Справа № 810/2238/18
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/2238/18 Суддя (судді) першої інстанції: Брагіна О.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Безименної Н.В.,

Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Прудиус І.С.

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 20 січня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року позивач, ОСОБА_3, звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просила:

- визнати протиправними дії Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо не зарахування до стажу роботи ОСОБА_3, як судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання часу роботи на посаді слідчого, стажиста помічника прокурора, помічника прокурора, старшого помічника прокурора;

- зобов'язати Білоцерківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області зарахувати до стажу робити ОСОБА_3 на посаді судді, який дає право на нарахування та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, крім часу роботи на посаді судді терміном 10 років 01 місяць 06 днів, також час роботи на посаді слідчого відділу внутрішніх справ Білоцерківського району Головного управління МВС України в Київській області із 20.03.1993 року по 26.06.1995 року; на посаді стажиста помічника прокурора м. Біла Церква Київської області із 26.06.1995 по 17.06.1997 року; на посаді помічника прокурора м. Біла Церква Київської області із 17.06.1997 по 22.09.1998 року; на посаді старшого помічника прокурора м. Біла Церква Київської області із 22.09.1998 по 17.05.2007 року та провести з 24.06.2016 року перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 88%, а з 21.03.2018 року провести перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від суддівської винагороди судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, який має стаж роботи більше 25 років без обмежень граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20 січня 2019 року позовну заяву ОСОБА_3 до Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії було повернуто позивачеві.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу у якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.05.2018 року до Київського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 до Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08 травня 2018 року позовну заяву залишено без руху.

02.07.2018 року позивачем було подано до Київського окружного адміністративного суду заяву про усунення недоліків.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03 липня 2018 року ОСОБА_3 було продовжено процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви на п'ять днів з моменту отримання відповідної ухвали.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20 січня 2019 року позовну заяву ОСОБА_3 до Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії було повернуто позивачеві.

Cуд першої інстанції, повертаючи позовну заяву ОСОБА_3 до Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії виходив з того, що позивач, будучи належним чином повідомленим про вищевказану ухвалу суду, не усунула недоліків позовної заяви, визначених у відповідній ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КАСУ суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст. 160, 161, 172 цього Кодексу; подано позов у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Так, як вбачається з матеріалів справи, 18.05.2018 року до Київського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 до Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії (а.с. 3).

Частиною першою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08 травня 2018 року позовну заяву залишено без руху (а.с. 1) та визначено, що недоліки позовної заяви мають бути усунені шляхом подання до суду: належним чином оформленої позовної заяви, яка відповідає вимогам, встановленим ст.ст. 160, 161 КАСУ (у кількості примірників, відповідно до кількості учасників справи, один з яких для суду), зокрема, але не виключно, із зазначенням обґрунтування порушення оскаржуваними діями прав, свобод, інтересів позивачки, а також ціни позову, обґрунтованого розрахунку суми, на яку претендує позивачка; оригіналу документа про сплату судового збору в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за вимогу майнового характеру, який має бути розрахований, виходячи із суми, на яку претендує позивачка в якості виплати їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці; зазначенням доказів, які підтверджують кожну обставину справи з одночасним наданням довідки про грошове забезпечення за останні два роки.

Вищезазначену ухвалу було направлено позивачу на адресу: АДРЕСА_1.

На адресу суду першої інстанції повернувся конверт із копією відповідної ухвали з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 12).

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що позивачем у позовній заяві було зазначено фактичну адресу проживання та для листування: вул. Героїв Крут (Комсомольська), б. 45, кВ. 195, м. Біла Церква, Київська область, 09100.

Однак, на цю адресу ухвала Київського окружного адміністративного суду від 08 травня 2018 року про залишення позовної заяви без руху не надсилалась.

Тобто, копія відповідної ухвали була направлена позивачеві на адресу за місцем реєстрації місця проживання позивача, незважаючи на те, що ОСОБА_3 у позовній заяві чітко визначила фактичну адресу свого проживання та листування.

02.07.2018 року позивачем було подано до Київського окружного адміністративного суду заяву про усунення недоліків. Колегія суддів звертає увагу, що у відповідній заяві позивач зазначила, що з ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08 травня 2018 року вона ознайомилась із Єдиного державного реєстру судових рішень, однак на адресу, зазначену в позовній заяві, відповідна ухвала не надходила (а.с. 14).

Розглянувши вищевказану заяву позивача про усунення недоліків, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03 липня 2018 року ОСОБА_3 було продовжено процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви на п'ять днів з моменту отримання відповідної ухвали. Так, суд зазначив, що позивачем не було належним чином усунуто недоліки, визначені в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху (а.с. 20).

Вищезазначену ухвалу також було направлено позивачу на адресу: АДРЕСА_1, тобто, на адресу реєстрації місця проживання, а не на адресу, визначену позивачем в позовній заяві як адресу фактичного проживання та листування.

На адресу суду першої інстанції повернувся конверт із копією відповідної ухвали з відміткою «не розшукано» (а.с. 22).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20 січня 2019 року позовну заяву ОСОБА_3 до Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії було повернуто позивачеві.

При винесенні вищевказаної ухвали про повернення позовної заяви, суд першої інстанції, застосовуючи принцип аналогії закону, на підставі частини 4 статті 124 КАС України, виходив з того, що ухвала суду про продовження строку на усунення недоліків була вручена позивачеві належним чином, однак недоліки у строк, визначений судом, усунені не були.

Однак, колегія суддів наголошує, що ухвала Київського окружного адміністративного суду від 20 січня 2019 року про повернення позовної заяви надсилалась позивачеві не за адресою, яка була визначена самим позивачем як фактична адреса проживання та листування.

Відповідно до пункту 4 частини шостої статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Виходячи з положень норм законодавства, колегія суддів зазначає, що висновки, викладені в ухвалі Київського окружного адміністративного суду від 20 січня 2019 року про повернення позовної заяви ОСОБА_3 до Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії, є передчасними.

Так, ухвала Київського окружного адміністративного суду від 03 липня 2018 року про продовження ОСОБА_3 процесуального строку для усунення недоліків позовної заяви не може вважитись такою, що вручена особі належним чином, оскільки вона надсилалась на адресу реєстрації місця проживання, незважаючи на те, що позивачем неодноразово зазначалась адреса фактичного проживання та листування.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи наявна заява про усунення недоліків, зареєстрована судом першої інстанції 23.01.2019 (а.с. 26), тобто вже після винесення ухвали Київського окружного адміністративного суду від 20 січня 2019 року про повернення позовної заяви.

Вищевказаній заяві не було надано оцінки судом першої інстанції. До того ж, у відповідній заяві про усунення недоліків позивач повторно зазначає, що за адресою, вказаною у позовній заяві, ухвали суду першої інстанції їй не надходили.

Відтак, враховуючи надсилання ухвал суду за іншою адресою, ніж вказував позивач, та повернення відповідних конвертів на адресу суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що позивач була неналежним чином повідомлена про відповідні судові рішення, а висновки, викладені в ухвалі Київського окружного адміністративного суду від 20 січня 2019 року про повернення позовної заяви є передчасними.

Колегія суддів враховує, що у пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

ЄСПЛ дійшов до висновку, що національні суди зобов'язані встановити чи були повістки чи інші судові документи вручені сторонам завчасно та, у відповідних випадках, зобов'язані фіксувати такі висновки у тексті рішення.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_3 до Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії.

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції - скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до Київського окружного адміністративного суду.

Керуючись ст. 243, 315, 320, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 20 січня 2019 року - задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 20 січня 2019 року - скасувати та направити справу до Київського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст виготовлено 06.03.2019.

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Н.В. Безименна,

А.Ю. Кучма