.

Незгода позивача із відмовою відповідача зумовила його звернення до суду з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Порядок коригування податкових зобов'язань та податкового кредиту регулюється статтею 192 Податкового кодексу України.

Пунктом 192.1 статті 192 Податкового кодексу України передбачено, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Також, пунктом 192.1 статті 192 Податкового кодексу України встановлений порядок визначення особи, яка повинна здійснювати реєстрацію розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (також далі - ЄРПН):

розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку, підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних:

- постачальником (продавцем) товарів/послуг, якщо передбачається збільшення суми компенсації їх вартості на користь такого постачальника або якщо коригування кількісних та вартісних показників у підсумку не змінює суму компенсації;

- отримувачем (покупцем) товарів/послуг, якщо передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, для чого постачальник надсилає складений розрахунок коригування отримувачу.

Обмежень для платника податків у строках проведення коригування податкових зобов'язань та податкового кредиту в залежності від дати складання податкової накладної та розрахунку коригування до неї стаття 192 Податкового кодексу України не містить.

Суд погоджується з доводами позивача, що факт повернення попередньої оплати відповідно до пункту 192.1 статті 192 Податкового кодексу України є підставою для складання розрахунків коригування кількісних та вартісних показників №1 від 10 серпня 2017 року до податкової накладної №41 від 28 грудня 2011 року, №2 від 10 серпня 2017 року до податкової накладної №3 від 15 жовтня 2012 року та №3 від 10 серпня 2017 року до податкової накладної №22 від 27 грудня 2011 року.

Разом з тим, застосування контролюючим органом, як підстави відмови у прийнятті до реєстрації розрахунків коригування, положень статті 102 Податкового кодексу України та пункту 6 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1246 (далі - Порядок №1246) є помилковим.

В свою чергу стаття 102 Податкового кодексу України також не регулює строки здійснення платником податків коригування податкових зобов'язань та податкового кредиту.

Крім цього, безпідставним є обґрунтування відповідачем своїх заперечень позовних вимог посиланням на норми п. 6 Порядку №1246.

Даний пункт Порядку №1246 встановлює, що розрахунок коригування до податкової накладної, яка складена до 1 лютого 2015 р. та не підлягала реєстрації відповідно до пункту 11 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, підлягає реєстрації після реєстрації такої накладної, для чого постачальник (продавець) товарів/послуг повинен протягом операційного дня зареєструвати податкову накладну (незалежно від дати її складення з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України) та розрахунок коригування.

Наявні в матеріалах справи докази підтверджують, що податкові накладні, до яких 10 серпня 2017 року позивачем складались розрахунки коригувань, відповідно до пункту 11 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, підлягали реєстрації та були зареєстровані в ЄРПН, а саме:

- факт реєстрації в ЄРПН податкової накладної №41 від 28 грудня 2011 року (ПДВ за податковою накладною - 2 500 000,00 грн.) підтверджується квитанцією, згідно даних якої документ був доставлений до ДПА України 29 грудня 2011 року в 15:26:32 та зареєстрований за номером , вказано, що документ прийнятий;

- факт реєстрації в ЄРПН податкової накладної №3 від 15 жовтня 2012 року (ПДВ за податковою накладною - 289 488,80 грн..) підтверджується квитанцією, згідно даних якої документ був доставлений до ДПА України 23 жовтня 2012 року в 15:00:01 та зареєстрований за номером , вказано, що документ прийнятий;

- факт реєстрації податкової накладної №22 від 27 грудня 2011 року (ПДВ за податковою накладною - 584 841,67 грн.) підтверджується квитанцією, згідно даних якої документ був доставлений до ДПА України 29 грудня 2011 року в 15:21:04 та зареєстрований за номером , вказано, що документ прийнятий.

Таким чином, відмова в прийнятті до реєстрації в ЄРПН розрахунків коригувань позивача з посиланням на пункт 6 Порядку №1246 є необґрунтованою, оскільки реєстрація податкових накладних , до яких 10 серпня 2017 року позивачем складені розрахунки коригувань, в ЄРПН виключає умови для застосування положень пункту 6 Поряду №1246.

Відповідно до пункту 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду .

В постанові Верховного Суду від 31 січня 2018 року у справі № 820/11616/13-а, здійснивши аналіз норм Податкового кодексу України та Порядку №1246, Суд приходить до висновку про відсутність в податковому законодавстві норм, які передбачають обмеження у часі з огляду на час проведення попередньої оплати, а саме не обмежують позивача провести відповідне коригування сум податкових зобов'язань та надіслати отримувачу розрахунок коригування податку, а також відобразити у складі податкової декларації за звітний податковий період у порядку, визначеному центральним органом державної податкової служби результатів перерахунку податкових зобов'язань і податкового кредиту.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку про безпідставну відмову позивачу в прийнятті до реєстрації в ЄРПН розрахунків коригування кількісних та вартісних показників №1 від 10 серпня 2017 року до податкової накладної №41 від 28 грудня 2011 року, №2 від 10 серпня 2017 року до податкової накладної №3 від 15 жовтня 2012 року та №3 від 10 серпня 2017 року до податкової накладної №22 від 27 грудня 2011 року.

Частиною 1 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Згідно частини 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

З урахуванням норм чинного законодавства та фактичних обставин, суд приходить до висновку про необхідність зобов'язання Державної фіскальної служби України прийняти та зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в операційні дні, коли їх було надіслано засобами електронного зв'язку, розрахунки коригування кількісних і вартісних показників, а саме: 20 жовтня 2017 року розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №3 від 10 жовтня 2017 року до податкової накладної №41 від 28 грудня 2011 року; 23 жовтня 2017 року розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №4 від 10 жовтня 2017 року до податкової накладної №3 від 15 жовтня 2012 року; 23 жовтня 2017 року розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №5 від 10 жовтня 2017 року до податкової накладної №22 від 27 грудня 2011 року.

Відповідно до ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідачем не наведено документального та нормативного обґрунтування правомірності оскаржуваної відмови, а відтак суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог повністю.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 72-73, 76-77, 139, 143, 243-246, 255, 257, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Іст Юроуп Петролеум» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо відмови у прийнятті до реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних: розрахунку коригування кількісних і вартісних показників №3 від 10 жовтня 2017 року до податкової накладної №41 від 28 грудня 2011 року; розрахунку коригування кількісних і вартісних показників №4 від 10 жовтня 2017 року до податкової накладної №3 від 15 жовтня 2012 року; розрахунку коригування кількісних і вартісних показників №5 від 10 жовтня 2017 року до податкової накладної №22 від 27 грудня 2011 року.

3. Зобов'язати Державну фіскальну службу України прийняти та зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в операційні дні, коли їх було надіслано засобами електронного зв'язку, розрахунки коригування кількісних і вартісних показників, а саме: 20 жовтня 2017 року розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №3 від 10 жовтня 2017 року до податкової накладної №41 від 28 грудня 2011 року; 23 жовтня 2017 року розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №4 від 10 жовтня 2017 року до податкової накладної №3 від 15 жовтня 2012 року; 23 жовтня 2017 року розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №5 від 10 жовтня 2017 року до податкової накладної №22 від 27 грудня 2011 року.

4. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іст Юроуп Петролеум» (04123, м. Київ, вул. Западинська, буд. 13-А, ) понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 5286 (п'ять тисяч двісті вісімдесят шість) гривні 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (04655, м. Київ, Львівська площа, 8, ).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановленого ст. 295 КАС України строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя А.Б. Федорчук