Справа № 2040/6484/18
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 р.Справа № 2040/6484/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Яковенка М.М. , Лях О.П. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Чернишова К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.11.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Зоркіна Ю.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 06.11.18 року по справі № 2040/6484/18

за позовом ОСОБА_3

до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області

про визнання відмови незаконною, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (далі - відповідач), в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив суд: визнати відмову Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 15.02.2018 Л-1315/0-1068/0/95-18 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства розміром 1,0000 га, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області ОСОБА_3 по заяві від 11.07.2017 незаконною; зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 1 під., 6-7 пов., м. Харків, 61022, код 39792822) надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства розміром 1,0000 га, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) за заявою від 11.07.2017.

В обґрунтування позову зазначив, що звернувшись до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області, отримав відмову, вказані дії відповідач вважає незаконними та такими, що суперечать ст. 19 Конституції України.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.11.2017 позов задоволено. Визнано відмову Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 15.02.2018 Л-1315/0-1068/0/95-18 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства розміром 1,0000 га, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області ОСОБА_3 по заяві від 11.07.2017 року незаконною. Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 1 під., 6-7 пов., м. Харків, 61022, код 39792822) надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства розміром 1,0000 га, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) за заявою від 11.07.2017.

Не погодившись з рішення суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом при вирішенні справи норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги, з посиланням на ст. 15-1, 116, 118, 121, 122 Земельного кодексу України, відповідач зазначає, що суд першої інстанції приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, а саме зобов'язання відповідача надати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, втрутився в дискреційні повноваження Головного управління Держгеокадастру у Харківській області.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції 05.03.2019 представники сторін підтримали свої правові позиції по справі.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_3 звернувся до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення розташованих за межами населеного пункту на території Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області, для подальшого отримання даної ділянки у власність.

Листом від 07.08.2017 № Л-20410/0/6-18815/0/21-17 Головне управління Держгеокадастру в Харківській області повідомлено уповноважену особу позивача про неможливість вирішити поставленого питання по суті, оскільки земельним масивом, на якому позивач бажає отримати земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, зацікавилась Харківська обласна громадська організація "Спілка ветеранів АТО". Крім того роз'яснено, що розгляд по суті заяви позивача буде можливим після повного першочергового забезпечення землею на відповідному земельному масиві учасників АТО. Вважаючи дії відповідача незаконними позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 01.11.2017 по справі 820/4556/17 адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання відмови незаконною та зобов'язання вчинити певні дії задоволено в повному обсязі. Визнано незаконною відмову Головного управління Держгеокадастру у Харківській області у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, розташованої на території Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області орієнтованою площею 1,0000 га для ведення особистого селянського господарства, яку викладено в листі від 07.08.2017 № Л-20410/0/6-18815/0/21-17. Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Харківській області надати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області орієнтованою площею 1,0000 га для ведення особистого селянського господарства, згідно його заяви від 11.07.2017 (а.с. 9-11).

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 01.11.2017 по справі 820/4556/17 рішення суду першої інстанції скасовано в частині зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Харківській області надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області орієнтованою площею 1,0000 га для ведення особистого селянського господарства, згідно його заяви від 11.07.2017. Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Харківській області розглянути заяву ОСОБА_3 від 11.07.2017 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,0000 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення (сіножаті), розташованої на території Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області для подальшого отримання у власність, та прийняти відповідне рішення про надання такого дозволу або про відмову у його наданні. В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 01.11.2017 року по справі № 820/4556/17 залишити без змін (а.с. 12-14).

15.02.2018 листом № Л-1315/0-1068/0/95-18, на виконання вказаних судових рішень, відповідач повідомив ОСОБА_3, що на момент розгляду звернення земельна ділянка, яка зазначена у графічних матеріалах не включена до Переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам у І кварталі 2018 року, затвердженого наказом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 20.12.2017 року № 258, а отже відсутні підстави для надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої виходив з того, що відмова відповідача у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є неправомірною та такою, що не відповідає ст. 118 Земельного кодексу України.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб'єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.02.2018 в справі № 545/808/17.

Матеріалами справи підтверджено, що Головне управління Держгеокадастру у Харківській області листом від 15.02.2018 № Л-1315/0-1068/0/95-18 відмовив позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на підставі того, що земельна ділянка, яку бажає отримати позивач у власність для ведення особистого селянського господарства, не входить до переліку земель, сформованого відповідачем відповідно до Стратегії удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними та не включена у графік на І квартал 2018 року, затверджений наказом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 20.12.2017 року № 258

Вказана підстава відмови не передбачена положеннями ст. 118 Земельного кодексу України. Крім того, у зв'язку із затвердженням постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 № 413 Стратегії удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними зміни до Земельного кодексу України не вносились, перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою не змінювався.

Зі змісту Стратегії вбачається, що Міністерство аграрної політики та продовольства разом з Державною службою з питань геодезії, картографії та кадастру мають розробити та внести на розгляд Кабінету Міністрів України у шестимісячний строк проекти відповідних нормативно-правових актів, спрямованих на реалізацію Стратегії. На момент виникнення спірних правовідносин відповідні нормативно-правові акти не прийняті.

Враховуючи вказане вище, висновок суду першої інстанції про те, що відмова відповідача у наданні дозволу позивачу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на підставі того, що така ділянка не входить до переліку земель, який сформований відповідно до Стратегії удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними, є неправомірною та такою, що не відповідає ст. 118 Земельного кодексу України є обґрунтованим, а тому з урахуванням вимог ст. 118 Земельного кодексу України, відповідач має прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або прийняти мотивоване рішення про відмову із чітким визначенням однієї з підстав, передбачених статтею 118 Земельного кодексу України. При цьому, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 27.02.2018 в справі № 545/808/17.

Стосовно позовних вимог в частині зобов'язання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства розміром 1,0000 га, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) за заявою від 11.07.2017, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Дискреційні повноваження не є необмеженими. Ігнорування державними органами вказівок рішень судів порушує принцип юридичної певності та ставить під сумнів дієвість судової системи України, що має набагато більший суспільний інтерес, аніж принцип невтручання суду у дискреційні повноваження органу влади. При цьому, останній принцип не є абсолютним та не є презумпцією, хоча перші два (принципи юридичної певності та авторитету суду) - є абсолютними принципами. Засіб захисту має бути ефективним, тобто убезпечити можливість повторного порушення органом влади закону, а також повторне звернення до суду.

Вищий адміністративний суд України у рішенні від 24.03.2016 у справі К/800/12368/14, 826/17109/13-а зазначив: у випадку коли поданих доказів достатньо для того, щоб зобов'язати суб'єкта владних повноважень прийняти те чи інше рішення чи зробити ту чи іншу дію, суд вправі обрати такий спосіб захисту порушеного права.

Отже, визначений позивачем спосіб захисту своїх прав є належним та ефективним, як того вимагає ст. 5 КАС України.

Згідно з ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Судовим розглядом встановлено, що позивачем виконані всі можливі умови визначені законом для прийняття позитивного рішення відповідачем, а відповідач в даному випадку вже двічі скористався своїм правом діяти на власний розсуд, тому з урахуванням положень п. 1 ч. 4 ст. 245 КАС України, позовні вимоги в зазначеній частині підлягають задоволенню.

Водночас, колегія суддів зауважує, що рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Однак, отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки сам по собі дозвіл не являється правовстановлюючим актом.

Аналогічну правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у справі №380/624-16-ц від 17.10.2018.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв'язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.11.2018 року по справі № 2040/6484/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) М.М. Яковенко О.П. Лях
Повний текст постанови складено 06.03.2019 року