Справа № 264/7356/18
Суддя: Мирошниченко Ю. М.
Дата ухвалення: 2019-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/7356/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2019 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Мирошниченка Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання Конівченко Ю.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Маріуполі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції та поліцейського роти 2 батальйону ОСОБА_2 патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 з приводу рішення субєкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Просив визнати незаконною та скасувати постанову поліцейського патрульної поліції від 16.12.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), якою на нього накладено штраф у розмірі 340 грн. за те, що він керував автомобілем з відсутніми передбаченими конструкцією задніми захисними пристроями захисні фартухи та без бризковиків, чим порушив п. 31.4.7.е Правил дорожнього руху України (далі ПДР). Вказував, що автомобіль VOLKSWAGEN LT 28, яким він керував, відповідає комплектації заводу виробника та був розмитнений у встановленому законом порядку. Вважає, що поліцейський упереджено й не об'єктивно поставився до з'ясування обставин справи, незаконно визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення та піддав адміністративному стягненню за відсутності будь-яких доказів події правопорушення.

Позивач та його представник до судового засідання не зявились, просили проводити розгляд справи без їх присутності в порядку письмового провадження на підставі доказів, наявним у матеріалах справи.

Представник відповідача ОСОБА_2 патрульної поліції в Донецькій області до суду не зявився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач поліцейський роти №2 батальйону ОСОБА_2 патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3О до суду не зявилась, просила розглянути справу за її відсутності. Надала відзив, в якому зазначила про законність своїх дій як поліцейського патрульної поліції. Крім письмових заперечень, в якості доказу також надала відеозапис правопорушення.

На підставі ч. 3 ст. 194, ч. 9 ст. 205 КАС України суд розглянув справу в порядку письмового провадження та дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. При цьому, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення серії ВР №300792 від 16.12.2018 року поліцейським роти 2 батальйону УПП в Донецькій області ДПП ОСОБА_4, на позивача ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 340 грн. за те, що останній 16.12.2018 року о 17 год. 40 хв., керував автомобілем НОМЕР_1 по провулку Аеродромному, біля будинку № 17, в м. Маріуполі, з відсутніми, передбаченими конструкцією, задніми захисними пристроями грязезахисні фартухи та без бризковиків, чим порушив п. 31.4.7.е ПДР України, що тягне відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, законодавець встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується. Це означає, що повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує належними, допустимими та достовірними доказами.

При цьому, на переконання суду, факт візуального спостереження вчинення адміністративного правопорушення поліцейським за відсутності належних та допустимих доказів, визначених ст. 251 КпАП України, не може доводити винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

У справі, що розглядається, відповідач жодних доказів вчинення позивачем, зазначеного у оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення не надав, що є підставою для скасування винесеної ним постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Водночас суд не вбачає підстав для визнання постанови незаконною, оскільки статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України, якою встановлено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності не передбачено повноважень суду щодо визнання постанови незаконною.

Керуючись ст. ст. 2, 139, 243-246 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції та поліцейського роти 2 батальйону ОСОБА_2 патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 з приводу рішення субєкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити частково.

Постанову серії ВР №300792 від 16.12.2018 року, поліцейського роти 2 батальйону ОСОБА_2 патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КпАП України скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Першого адміністративного апеляційного суду через Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин.

Суддя: Ю. М. Мирошниченко