Справа № 0640/4319/18
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 0640/4319/18

Головуючий у 1-й інстанції: Лавренчук О.В.

Суддя-доповідач: Загороднюк А.Г.

05 березня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Загороднюка А.Г.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної фіскальної служби України, Головного управління державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

у вересні 2018 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області в якому просив визнати неправомірними дії Державної фіскальної служби України, щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням позивачу 2-ї групи інвалідності з 21 березня 2018 року внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах міліції та податкової міліції та зобов'язати Державну фіскальну службу України у Житомирській області повторно надіслати до Державної фіскальної служби України висновок щодо виплати йому грошової допомоги у зв'язку із встановленням 2- ї групи інвалідності, відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року № 565 -XII (далі - Закон № 565 -XII), а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, (податкової міліції), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року 850 (далі - Порядок № 850). Також просив зобов'язати Державну фіскальну службу України розглянути в зазначений законом термін та прийняти рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, (податкової міліції), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 та виплатити йому призначену грошову допомогу через Державну фіскальною служби України у Житомирській області.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2018 року адміністративний позов задоволено частково. Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд першої інстанції, виходив з того, що позивач проходив службу в органах податкової міліції, після звільнення зі служби, внаслідок травми пов'язаної з виконанням службових обов'язків, позивачу встановлено інвалідність, відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" та Порядку №850, тому має право на одноразову грошову допомогу.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволені позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначив про те, що Закон України "Про Національну поліцію" не поширюється на працівників податкової міліції. Також зазначив, що позивач вже подавав до суду позов з аналогічних підстав.

В лютому 2019 року на адресу суду надійшло клопотання про призначення розгляду справи у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання відповідача, оскільки рішення суду першої інстанції прийнято в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_2 проходив службу в органах податкової міліції державної податкової адміністрації у Житомирській області.

Наказом Державної податкової адміністрації України від 21 грудня 2007 року № 1786-о, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 1998 року № 1716 "Про проходження служби особами начальницького складу податкової міліції та обчислення їм вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги" та Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 29 липня 1991 року № 114, підполковник податкової міліції ОСОБА_2, начальника оперативного управління податкової поліції державної податкової адміністрації у Житомирській області звільнено з органів податкової міліції у запас Збройних Сил України за підпунктом "В" пункту 64 (через хворобу) (а.с. 46).

Відповідно до висновку за матеріалами службової перевірки по факту отримання травми від 15 березня 2001 року позивач отримав тілесні ушкодження у період проходження служби при виконанні службових обов'язків (а.с. 47-48).

Згідно з постановою ВЛК ДУ "ТМО МВС України по Житомирській області на момент звільнення зі служби 29 грудня 2007 року" від 23 травня 2017 року захворювання позивача пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с. 51).

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії Житомирського обласного центру медико-соціальної експертизи "Обласна МСЕК № 2" від 21 березня 2018 серії 12 ААБ № 100545 позивачу з 15 березня 2018 року встановлено другу групу інвалідності. Причина захворювання: травма пов'язана з виконанням службових обов'язків (а. с. 49).

У довідці про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12 ААА № 029270 від 21 березня 2018 року вказано, що ступінь втрати працездатності позивача становить 45% (а.с. 50 та на звороті).

07 червня 2018 року позивач звернувся до Головного управління державної фіскальної служби України у Житомирській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням йому другої групи інвалідності.

Листом Головного управління державної фіскальної служби України у Житомирській області № 2816/14/06-30-04-27 від 21 червня 2018 року ОСОБА_2 повідомлено про те, що його матеріали направлені на адресу Державної фіскальної служби України для вирішення питання щодо можливості проведення виплати одноразової грошової допомоги (а.с. 52).

Відповідно до листа Головного управління державної фіскальної служби України у Житомирській області № 3592/14/06-30-04-27 від 03 серпня 2018 року надіслано до відома ОСОБА_2 лист Державної фіскальної служби України №22215/7/99-99-04-04-02-17 від 23 липня 2018 року "Про повернення матеріалів" та повернуто матеріали щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності (а.с. 53).

У листі Державної фіскальної служби України №22215/7/99-99-04-04-02-17 від 23 липня 2018 року "Про повернення матеріалів" вказано, що колишнім працівникам податкової міліції, інвалідність яким встановлено після втрати чинності Законом України від 20 грудня 1990 року №565 ХІІ "Про міліцію", проводити розрахунок та виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності та втратою працездатності після 07 листопада 2015 року законні підстави відсутні (а.с. 54-55).

Відповідно до довідки ПАТ "НАСК "ОРАНТА" № 0690-06-05/432 від 10 липня 2017 року, позивачу протягом 1996- 2017 років ПАТ "НАСК "ОРАНТА" не проводило виплату страхового відшкодування з обов'язкового особистого страхування працівників Державної фіскальної служби України (а.с. 56).

Не погоджуючись із зазначеними діями відповідачів, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Діяльність податкової міліції регулюється Розділом ХVІІІ Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Статтею 356 Податкового кодексу України (в редакції, станом на 01 січня 2018 року) визначений правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції, зокрема передбачено, що держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України "Про міліцію" та Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Частиною 6 статті 23 Закону України "Про міліцію" №565-XII від 20 грудня 1990 року встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Закон України "Про міліцію" №565-XII від 20 грудня 1990 року втратив чинність 07 листопада 2015 року у зв'язку з набранням чинності Закону України "Про Національну поліцію" № 580-VIII від 02 липня 2015 року.

Водночас, відповідно до абзацу 3 пункту 15 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Таким чином, за колишніми працівниками міліції, а також податкової міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про міліцію".

Відповідно до пункту 2 Порядку та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, які визначають механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року, особам, які до набрання чинності Законом України №208-VIII від 13 лютого 2015 року "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції" мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 707 від 12 травня 2007 року.

Колегією суддів встановлено, що 21 березня 2018 року позивачу встановлено другу групу інвалідності, причини інвалідності: травма, пов'язана із виконанням службових обов'язків, що підтверджується довідками до акту огляду МСЕК та про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках.

Отже, призначення одноразової грошової допомоги позивачу в розмірі відповідно до Порядку № 707 було б можливим лише за умови, що він мав право на отримання такої допомоги до 12 березня 2015 року.

Однак, оскільки позивач набув таке право після 12 березня 2015 року та у період чинності статті 23 Закону України "Про міліцію" (в редакції Закону №208-VIII від 13 лютого 2015 року, який набув чинності 12 березня 2015 року), то розмір допомоги має бути визначений саме у відповідності із вказаним Законом та у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 850.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно з підпунктом 2 пункту 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, у разі встановлення інвалідності II групи.

Відповідно до пункту 7 Порядку № 850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі, визначеному статтею 23 Закону України "Про міліцію" та в порядку визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 850, які були чинними на момент встановлення позивачу другої групи інвалідності, пов'язаної з виконанням службових обов'язків.

Отже, при отриманні заяви позивача із відповідними додатками, відповідач повинен був прийняти документи, сформувати висновок та надіслати їх до Державної фіскальної служби України, керуючись при цьому статтею 23 Закону України "Про міліцію" та постановою Кабінету Міністрів України № 850.

Посилання апелянта, що Закон України "Про міліцію" втратив чинність внаслідок прийняття Закону України "Про Національну поліцію" є безпідставними, оскільки Законом України "Про Національну поліцію" право на отримання одноразової грошової допомоги працівникам податкової міліції не передбачено, а за правилами пункту 15 Перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" право та порядок її виплати зберігаються, які діяли до набрання чинності цим Законом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 жовтня 2018 року у справі №824/115/17-а (адміністративне провадження № К/9901/4884/17).

Твердження апелянта, про те, що позивачем вже було подано позов до Корольовського районного суду м. Житомира у справі № 296/8940/17 з тих самих підстав, змістом та предметом спору колегія суддів відхиляє, оскільки предметом спору у справі № 296/8940/17 є дії Державної фіскальної служби України та Державної фіскальної служби України у Житомирській області щодо відмови у призначенні йому одноразової грошової допомоги, у зв'язку із встановленням 14 червня 2017 року 3-ї групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах міліції та податкової міліції, тоді як предметом розгляду у даній адміністративній справі є дії відповідачів щодо відмови у призначенні йому одноразової грошової допомоги, у зв'язку із встановленням 21 березня 2018 року другої групи інвалідності.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315, статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2018 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий Загороднюк А.Г.

Судді Полотнянко Ю.П. Драчук Т. О.