Справа № 0940/2282/18
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2019-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/1097/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Іщук Л.П., Обрізка І.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Франкобудпостач» на ухвалу судді Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року про повернення його позовної заяви до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними, скасування рішень та зобов'язання до вчинення дій,

суддя(і) у І інстанції Грицюк П.П.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,

дата складення повного тексту рішення 18 грудня 2018 року,

ВСТАНОВИВ :

26 листопада 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Франкобудпостач» (далі - ТОВ «Франкобудпостач») звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило:

- визнати протиправними та скасувати рішення комісії контролюючого органу регіонального рівня - Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (далі - ГУ ДФС), яка приймає рішення про реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) від 30 травня 2018 року:

№ 738079/38913431 про відмову у реєстрації податкової накладної № 302 від 27 листопада 2017 року в ЄРПН;

№ 738075/38913431 про відмову у реєстрації податкової накладної № 310 від 28 листопада 2017 року в ЄРПН;

№ 738079/38913431 про відмову у реєстрації податкової накладної № 26 від 07 грудня 2017 року в ЄРПН.

- визнати протиправними та скасувати рішення комісії з питань розгляду скарг Державної фіскальної служби України (далі - ДФС) від 15 червня 2018 року за № 11880/38913431/2, № 11879/38913431/2, № 11882/38913431/2;

- зобов'язати ДФС зареєструвати податкові накладні за № 302 від 27 листопада 2017 року, № 310 від 28 листопада 2017 року та за № 26 від 7 грудня 2017 року у ЄРПН днем їх подання.

Ухвалою судді Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року позовну заяву ТОВ «Франкобудпостач» було повернуто позивачу на підставі пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку із тим, що позивачем не усунуло недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі судді від 4 грудня 2018 року.

У апеляційній скарзі ТОВ «Франкобудпостач» просило ухвалу судді від 18 грудня 2018 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі, посилаючись на порушення норм процесуального права та невідповідність висновків судді фактичним обставинам справи.

Відповідно до частини 2 статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення суддею першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.

Відповідно пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Як слідує з матеріалів справи, ухвалою судді Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 4 грудня 2018 року позовну заяву ТОВ «Франкобудпостач» було залишено без руху та надано десятиденний строк для усунення недоліків шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску, а також документа про сплату судового збору у розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір», у сумі 5286 грн.

14 грудня 2018 року на виконання вказаної ухвали на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду позивачем було надіслано заяву про поновлення строку звернення до суду, у якій зазначено, що процедура адміністративного оскарження, як досудове врегулювання спору відповідно до статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, застосовується лише щодо податкового повідомлення-рішення або рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання. Тому рішення ДФС від 15 червня 2018 року не можуть вважатися документами, що підтверджують досудовий порядок вирішення спору, а є лише підтвердженням строку, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відтак, саме 15 червня 2018 року є датою, коли особа дізналась про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Зазначає, що з урахуванням положень статей 56, 102 Податкового кодексу України ТОВ «Франкобудпостач» строк у 1095 днів на оскарження рішення податкового органу не пропущено.

Окрім того, 14 грудня 2018 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви у частині сплати судового збору, у якій позивач зазначив, що заявив 6 позовних вимог немайнового характеру, за які має бути сплачено судовий збір, як за 3 позовні вимоги немайнового характеру лише щодо кожної податкової накладної, оскільки позовні вимоги про визнання протиправними та скасування рішення комісії ДФС з питань розгляду скарг, а відтак, зобов'язання ДФС зареєструвати подану позивачем податкову накладну, днем її подання, прямо випливає з позовної вимоги про визнання протиправними та скасування рішення ГУ ДФС. Оскільки позовні вимоги, викладені у пункті 2 позову, стосуються трьох податкових накладних, то за три позовні вимоги немайнового характеру сума судового збору становить 5286 грн.

Ухвалою судді Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року у справі № 0940/2282/18 позовну заяву ТОВ «Франкобудпостач» було повернуто позивачу у зв'язку із тим, що товариством не усунуло недоліків позовної заяви. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що строк давності тривалістю 1095 днів застосовується у випадку оскарження фізичними чи юридичними особами рішень контролюючого органу щодо нарахувань виключно грошових зобов'язань.

Одночасно суддя першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги, викладені у пунктах 2 та 4 поданого позову, а саме про визнання протиправними, скасування рішень про відмову в реєстрації податкових накладних та зобов'язання зареєструвати в ЄРПН трьох податкових накладних за №№ 302, 310, 26, є похідними.

Однак, вимоги, зазначені у пункті 4 щодо скасування трьох рішень комісії ДФС від 15 червня 2018 року за № 11880/38913431/2, № 11879/38913431/2, № 11882/38913431/2 є самостійними. Самостійність цих вимог виходить із того, що вони не є похідними від позовних вимог до ГУ ДФС, оскільки звернення до комісії ДФС є правом позивача, а не його обов'язком, з приводу чого виникають окремі правовідносини з іншим суб'єктом владних повноважень.

Оцінюючи обґрунтованість доводів апелянта та правильність вирішення суддею першої інстанції питання про можливість відкриття провадження у даній адміністративній справі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

На думку апеляційного суду, слід погодитися із висновком судді першої інстанції про те, що позивачем при зверненні до адміністративного суду було сплачено судовий збір не у повному обсязі, виходячи із такого.

Відповідно до частини 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли у позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до наявної у матеріалах справи позовної заяви (а.с. 3-16) позивачем було заявлено 6 позовних вимог немайнового характеру - 3 до ГУ ДФС про скасування рішень від 30 травня 2018 року № 738079/38913431, № 738075/38913431 та № 738079/38913431 про відмову у реєстрації податкової накладної у ЄРПН, а також 3 до ДФС про скасування рішень комісії ДФС від 15 червня 2018 року за № 11880/38913431/2, № 11879/38913431/2, № 11882/38913431/2 та, як наслідок, про зобов'язання цього відповідача зареєструвати спірні податкові накладні у ЄРПН. При цьому судовий збір позивачем при подачі адміністративного позову було сплачено лише за 3 позовні вимоги немайнового характеру.

Відтак, на переконання апеляційного суду, у цій частині вимоги ухвали судді від 4 грудня 2018 року про залишення без руху позовної заяви ТОВ «Франкобудпостач» позивачем не виконано.

Що стосується додержання ТОВ «Франкобудпостач» строків звернення до суду з даною позовною заявою, апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 3 цієї ж статті визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Статтею 102 ПК України передбачено строк давності тривалістю 1095 днів.

Таким чином, слід погодитися із доводами ТОВ «Франкобудпостач» про те, що строк для звернення платника податків із позовом до адміністративного суду становить 1095 днів, який на час подачі даного адміністративного позову 29 листопада 2018 року не минув.

Проте, оскільки вимоги ухвали судді Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 4 грудня 2018 року про залишення без руху позовної заяви ТОВ «Франкобудпостач» у частині сплати судового збору не були виконані, то така підставно була повернута позивачу відповідно пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 4 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, суддя першої інстанції в цілому по суті правильно вирішив дане процесуальне питання, однак не надав належної оцінки зазначеним у мотивувальній частині постанови апеляційного суду обставинам щодо строку подання даного адміністративного позову, а тому оскаржуване судове рішення слід змінити, виключивши з мотивувальної частини ухвали судді від 18 грудня 2018 року посилання на пропуск ТОВ «Франкобудпостач» строку звернення до адміністративного суду.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 317, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Франкобудпостач» задовольнити частково.

Ухвалу судді Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року у справі № 0940/2282/18 змінити в частині мотивів повернення позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Франкобудпостач» відповідно до мотивувальної частини постанови апеляційного суду.

У решті ухвалу судді Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко