Справа № 1740/1840/18
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2019-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/4574/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Пліша М.А.

суддів Шинкар Т.І., Глушка І.В.

з участю секретаря судового засідання Федак С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2018 року (головуючий суддя Дорошенко Н.О., м.Рівне, повний текст складено 16.10.2018) у справі № 1740/1840/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Городищенська виправна колонія (№96)» про визнання протиправними та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

04 липня 2018 року, ОСОБА_1, звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної установи «Городищенська виправна колонія (№96)» (далі - ДУ «Городищенська ВК (№96)», про визнання протиправним та скасування постанови виконуючого обов'язки начальника ДУ «Городищенська виправна колонія (№96)» Красновського О.В. від 27.02.2018 про накладення дисциплінарного стягнення на позивача у вигляді суворої догани; визнання протиправним та скасування постанови виконуючого обов'язки начальника ДУ «Городищенська виправна колонія (№96)» Красновського О.В. від 28.02.2018 про накладення дисциплінарного стягнення на позивача у вигляді суворої догани; визнання протиправним та скасування постанови виконуючого обов'язки начальника ДУ «Городищенська виправна колонія (№96)» Красновського О.В. від 01.03.2018 про накладення дисциплінарного стягнення на позивача у вигляді догани.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2018 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, з підстав неповного з?ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, мотивуючи тим, що при призначенні заходів стягнення враховуються причини, обставини і мотиви вчинення порушення, поведінка засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, а також пояснення засудженого щодо суті проступку. Стягнення, що накладаються, мають відповідати тяжкості і характеру проступку засудженого.

За кілька проступків, вчинених одночасно, накладається одне стягнення.

Стягнення може бути накладене лише на особу, яка вчинила проступок, і не пізніше десяти діб з дня виявлення проступку.

Процедура дисциплінарного провадження встановлена ст.135 КВК України.

Зокрема, під час засідання дисциплінарної комісії заслуховуються пояснення

засудженого та його представника, свідків, інших осіб, залучених відповідно до частини третьої та абзацу сьомого частини п'ятої цієї статті, адміністрації установи виконання покарань, особи, яка ініціювала притягнення до дисциплінарної відповідальності, та осіб, які мають право дорадчого голосу.

Отже, суд першої інстанції був зобов'язаний не тільки встановити наявність

приводів для притягнення позивача до відповідальності, а й законність проведеної перевірки представниками відповідача, її повноту, дотримання процедури притягнення особи до відповідальності.

Дійсно, начальником відділення соціально-психологічної служби №3 були

складені висновки про завершення перевірки.

Однак, жодного разу керівництвом адміністрації колонії перевірки не призначалися.

Наявність в матеріалах особової справи засудженого пояснень посадових осіб відповідача не є доказом факту вчинення позивачем порушень, встановленого порядку відбування покарання.

При цьому, спосіб доведення вини засудженого не може суперечити ст.135 КВК України.

Однак, адміністрація установи представника засудженого на засідання не запросила, пояснення свідків, інших осіб та особи, яка ініціювала притягнення засудженого до дисциплінарної відповідальності не заслухала.

Вважає, що персонал установи виконання покарань не довів належним чином наявність у діях засудженого ОСОБА_1, усіх ознак дисциплінарного проступку. Крім того, допустив порушення права засудженого на захист.

При цьому, суд першої інстанції не дає оцінки діям посадових осіб відповідача щодо дотримання цього порядку притягнення засудженого до відповідальності.

Крім того, суд першої інстанції не вірно трактує вимоги ч.2 ст.134 КВК України щодо одночасного вчинення кількох проступків.

Якщо особа вчинила кілька порушень, справи які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), то тоді стягнення може бути накладене лише одне.

Крім того, суд вважає, що право засудженого на захист дотримано, оскільки йому було призначено захисника.

Однак, суд першої інстанції не дав оцінки тому, що адміністрацією колонії адвокат не був допущений на засідання комісії, хоча і перебував на території колонії.

Наявність розписок від імені ОСОБА_1 жодним чином не свідчить про повідомлення засудженого про дату та час проведення дисциплінарної комісії, оскільки вони не підписані ОСОБА_1, дат засідань дисциплінарної комісії не містять, з якого приводу відбудеться засідання не вказано. Акти про відмову засудженого від підпису, відсутні.

Просить скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити без змін рішення суду.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_1 відбуває покарання, пов'язане з позбавленням волі, у ДУ «Городищенська ВК (№96)».

27.02.2018 в.о. начальника установи полковником внутрішньої служби Красновським О.В. винесено постанову про накладення дисциплінарного стягнення у виді суворої догани на засудженого ОСОБА_1 у зв?язку з допущеним 15.02.2018 порушенням встановленого порядку відбування покарання, що виразилося у відмові вийти на ранкову перевірку (а.с.31).

Також, 28.02.2018 в.о. начальника установи полковником внутрішньої служби Красновським О.В. винесено постанову про накладення дисциплінарного стягнення у виді суворої догани на засудженого ОСОБА_1 у зв?язку з допущеним 17.02.2018 порушенням встановленого порядку відбування покарання, що виразилось у порушенні затвердженого розпорядку дня установи (підйом) (а.с.40).

Окрім цього, 01.03.2018 в.о. начальника установи полковником внутрішньої служби Красновським О.В. винесено постанову про накладення дисциплінарного стягнення у виді догани на засудженого ОСОБА_1 у зв?язку з допущеним 19.02.2018 порушенням встановленого порядку відбування покарання, що виразилося у порушенні затвердженого розпорядку дня (сон у не відведений час), завішування спального місця (а.с.50).

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції, з чим погоджується колегія суддів, дійшов правильного висновку, що відповідач підтвердив належними та допустимими доказами правомірність своїх дій, а доводи та обґрунтування позивача не спростовують правомірності оскаржених постанов про накладення дисциплінарних стягнень та не дають суду підстав для їх скасування, виходячи з наступного:

Порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими регламентуються Кримінально-виконавчим законодавством України, яке складається зокрема, і з Кримінально-виконавчого кодексу України (далі КВК України).

Відповідно до частини 2 ст. 7 КВК України засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду.

Частинами 1, 2 ст. 9 та абзаців 1, 3 ч. 3 ст. 107 КВК України визначено, що засуджені зобов'язані: виконувати встановлені законодавством обов'язки громадян України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб; виконувати встановлені законодавством вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань, уповноваженого органу з питань пробації; ввічливо ставитися до персоналу, інших осіб, які відвідують установи виконання покарань, а також до інших засуджених; з'являтися за викликом адміністрації органів і установ виконання покарань, уповноваженого органу з питань пробації. Невиконання засудженими своїх обов'язків і встановлених законодавством вимог адміністрації органів і установ виконання покарань тягне за собою встановлену законом відповідальність. Дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії.

Правила внутрішнього розпорядку установ виконання покарань (в редакції на дату винесення спірних постанов) затверджені Наказом Міністерства юстиції України від 29.12.2014 №2186/5, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 30 грудня 2014 р. за № 1656/26433, регулюють порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань у виді арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк та довічного позбавлення волі. Ці Правила обов»язкові для виконання персоналом установ виконання покарань, засудженими, які в них утримуються, а також іншими особами, які відвідують ці установи.

Відповідно до частини другої розділу ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання, засуджені зобов'язані дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня установи виконання покарань, правомірні взаємовідносини з іншими засудженими, персоналом установи виконання покарань та іншими особами.

Згідно із абзацами 1, 2 частини 1 розділу V Правил внутрішнього розпорядку установ виконання, у кожній установі виконання покарань організовується суворо регламентований розпорядок дня з урахуванням особливостей роботи з різними категоріями засуджених, оперативної обстановки, пори року, місцевих умов та інших конкретних обставин.

Розпорядок дня включає в себе підйом, туалет, фізичну зарядку, приймання їжі, розвід на роботу, перебування на виробництві та навчанні, перевірку наявності засуджених, проведення виховних, культурно-масових та спортивно-оздоровчих заходів тощо. При цьому передбачаються безперервний восьмигодинний сон засуджених і надання їм особистого часу не менше ніж дві години. Знаходитися на спальному місці у не передбачений для сну час без дозволу адміністрації установи виконання покарань засудженим забороняється.

Абзацом 12 частини 4 статті 107 КВК України передбачено, що засудженим забороняється завішувати чи міняти без дозволу адміністрації колонії спальні місця, а також обладнувати їх у комунально-побутових та інших службових або виробничих приміщеннях.

Згідно зі статтею 131-1 КВК України дисциплінарним проступком особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, є протиправне, винне діяння (дія або бездіяльність), що посягає на встановлений порядок у сфері виконання покарань, вчинене цією особою.

Персонал установи виконання покарань зобов?язаний довести наявність у діях чи бездіяльності особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, усіх ознак дисциплінарного проступку. Відсутність таких ознак виключає застосування до особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, заходів стягнення.

Відповідно до рапорту від 15.02.2017 молодший інспектор відділу нагляду і безпеки ДУ «Городищенська ВК (№96)» Ковальчук П.О. доповів начальнику установи, що 15.02.2017 в період часу з 06:00 до 06:15 в установі було проведено команду «підйом». Однак, о 06 год. 25 хв. під час обходу дільниці відділення СПС №3 було виявлено засудженого ОСОБА_1, який не вийшов на ранкову перевірку наявності засуджених, а знаходився в житловій секції даної дільниці. Після зробленого зауваження про порушення розпорядку дня засуджений не відреагував, для шикування на ранкову перевірку наявності засуджених не вийшов. Своїми діями засуджений ОСОБА_1 порушив вимоги п. 1 ч. 3 ст. 107 КВК України (а.с.36).

Відповідно до рапорту від 17.02.2018 молодший інспектор відділу нагляду і безпеки Городищенської виправної колонії (№96) Луцюк І.П. доповів начальнику ДУ «Городищенська ВК (№96)», що 17.02.2017, під час проведення підйому засуджених, близько 06:17 засуджений відділення СПС №3 ОСОБА_1, відмовився встати та вийти на фізичну зарядку та ранкову перевірку наявності засуджених. Засудженому було зроблено зауваження, на яке він не відреагував та продовжував спати на своєму спальному місці, вкрившись одіялом. Таким чином, засуджений ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги п. 1 ч. 3 ст. 107 КВК України (а.с.15).

19.02.2018 посадові особи ДУ «Городищенська ВК (№96)» подали начальнику установи рапорт, яким доповіли, що 19.02.2018 о 09:21 ними було проведено обхід житлової зони установи, а саме відділення СПС №3. В ході цього, ними було виявлено, що засуджений ОСОБА_1 спить на своєму спальному місці, а саме спальне місце завішене. На зроблені по даному факту зауваження, засуджений ОСОБА_1 не відреагував, надавати будь-які пояснення відмовився. Своїми діями порушив вимоги п. 1 ч. 1 ст. 9 та п. 1 ч. 3, ч. 4 п. 12 ст. 107 КВК України (а.с.56).

Адміністрація колонії при встановленні факту порушення особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, вимог режиму зобов?язана невідкладно розпочати перевірку причин, обставин і мотивів вчинення порушення, поведінки цієї особи до вчинення проступку, визначити кількість і характер раніше накладених стягнень, а також отримати її пояснення про суть проступку. За наслідками такої перевірки приймається рішення про доцільність або недоцільність застосування до особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, заходів стягнення та обґрунтовується їх вид. Якщо адміністрація колонії прийняла рішення обмежитися іншими профілактичними заходами, це відображається у щоденнику індивідуальної роботи із засудженим та доводиться до відома особи під підпис - частина 16 статті 134 КВК України.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що начальником відділення соціально-психологічної служби №3 Фейцер О.В. за результатом розгляду матеріалів відносно засудженого ОСОБА_1 по фактах порушень, допущених 15.02.2018, 17.02.2018 та 19.02.2018, складено висновки про завершення перевірки та доцільність розглянути на засіданні дисциплінарної комісії колонії питання щодо притягнення засудженого до дисциплінарної відповідальності та 26.02.2018 та 28.02.2018 подано начальнику ДУ «Городищенська ВК (№96)» рапорти, в яких клопотав перед дисциплінарною комісією колонії про притягнення засудженого ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, згідно зі ст. 132 КВК України (а.с.11, 12, 34, 35, 53, 54).

Згідно з частинами 1 - 4 ст. 135 КВК України питання про доцільність застосування стягнення до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, вирішується на засіданні дисциплінарної комісії установи виконання покарань. Дисциплінарна комісія установи виконання покарань діє на постійній основі. Засідання дисциплінарної комісії є повноважним, якщо на ньому присутні більше половини членів дисциплінарної комісії. До складу дисциплінарної комісії входять начальник установи виконання покарань, його заступники та начальники служб установи, які за своїми функціональними обов»язками безпосередньо спілкуються з особами, які відбувають покарання у виді позбавлення волі. Очолює дисциплінарну комісію начальник установи виконання покарань або особа, яка виконує його обов»язки. На засідання дисциплінарної комісії запрошуються й інші особи, присутність яких є доцільною для встановлення обставин вчинення правопорушення та визначення міри відповідальності. Члени спостережних комісій на відповідній території мають право бути присутніми на засіданні дисциплінарної комісії та мають право дорадчого голосу. Особа, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, має бути повідомлена про місце і час засідання дисциплінарної комісії не пізніше ніж за одну добу до його проведення. За заявою засудженого цей термін може бути продовжено, але не більш як на дві доби.

З витягів з протоколів №18 від 27.02.2018, №19 від 28.02.2018, №20 від 01.03.2018 засідань дисциплінарної комісії з питання доцільності застосування дисциплінарних стягнень щодо ОСОБА_1 встановлено, що розгляд питання щодо доцільності застосування заходів дисциплінарного впливу на порушника встановленого порядку відбування покарання засудженого проводився за участю засудженого ОСОБА_1 (а.с.33, 41, 52)

Частиною 5 ст. 135 КВК України регламентується, що особа, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, має право користуватися послугами адвоката або фахівця в галузі права за власним вибором під час підготовки до засідання дисциплінарної комісії, який представлятиме її інтереси під час засідання комісії. Якщо особа, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, не має доступу до адвоката або фахівця в галузі права, адміністрація установи виконання покарання зобов»язана надати йому можливість звернутися за отриманням правової допомоги до суб»єктів надання такої допомоги.

Абзацом 2 частини 6 ст. 135 КВК України визначено, що під час засідання дисциплінарної комісії заслуховуються пояснення засудженого та його представника, свідків, інших осіб, залучених відповідно до частини третьої та абзацу сьомого частини п»ятої цієї статті, адміністрації установи виконання покарань, особи, яка ініціювала притягнення до дисциплінарної відповідальності, та осіб, які мають право дорадчого голосу.

Абзацами 2-7 частини 5 ст. 135 КВК України визначено, що засуджений та/або його представник мають право: отримати інформацію про притягнення до дисциплінарної відповідальності, у тому числі документи, що стосуються справи, не пізніш як за одну добу до початку засідання дисциплінарної комісії; бути присутнім на засіданні дисциплінарної комісії під час розгляду питання про його притягнення до дисциплінарної відповідальності; ознайомлюватися з матеріалами дисциплінарного провадження та особової справи, робити виписки, знімати копії з них; надавати пояснення, заперечення та заявляти клопотання в усному та письмовому вигляді, надавати докази; подавати клопотання не пізніш як за двадцять чотири години до визначеного часу засідання про залучення до засідання дисциплінарної комісії осіб, присутність яких є доцільною для встановлення обставин вчинення правопорушення та визначення міри відповідальності.

Судом першої інстанції досліджувалась особова справа позивача, що стверджується протоколом судового засідання від 03.10.2018 (а.с.85 - 87), в якій наявні розписки, зі змісту яких вбачається, що ОСОБА_1 доведено, що він має можливість у встановлено порядку повідомити адвоката або іншого фахівця у галузі права, про участь на засіданні дисциплінарної комісії установи щодо доцільності застосування до нього заходів стягнення. Про час (з 10 години) та місце (службовий кабінет начальника установи) засідання дисциплінарної комісії позивача повідомлено завчасно. Також йому доведено можливість та порядок оскарження рішення дисциплінарної комісії до органу виконання покарань вищого рівня, прокурора чи суду. Від підпису в розписках позивач відмовився (а.с.42, 51, 69).

Колегія суддів приймає до уваги, що Рівненським Центром надання безоплатної вторинної правової допомоги 20.02.2018 за №017-0000043 видано Доручення від 27.02.2018 №017-0000364 адвокату Негрею О.М. для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі, засудженій до покарання у вигляді позбавлення волі, відповідно до звернення ОСОБА_1 від 20.02.2018, для здійснення представництва інтересів в установі відбування покарання, суді (а.с.18), однак такий не прибув на засідання комісії, хоча і перебував на території колонії, що стверджує апелянт в своїй апеляційній скарзі.

В поясненні засудженого ОСОБА_1 від 16.02.2018 останній не заперечив факту порушення та вказав, що не встав на «підйом», так як його представники адміністрації не розбудили (а.с.38). За іншими фактами порушень позивач пояснень не надавав, про що складено відповідні акти, наявні в матеріалах особової справи засудженого (а.с.45, 55, 57), однак такі підтверджується поясненням посадових осіб відповідача (а.с.47-48, 58-61).

Колегія суддів вважає, що відповідачем накладено стягнення на ОСОБА_1 з дотриманням строків, встановлених ч. 3 ст. 134 КВК України, якою передбачено, що стягнення може бути накладене лише на особу, яка вчинила проступок, і не пізніше десяти діб з дня виявлення проступку, а якщо у зв'язку з проступком проводилась перевірка, то з дня її закінчення, але не пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Згідно з абзацом 3 ч. 6, ч.7 ст. 135 КВК України, рішення про притягнення до відповідальності приймається більшістю голосів членів дисциплінарної комісії. Рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності особи, яка відбуває покарання, має бути детально вмотивоване та може бути оскаржене особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, або її представником до органу виконання покарань вищого рівня, прокурора чи суду.

Щодо покликання апелянта на те, що особа, яка вчинила кілька порушень, справи які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), то тоді стягнення може бути накладене лише одне, то колегія суддів зазначає наступне:

Відповідно до ч.1, 2 ст. 134 КВК України при призначенні заходів стягнення враховуються причини, обставини і мотиви вчинення порушення, поведінка засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, а також пояснення засудженого щодо суті проступку. Стягнення, що накладаються, мають відповідати тяжкості і характеру проступку засудженого. За кілька проступків, вчинених одночасно, накладається одне стягнення.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що проступки за які до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарні стягнення, мали місце 15.02.2018, 17.02.2018 та 19.02.2018. Тобто, не були вчинені одночасно і розглядались комісію теж в різні дні.

Відповідно до ч.1 ст.132 КВК України за невиконання покладених обов?язків та порушення встановлених заборон до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, можуть застосовуватися такі заходи стягнення: попередження; догана; сувора догана; грошовий штраф до двох мінімальних розмірів заробітної плати; скасування поліпшених умов тримання; поміщення засуджених чоловіків, які тримаються у виправних колоніях, у дисциплінарний ізолятор з виведенням або без виведення на роботу чи навчання на строк до чотирнадцяти діб, а засуджених жінок - до десяти діб; поміщення засуджених, які тримаються в приміщеннях камерного типу виправних колоній максимального рівня безпеки, у карцер без виведення на роботу на строк до чотирнадцяти діб; переведення засуджених, які тримаються у виправних колоніях, крім засуджених, які тримаються у виправних колоніях мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання, до приміщення камерного типу (одиночної камери) на строк до трьох місяців. Попередження - це письмове застереження про притягнення до дисциплінарної відповідальності певного виду у разі повторного порушення.

Колегія суддів погоджується з відповідачем, що з довідки про наявність заохочень та стягнень засудженого ОСОБА_1, на час виникнення спірних правовідносин у позивача наявне непогашене стягнення від 13.12.2017 - сувора догана (за зберігання заборонених предметів) (а.с.62).

За змістом витягів з протоколів №18 від 27.02.2018, №19 від 28.02.2018, №20 від 01.03.2018 засідань дисциплінарної комісії з питання доцільності застосування дисциплінарних стягнень щодо ОСОБА_1 встановлено відповідність застосованих в.о. керівника установи видів стягнень, запропонованих комісією.

Колегія суддів також розцінює як описки у зазначенні дати складання рапорту від 15.02.2017 та дати виявлення порушень умов відбування покарань засудженим ОСОБА_1, допущені посадовими особами ДУ «Городищенська ВК (№96)» при складанні рапортів від 15.02.2017 та 17.02.2018, оскільки на відповідних рапортах наявний відтиск реєстраційного штампа чергової частини відповідача з реєстраційними номерами: №25/3 від 15.02.2018 та №31/3 від 17.02.2018. Окрім цього, зазначені рапорти завізовані керівником установи 15.02.2018 та 17.02.2018 відповідно.

Стаття 86 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в редакції на час виникнення спірних правовідносин: суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, то воно не може бути скасоване чи змінене з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

керуючись ч.3 ст.243, ст.308, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 1740/1840/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді Т. І. Шинкар
І. В. Глушко
Повне судове рішення складено 05.03.19