Справа № 807/66/18
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2019-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/4341/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О.І.,

суддів - Качмара В.Я., Ніколіна В.В.,

з участю секретаря судового засідання - Федчук М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційні скарги Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області та Ужгородської міської ради на додаткове рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2018 року у справі №807/66/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, Ужгородської міської ради, Державної казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Департамент праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради про визнання недійсним рішення, визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди, -

суддя в 1-й інстанції - Маєцька Н.Д.,

час ухвалення рішення - 08.11.2018 року, 17:28 год,

місце ухвалення рішення - м. Ужгород,

дата складання повного тексту рішення - 13.11.2018 року,

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачів - Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, Ужгородської міської ради, Державної казначейської служби України, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Департамент праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради, у якому просив визнати недійсним та скасувати рішення засідання міської комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Ужгородської міської ради Закарпатської області, оформлене протоколом № 34 від 31 березня 2017 року; визнати протиправними дії Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області щодо припинення нарахування та виплати йому пенсії; зобов'язати Ужгородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області поновити йому нарахування та виплату пенсії з часу її припинення та сплатити заборгованість, яка виникла до дня поновлення пенсії; стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України, шляхом списання з рахунку призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів державної влади, моральну шкоду в сумі 241250,40, завданої протиправними діями Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2018 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Ужгородської міської ради, оформлене протоколом № 34 від 31 березня 2017 року, в частині припинення виплати пенсії ОСОБА_1. Визнано протиправними дії Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області щодо припинення нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1. Зобов'язано Ужгородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком з 01 квітня 2017 року та сплатити заборгованість, яка виникла з часу припинення нарахування та виплати пенсії до дня її поновлення. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Представник позивача звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення на його користь понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30000 грн. та зобов'язання відповідачів подати звіт про виконання основного та додаткового рішення суду.

Додатковим судовим рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2018 року заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі № 807/66/18 задоволено. Стягнено на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області та Ужгородської міської ради витрат на професійну правничу допомогу. Зобов'язано Ужгородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області подати звіт про виконання основного та додаткового рішення суду у 30 - денний строк з дня набрання ними законної сили. Зобов'язано Ужгородську міську раду подати звіт про виконання додаткового рішення суду у 30 - денний строк з дня набрання ним законної сили.

Не погоджуючись з вказаним додатковим судовим рішенням, Ужгородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області та Ужгородська міська рада оскаржили його в апеляційному порядку. Вважають, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню.

Ужгородська міська рада у своїй апеляційній скарзі покликається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що витрати на надання професійної правової допомоги у розмірі 30000 грн. є неспівмірними з огляду на складність справи, яка розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження, а час витрачений адвокатом є штучно завищений та не відповідає фактичному обсягу наданих послуг. Просить скасувати оскаржуване додаткове рішення, та постановити нове, яким відмовити позивачу у стягнення витрат на професійну правову допомогу за рахунок Ужгородської міської ради.

Ужгородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області в обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги покликається на те, що відповідно до п. 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об'єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 22 грудня 2014 року № 28-2, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 41/26486, управління Фонду має право у межах своєї компетенції розпоряджатись майном і коштами Фонду в межах затвердженого кошторису видатків. Відповідно до кошторису Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області в управлінні відсутні кошти призначені для сплати судових витрат. Згідно з ч.2 ст.73 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом. Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не передбачено відшкодування витрат щодо сплати судового збору позивача, пов'язаних розглядом справи органами Пенсійного фонду. Просить скасувати додаткове рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2018 року у справі №807/66/18 в частині, що стосується Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційні скарги не скористався, відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи у судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, Департамент праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради подав до суду клопотання про розгляд справи без участі його представника, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у відсутності учасників справи за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Відповідно до положень ч.4 ст.229 КАС України фіксація судового розгляду технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарги на додаткове рішення суду першої інстанції в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги необхідно задовольнити з таких підстав.

Ухвалюючи оскаржуване додаткове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що судові витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 30000,00 грн. документально підтверджені належно оформленими документами, наявними в матеріалах справи, а тому такі підлягають стягненню в користь позивача пропорційно за рахунок бюджетних асигнувань Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області та Ужгородської міської ради. Крім того, з метою захисту прав позивача та належного виконання судового рішення суд зобов'язав Ужгородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області подати звіт про виконання основного та додаткового рішення суду, а Ужгородську міську раду про виконання додаткового рішення - у 30 - денний строк з дня набрання ними законної сили.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зі змісту апеляційних скарг вбачається, що апелянти оскаржують додаткове судове рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2018 року в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30000,00 грн.

Відповідно до ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов'язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Ч.3 ст.134 КАС України передбачає, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з п.6, 7 ст.134 КАС України у разі недотримання вимог частини п'ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З системного аналізу вищенаведених правових норм можна дійти висновку про те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов'язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у ч.5 ст.134 КАС України.

Зокрема, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов'язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Згідно з п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Ст. 19 цього Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як: надання правової інформації, консультацій і роз'яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Таким чином, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз'яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов'язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов'язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов'язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п.9 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до п.6 ч.1 ст.1 цього Закону інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз'яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Згідно з ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач - ОСОБА_1 та Професійне адвокатське об'єднання "Консенсус" в особі керуючого партнера ОСОБА_2 11 грудня 2017 року уклали договір про надання правової допомоги № 4.

Відповідно до додатку № 1 до договору про надання правої допомоги від 11 грудня 2017 року за представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції клієнт зобов'язаний заплатити Об'єднанню 30000,00 грн.

На підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача подано Звіти від 12 березня 2018 року та 25 жовтня 2018 року про хід виконання доручення клієнта згідно з Додатком № 1 від 11 грудня 2017 року до договору про надання правової допомоги від 11 грудня 2017 року № 4.

У вказаних звітах, зокрема, зазначено про надання адвокатом ОСОБА_2 наступних послуг: складення та направлення адвокатських запитів, опрацювання листів, отриманих у відповідь на адвокатські запити, вивчення судової практики, у т.ч. практики ЄСПЛ, та робота з Єдиним державним реєстром судових рішень по аналогічних справах, у яких предметом спору є оскарження дій/бездіяльності органів Пенсійного фонду щодо виплати пенсій та соціальних комісій, підготовка позовної заяви, підготовка заяви про поновлення строку, участь у судових засіданнях, складення заяви про ухвалення додаткового рішення, всього затрачено 41,5 годин.

Згідно з рахунком № 15 від 07 березня 2018 року за надання правової допомоги у адміністративній справі № 807/66/18 за договором № 4 від 11 грудня 2017 року позивачем сплачено Професійному адвокатському об'єднанню "Консенсус" 30000 грн.

Сплата позивачем вказаної суми за надання правничої допомоги підтверджується квитанціям № НОМЕР_1 та № 0.0..1 від 14 березня 2018 року та № НОМЕР_2 від 16 березня 2018 року.

Разом з тим, у поданих документах жодним чином не обґрунтовано заявлену адвокатом вартість послуг з посиланням на первинні документи.

Крім того, згідно з позицією, сформульованою Верховним Судом у постанові від 15 травня 2018 року у справі № 821/1594/17, з огляду на запровадження нових правил відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, для підтвердження та обґрунтування розміру витрат на правничу допомогу необхідне приведення укладених до 15 грудня 2017 року договорів у відповідність до вимог діючого КАС України та доведення відображення фахівцем у галузі права та адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як самозайнятої особи, шляхом надання доказів ведення Книги обліку доходів та витрат, затвердженої наказом Міндоходів від 16 вересня 2013 року № 481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення», зареєстрованим у в Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2013 року за № 1686/24218.

Враховуючи те, що наданими до суду першої інстанції документами обґрунтованість та фактичний обсяг витрат на правничу допомогу у цій адміністративній справі не підтверджено належними та допустимими доказами, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення таких витрат з відповідачів.

Колегія суддів також враховує прецеденту практику Європейського суду із прав людини щодо присудження судових витрат.

Зокрема, у справі «East/West Alliance Limited» проти України», Суд, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У п.269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов'язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов'язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Разом з тим, суд першої інстанції не надав належної оцінки вказаним обставинам, що призвело до ухвалення помилкового додаткового судового рішення суду в частині стягнення витрат на правову допомогу, у зв'язку з чим таке підлягає скасуванню.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що оскільки оскаржуване додаткове рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2018 року у справі №807/66/18 в частині стягнення витрат на правову допомогу підлягає скасуванню, тому відсутні підстави для покладення обов'язку на відповідачів подати звіт про його виконання в цій частині.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв додаткове рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим відповідно до вимог ст.317 КАС України додаткове судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Щодо висновку суду першої інстанції про задоволення вимоги позивача про подання звіту про виконання судового рішення, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення в цій частині з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому рішення суду в цій частині необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.129, 132, 134, 139, 229, 246, 250, 252, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області та Ужгородської міської ради задовольнити.

Додаткове рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2018 року у справі №807/66/18 в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу та подання звіту про виконання додаткового судового рішення в цій частині скасувати, та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та подання звіту щодо виконання додаткового рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

У решті додаткове рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2018 року у справі №807/66/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає за винятками, визначеними п.2 ч.5 ст.328 КАС України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий - суддя О. І. Мікула
судді В. Я. Качмар
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 04 березня 2019 року.