Справа № 820/3795/18
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 р. м. ХарківСправа № 820/3795/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Яковенка М.М.

суддів: Лях О.П., Бегунц А.О.

секретарі судового засідання: Жданюк Г.О.

за участі представників:

позивача Тютюнник О.А.

відповідача Кудін В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05 липня 2018 року по справі № 820/3795/18 (головуючий І інстанції: Горшкова О.О.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК СОЮЗ" до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ :

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ТК СОЮЗ" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішеннявід 07 лютого 2018 року № 5, відповідно до якого ТОВ "ТК СОЮЗ" збільшено суму грошового зобов'язання за податком на додану вартість на суму 134475,00 гривень , у тому числі за податковим зобов'язанням 89650,00 гривень та за штрафними санкціями 44825,00 гривень;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 07 лютого 2018 року № 5, відповідно до якого податковим органом було встановлено відсутність складання та/або реєстрації протягом граничного строку, передбаченого ст.201 ПК України ТОВ "ТК СОЮЗ" податкових накладних на суму ПДВ 89650,00 гривень та застосовано штраф у розмірі 50% у сумі 44825,00 гривень.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05 липня2018 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, пославшись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, яке прийнято з порушенням норм матеріального права та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у позові. Апелянт наголошує на тому, що під час проведення перевірки встановлено відсутність факту реального здійснення господарських операцій між ТОВ "ТК СОЮЗ" та ТОВ "АПЄ".

В судовому засіданні представник апелянта наполягав на задоволенні апеляційної скарги.

Представник позивача заперечував проти апеляційної скарги. Наданий письмовий відзив.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги відповідно до ст.308 КСАС України, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що у період з 28.12.2017р. по 04.01.2018р. співробітником ГУ ДФС у Харківській області проведена позапланова виїзна документальна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК СОЮЗ», результати якої оформлені актом від 12.01.2018 №139/20-40-14-05-19/36419123 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ТК СОЮЗ» податкового законодавства щодо господарських взаємовідносин з контрагентом ТОВ «АПЄ» за 2017 рік та джерел походження товарно-матеріальних цінностей, реалізованих ТОВ «АПЄ».

За наслідками перевірки контролюючим органом встановлено порушення ТОВ «ТК СОЮЗ» п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість, що підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет на загальну суму 89649грн., в тому числі за березень 2017 року нас уму 27726 грн., за квітень 2017 року на суму 61924 грн.

Позивач, не погодившись із висновками вищезазначеного акту, надав до ГУ ДФС у Харківській області свої заперечення (вх. № від 25.01.2018 року).

Листом від 05.02.2018 року № 4076/10/20-40-14-05-14 ГУ ДФС у Харківськійобластінадановідповідь на заперечення ТОВ «ТК СОЮЗ», в якійвказано на обґрунтованістьвисновків, яківикладені в актіперевірки.

На підставі акту перевіркивід 12.01.2018 №139/20-40-14-05-19/36419123 контролюючим органом винесеноподатковеповідомлення-рішеннявід 07 лютого 2018 року № 5, відповідно до якого ТОВ "ТК СОЮЗ" збільшено суму грошового зобов'язання за податком на доданувартість на суму 134475,00 гривень , у тому числі за податковимзобов'язанням 89650,00 гривень та за штрафнимисанкціями 44825,00 гривень та податковеповідомлення-рішеннявід 07 лютого 2018 року № 5, відповідно до якогоподатковим органом буловстановленовідсутністьскладання та/абореєстраціїпротягом граничного строку, передбаченого ст.201 ПК України ТОВ "ТК СОЮЗ" податковихнакладних на суму ПДВ 89650,00 гривень та застосовано штраф у розмірі 50% у сумі 44825,00 гривень.

Позивач, не погодившисьзівказанимиподатковимиповідомленнями - рішеннями подав до ГУ ДФС у Харківськійобласті та ДФС Українискаргивід 26.02.2018 року.

Рішеннями від 19.03.2018 року № 9508/6/99-99-11-01-02-25 та № 9414/6/99-99-11-063-01-25 ДФС України продовжено строк розгляду скарг ТОВ "ТК СОЮЗ" до 27.03.2018 року та до 28.04.2018 року відповідно.

25.04.2018 року та 20.04.2018 року ДФС України прийнято рішення про результати розгляду скарг ТОВ "ТК СОЮЗ" № 14349/6/99-99-11-01-02-25 та № 13849/6/99-99-11-03-04-25, за якими скарги ТОВ "ТК СОЮЗ" залишено без задоволення, а податкові повідомлення - рішення без змін.

Здійснюючи апеляційний перегляд рішення, надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів виходить з наступного.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на вимоги положень ст.ст.187, 198, 201 Податкового кодексу України, умовою правомірності формування Позивачем податкового кредиту, є реальність здійснених господарських операцій по укладеним договорам з контрагентами, при чому така правомірність та товарність господарських операцій повинна підтверджуватися сукупністю належно оформлених первинних документів податкового та бухгалтерського обліку, що є підставою для формування показників податкового обліку платника податків.

Відповідно до пункту 198.6. статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 201 Податкового кодексу України, встановлені вимоги до (форма та зміст) оформлення, видачі покупцю (отримувачу), реєстрації податкових накладних.

Пункт 201.10 ст.201 ПКУ встановлює порядок реєстрації податкової накладної. Згідно з вказаною нормою при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до абз. г п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов'язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних. З метою застосування цього пункту податкові зобов'язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах: придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання; придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

З метою застосування цього пункту податкові зобов'язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах: придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання; придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до п. 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

З огляду на зазначене, спірним питанням (що складає предмет доказування) в межах справи є надання належної та обґрунтованої оцінки стосовно доведеності або недоведеності з боку позивача щодо правомірності формування податкового кредиту, та як наслідок з боку відповідача, прийнятих ним на підставі акту перевірки спірних податкових повідомлень - рішень.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена не лише статтею 44 Податкового кодексу України, але Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95 р. за № 168/704 (із змінами та доповненнями).

З огляду на положення статей 1, 8, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», аналіз реальності господарських операцій може здійснюватися на підставі даних податкового та бухгалтерського обліку платника податків та інших обставин, в тому числі реального економічного змісту господарських операцій та підтвердження їх первинними документами.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, то відповідні документи не можуть вважатися первинними для цілей податкового обліку, навіть за наявності усіх формальних реквізитів, що передбачені для певного виду документа чинним законодавством. Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Як встановлено судами за матеріалами справи, між ТОВ "ТК СОЮЗ" (постачальник) та ТОВ "АПЄ" (покупець) укладено договір поставки № 38/38/2017 від 20.03.2017 року (а.с. 63-64).

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору, продавець зобов'язується передати, покупець зобов'язується прийняти і оплатити Товар.

Ціна на товар зазначається у накладних, які є невід'ємною частиною цього договору (п. 2.2 договору).

На підтвердження реальності виконання умов вказаного договору та реалізації харчових продуктів, позивачем залучено до матеріалів справи рахунки - фактури № Ц0007209 від 28.02.2017 року, № Ц0013009 від 10.04.2017 року, № Ц0013007 від 12.04.2017 року, № Ц0013010 від 10.04.2017 року, акти звірки за квітень 2017 року, видаткові накладні № Ц0007746 від 02.03.2017 року, № Ц0013694 від 14.04.2017 року, № Ц0007745 від 02.03.2017 року, № Ц0013695 від 14.04.2017 року, № Ц0013693 від 14.04.2017 року, товаро - транспортні накладні № Ц0007746 від 02.03.2017 року, № Ц0013694 від 14.04.2017 року, № Ц0007745 від 02.03.2017 року, № Ц0013695 від 14.04.2017 року, № Ц0013693 від 14.04.2017 року.

Розрахунки за поставлений товар проведено у безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями № 106 від 28.02.2017 року, № 13 від 12.04.2017 року, № 11 від 12.04.2017 року, № 12 від 12.04.2017 року.

Облік товару на складі підтверджується обороно - сальдовими відомостями по рахунку 28.1 (а.с. 126-131).

Факт наявності нежитлового приміщення для зберігання ТМЦ підтверджується договором оренди нежитлового приміщення № 0101/16-ЖД/18 (а.с. 136).

Наявність необхідного кваліфікованого персоналу для забезпечення належної господарської діяльності ТОВ "ТК СОЮЗ" підтверджується штатним розписом за 2017 рік (а.с. 138-141) та відповідними наказами на внесення змін до штатного розпису підприємства, у зв'язку з виробничою необхідністю (а.с. 142-147).

Як встановлено судами, ТМЦ які реалізовані ТОВ "ТК СОЮЗ" на адресу ТОВ "АПЄ", було попередньо придбано позивачем у ТОВ «Нестле Україна» в рамках договору поставки № 110199 від 14.04.2014 року (а.с. 89-95).

Факт реалізації умов вказаного договору підтверджується видатковими накладними, ТТН, посвідченнями якості товару (а.с. 96-125).

Окрім того, представник позивача зазначив, що ТОВ «Нестле Україна» контролюється логістика щодо відповідності вимог зберігання продукції, що підтверджується відповідними логістичними вимогами Нестле до дистриб'юторів.

Колегія суддів зазначає, правочин укладений між позивачем та його контрагентом ТОВ "АПЄ" виконано кожною стороною цього договору, що підтверджується первинними документами

Доказів повернення коштів до контрагента позивача після їх перерахування, наявності у позивача та його контрагента спільного інтересу щодо фіктивного отримання коштів за поставлений товар (що могло б мати місце у разі пов'язаності цих осіб), в матеріалах справи не міститься.

Досліджені судом первинні документи не мають таких дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", ст. 44 Податкового кодексу України, п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р. за № 168/704) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, зазначені документи призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак сприймаються судом як належні та допустимі докази реальності вчинення господарських операцій.

В ході перевірки відповідачем не встановлено у позивача наміру отримати за договором, укладеним з контрагентом іншого результату, ніж продаж товарів з метою отримання прибутку.

Таким чином, рух активів у процесі здійснення господарських операцій, отримання економічної вигоди ТОВ "ТК СОЮЗ", наявність спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарських операцій, є свідченням про спричинення господарськими операціями реальних змін майнового стану платника податків, а відповідно свідчить про реальність (фактичність) операцій та засвідчення їх відповідними документами первинного та податкового обліку.

Колегія суддів вказує на необґрунтованість позиції апелянта про нереальність вчинення господарських операцій, з огляду на те, що в ТТН від 02.03.2017 року № Ц0007746 та № Ц0007745 не зазначено час транспортування, оскільки вказані обставини не спростовують факт транспортування однією і тією ж особою, а за умови надання підприємством всіх належно оформлених підтверджуючих документів, товарно-транспортна накладна не може бути первинним документом, який підтверджує здійснення господарської операції з поставки товарів, та відповідно набуття права власності на нього, оскільки не відображає відомості про господарську операцію з поставки товару, а відображає відомості про господарську операцію перевезення.

Щодо твердження відповідача про не підтвердження позивачем факту відвантаження товару, з огляду на зміст протоколу допиту директора ТОВ «АПЄ» ОСОБА_3 в яксоті свідка, відповідно до якого ОСОБА_3 зазначив, що жодних документів не підписував, то колегія суддів також зазначає, що вказані обставини не зафіксовані у відповідному вироку суду.

Колегія суддів погоджує висновки суду першої інстанції, що само порушення кримінальної справи щодо директора ТОВ «АПЄ» не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентом, а під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб'єктності своїх контрагентів, незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.

Вказана правова позиція також узгоджується з правовою позицію Верховного суду України, яка викладена в постанові від 27.03.2018 року по справі № 816/809/17 (провадження № К/9901/1349/17).

При цьому, інших доказів, які б вказували на фіктивність правочину позивача із вказаним контрагентом податковим органом не зафіксовано ані в акті перевірки, ані в ході судових засідань.

Суд вважає необґрунтованою позицію відповідача щодо нереальності вчинення господарських операцій позивача з контрагентом ТОВ «АПЄ» за посиланням на лист Прокуратури в Харківській області від 02.08.2017 року, оскільки в ньому лише зазначено про факт допиту директора ТОВ «АПЄ», з огляду на що було запропоновано провести перевірку діяльності контрагентів ТОВ «АПЄ», у тому числі і ТОВ "ТК СОЮЗ". При цьому, Прокуратурою Харківської області не було зроблено висновків щодо фіктивної діяльності саме ТОВ «ТК СОЮЗ».

Колегія суддів не приймає до уваги посилання відповідача на податкову інформацію, що наявна в інформаційно - аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, а також податкову інформацію надану іншими контролюючими органами, оскільки така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів контрагентів позивача та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

Таким чином, господарські операції ТОВ "ТК СОЮЗ" мали реальний характер, призвели до зміни майнового стану учасників господарських відносин, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами, відтак податкове повідомлення - рішення від 07 лютого 2018 року № 5, відповідно до якого ТОВ "ТК СОЮЗ" прийняв необґрунтовано та підлягає скасуванню.

Щодо обґрунтованості прийняття контролюючим органом податкового повідомлення рішення від 07 лютого 2018 року № 5, відповідно до якого податковим органом було встановлено відсутність складання та/або реєстрації протягом граничного строку, передбаченого ст.201 ПК України ТОВ "ТК СОЮЗ" податкових накладних на суму ПДВ 89650,00 гривень та застосовано штраф у розмірі 50% у сумі 44825,00 гривень, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного податкового повідомлення рішення від 07 лютого 2018 року № 5, контролюючим органом зафіксовано порушення ТОВ "ТК СОЮЗ" граничних строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних та відсутність реєстрації таких накладних/розрахунків протягом граничного строку, передбаченого абз. 2 п. 120-1.2 ст.120-1 Податкового кодексу України, за що у відповідності до ст. 120-1 Податкового кодексу до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 50% у сумі 44825,00 гривень.

П. 120 - 1.2. ст. 120-1 Податкового кодексу України встановлено, що відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою), що зазначена у податковому повідомленні-рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов'язань з податку на додану вартість, зазначеної у такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено. У разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу штрафні санкції, передбачені цим пунктом, не застосовуються на період зупинення такої реєстрації до прийняття відповідного рішення щодо відновлення реєстрації таких податкових накладних / розрахунків коригування згідно з підпунктом 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу.

Отже, з правового аналізу вищезазначених норм права випливає, необхідною умовою для застосування до платника податків штрафних санкцій на підставі ст. 120-1 Податкового кодексу України законодавцем визначено прийняття контролюючим органом відповідного податкового повідомлення рішення саме на підставі висновків акту перевірки.

Поряд з цим, колегія суддів звертає увагу, що порушення підприємством граничних строків реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування та/чи відсутність складення податкових накладних не були зафіксовані податковим органом в акті перевірки під час проведення документальної перевірки ТОВ "ТК СОЮЗ", на підставі якого було прийнято оскаржуване податкове повідомлення - рішення, а контролюючий орган вказав на вищезазначені порушення лише у своїй відповіді № 4076/10/20-40-14-05-14 від 05.02.2018 року на заперечення ТОВ "ТК СОЮЗ" на акт перевірки від12.01.2018 №139/20-40-14-05-19/36419123 (а.с. 41-46).

Тобто, фактично контролюючим органом прийнято податкове повідомлення - рішення від 07 лютого 2018 року № 5 не на підставі висновків акту перевірки, як того вимагають приписи Податкового кодексу України, а в результаті розгляду заперечень платника податків на акт перевірки, доказів на спростування чого відповідачем до суду не надано.

Окрім того, суд вважає за потрібне зазначити, що контролюючим органом лише зазначено про відсутність реєстрації позивачем податкових накладних у 2017 році на загальну суму ПДВ 89650,00 грн., та, водночас, не конкретизовано які саме податкові накладні не були зареєстровані (на які суми, на яких саме контрагентів та за якими конкретно визначеними операціями) та порушення яких норм чинного законодавства вчинено підприємством. Факт не реєстрації податкових накладних не підтверджується та спростовується матеріалами справи. Контролюючий орган обумовлює не реєстрацію таких накладних, фактом безтоварності операції, що на думку податкового органу не може вважатися належною реєстрацією таких накладних.

В той же час, обчислення розміру та визначення штрафної санкції за п.123.1 ст.123 ПК України здійснено по зареєстрованим податковим накладним по операціям з контрагентом ТОВ «АПЄ», що є взагалі безпідставним та необґрунтованим фактом, та має логічну суперечність доводів відповідача.

Таким чином, приймаючи до уваги вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ГУ ДФС у Харківській області під час прийняття спірного податкового повідомлення - рішення від 07 лютого 2018 року № 5 діяло не у спосіб, визначеному чинним законодавством та в супереч вимог Податкового кодексу України, а тому вказане рішення суб'єкта владних повноважень є протиправним та підлягає скасуванню.

Недоведеність податковим органом правомірності прийняття спірного податкового повідомлення - рішення доводить протиправність визначення податкових зобов'язань, і як наслідок цього безпідставність застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції. Судове рішення не може бути скасовано з формальних підстав.

Жодні доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. ч.6 ст.12, 23, 31, 33, 90, 257, 292, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05 липня2018 року по справі № 820/3795/18- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

У повному обсязі складена 06.03.2019 року.

Головуючий суддя (підпис)М.М. Яковенко
Судді(підпис) (підпис) О.П. Лях А.О. Бегунц