Справа № 2240/2945/18
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2019-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2240/2945/18

Головуючий у 1-й інстанції: Майстер П.М.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

04 березня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Полотнянка Ю.П. Загороднюка А.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Міронекс" до виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, третя особа - ОСОБА_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в серпні 2018 року позивач ТОВ "Міронекс" звернулось до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, третя особа - ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльність виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області та зобов'язання відповідача розглянути на черговому засіданні виконкому питання щодо знесення (демонтажу) неправомірно встановленого кіоску по вул.Острозького 12/2 з прийняттям відповідного рішення про знесення кіоску чи відмови у знесенні у відповідності до п.12.3 Правил благоустрою, забезпечення чистоти і порядку, додержання тиші в громадських місцях на території м.Старокостянтинів, затверджених рішенням 31ї сесії міської ради від 15.03.2006.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.11.2018 позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову про відмову в задоволенні позову.

Позивач в судове засідання не з'явився, повноважного представника не направив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. В матеріалах справи відсутні клопотання позивача про участь в судових засіданнях суду апеляційної інстанції.

Відповідач в судове засідання не з'явився, повноважного представника не направив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Однак, надіслав заяву про розгляд справу за відсутності представника відповідача.

Третя особа в судове засідання не з'явилась, повноважного представника не направила, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши, суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи позивач неодноразово звертався до відповідача із заявами від 24.05.2017, від 30.08.2017 та від 20.04.2018 про винесення на розгляд виконкому Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області питання знесення в 10-денний строк самовільно встановленого кіоску по вулиці Острозького, 12/2 в місті Старокостянтинів Хмельницької області, належного ОСОБА_3, та прийняття по ньому рішення відповідно до чинного законодавства.

Відповідач листами від 20.06.2017 №34, від 10.07.2017 №42 та від 17.05.2018 №47/20-22-1184/2018 повідомив позивача, що відповідно до пункту 2.1 Порядку розміщення тимчасових, споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 №244, підставою для розміщення тимчасової споруди є паспорт прив'язки ТС. Згідно частини третьої пункту 12.3 Правил благоустрою, забезпечення чистоти і порядку, додержання тиші в громадських місцях на території міста Старокостянтинів, затверджених рішенням Старокостянтинівської міської ради №13 від 15.03.2006, знесення самовільно встановлених тимчасових споруд проводиться згідно рішення міськвиконкому про їх знесення. Знесення проводиться як силами власників тимчасових споруд, так і силами комунальних служб. Терміни демонтажу тимчасових споруд та контроль за їх демонтажем може бути визначено відповідним рішенням виконавчого комітету міської ради.

Також, відповідач повідомив Товариство з обмеженою відповідальністю "Міронекс", що питання стосовно демонтажу тимчасової споруди по вул. Острозького, 12/2, виконавчий комітет Старокостянтинівської міської ради винесе на розгляд чергового засідання виконкому, яке заплановано орієнтовно на 08.06.2018.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до вимог Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про розгляд заяви позивача від 20.04.2018 про знесення кіоску, який знаходиться в м. Старокостянтинові по вул. Острозького 12/2 чи відмови у його знесенні не приймалось.

Згідно поданих відповідачем заперечень суд не вбачає нормативного обґрунтування дій відповідача, щодо внесення на чергове засідання виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області питання стосовно знесення кіоску, який знаходиться в м.Старокостянтинові по вул. Острозького 12/2 чи відмови у його знесенні. А тому, суд першоъ інстанції прийшов до висновку, що в позовній заяві наведені обставини, які підтверджуються достатніми доказами, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог, а отже, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Як передбачається ч.2 ст.10 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить: 1) забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; 2) організація забезпечення на території населеного пункту чистоти і порядку, дотримання тиші в громадських місцях; 3) організація місць відпочинку для населення; 4) затвердження схем санітарного очищення населених пунктів та впровадження систем роздільного збирання побутових відходів; 5) здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об'єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об'єктів тощо; 6) визначення місць стоянок транспортних засобів та майданчиків для паркування на об'єктах благоустрою; 7) визначення графіків роботи зовнішнього освітлення території; 8) визначення на об'єктах благоустрою місць розміщення громадських вбиралень; 9) залучення на договірних засадах коштів і матеріально-технічних ресурсів юридичних та фізичних осіб для здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; 10) визначення обсягів пайової участі власників тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення в утриманні об'єктів благоустрою; 11) визначення в установленому порядку розміру відшкодувань юридичними та фізичними особами за забруднення довкілля та інші екологічні збитки, спричинені порушенням законодавства у сфері благоустрою та охорони навколишнього природного середовища; 12) інформування населення про здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; 13) участь у проведенні щорічного всеукраїнського конкурсу "Населений пункт найкращого благоустрою і підтримки громадського порядку"; 14) видача дозволу на порушення об'єктів благоустрою у випадках та порядку, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст.13 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" до об'єктів у сфері благоустрою населених пунктів віднесено території загального користування, вулиці, проїзди, інші території загального користування в межах населеного пункту.

Згідно з ч.1 ст.20 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом.

Благоустрій здійснюється в обов'язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста).

У відповідності до п.1 ч.1 ст.41 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" передбачено, що до відповідальності за порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів притягаються особи, винні у порушенні правил благоустрою територій населених пунктів.

Як передбачається ст.34 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" правила благоустрою території населеного пункту - це нормативно-правовий акт, яким встановлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту.

Як зазначено судом першої інстанції та не заперечується сторонами в справі, на виконання вищезазначених нормативно-правових актів, рішенням 31-ї сесії Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 15.03.2006 прийняті Правила благоустрою, забезпечення чистоти і порядку, додержання тиші в громадських місцях на території м. Старокостянтинів. (дані правила на момент звернення позивача з заявою до відповідача були чинними).

У відповідності до п.12.3 Правил 12.3 благоустрій вулиць, площ та інших територій, будівництво та встановленні малих архітектурних форм (кіоски, павільйони, побутові приміщення та інші) виконується тільки на основі проектів, погоджених з відділом архітектури і затверджених міськвиконкомом. Дозвіл на встановлення малих архітектурних форм /кіоски, павільйони, побутові приміщення та інші /на міській території видається відділом архітектури та містобудування при наявності рішення міськвиконкому (у разі делегування їм таких повноважень міською радою) про виділення земельної ділянки та погоджень зі всіма зацікавленими державними органами, комунальними підприємствами та іншими організаціями.

Знесення самовільно встановлених кіосків, а також інших малих архітектурних форм, як і при не проведенні щорічної перереєстрації проводиться згідно рішення міськвиконкому про їх знесення. Знесення проводиться як власними силами, так і силами комунальних служб (за рахунок власника споруди).

Відповідно до п.20.1 Правил, контроль за дотриманням цих Правил покладається на відділ з питань охорони, раціонального використання природних ресурсів та благоустрою виконавчого комітету міської ради, комісії по контролю за санітарним станом та благоустроєм міста, інші уповноважені органи.

Згідно з пп.20.2.2 та пп.20.2.3 п.20.2 Правил самоврядний контроль за станом благоустрою міста здійснюється шляхом розгляду звернень підприємств, установ, організацій та громадян та участі в обговоренні проектів благоустрою територій населених пунктів, іншої технічної документації з питань благоустрою і внесення відповідних пропозицій на розгляд органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій.

Відповідно до п.23 Правил державні, громадські та приватні інтереси у сфері благоустрою міста забезпечуються гарантованим державою та реальністю здійснення громадою міста самостійно або через органи місцевого самоврядування вирішувати питання у сфері благоустрою міста.

Як передбачено ст.1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами;

Згідно з ст.30. Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать в частині власних (самоврядних) повноважень, в т.ч. організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян; а в частині делегованих повноважень - (п.п.2) здійснення відповідно до законодавства контролю за належною експлуатацією та організацією обслуговування населення підприємствами житлово-комунального господарства, торгівлі та громадського харчування, побутового обслуговування, транспорту, зв'язку, за технічним станом, використанням та утриманням інших об'єктів нерухомого майна усіх форм власності, за належними, безпечними і здоровими умовами праці на цих підприємствах і об'єктах; прийняття рішень про скасування даного ними дозволу на експлуатацію об'єктів у разі порушення нормативно-правових актів з охорони праці, екологічних, санітарних правил, інших вимог законодавства.

Відповідно до ч.8 ст.51 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчий комітет ради є підзвітним і підконтрольним раді, що його утворила, а з питань здійснення ним повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольним відповідним органам виконавчої влади.

Згідно з ч.1 ст.52 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради може розглядати і вирішувати питання, віднесені цим Законом до відання виконавчих органів ради.

У відповідності до ст.53 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" основною формою роботи виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є його засідання. Засідання виконавчого комітету скликаються відповідно сільським, селищним, міським головою (головою районної у місті ради), а в разі його відсутності чи неможливості здійснення ним цієї функції - заступником сільського, селищного, міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради (районної у місті ради - заступником голови ради) в міру необхідності, але не рідше одного разу на місяць, і є правомочними, якщо в них бере участь більше половини від загального складу виконавчого комітету.

Відповідно до п.2.30 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Мінрегіонбуду України від 21.10.2011 №244, у разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив'язки, така споруда є самовільно встановлена та підлягає демонтажу.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правомірно зазначив, що законодавством регламентований обов'язок органу місцевого самоврядування (міськвиконкому) розглянути на черговому засіданні міськвиконкому звернення особи про знесення самовільно встановлених кіосків, а також інших малих архітектурних форм, та прийняти відповідне рішення.

Крім того, колегія суддів зауважує, що апелянт посилається на постанову суду від 02.02.2017 у справі №683/2953/15-а, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог ТОВ "Міронекс" щодо знесення тимчасової споруди за адресою м.Старокостянтинів, вул.Острозького, 12/2.

Однак, щодо даних доводів, слід зауважити, що предметом спору в справі №683/2953/15-а було визнання протиправним і скасування дозволу Старокостянтинівської міської ради №5 від 20 червня 2006 року на розміщення малої архітектурної форми - кіоску «Тютюнові вироби», що належить ОСОБА_3, розташованого м.Старокостянтинів по вул.Острозького,12/2, а також зобов'язання Старокостянтинівської міської ради демонтувати вищезазначений кіоск протягом 30 днів з дня набрання рішенням суду законної сили.

Предметом позову в справі №2240/2945/18 є визнання протиправною бездіяльність виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області та зобов'язання відповідача розглянути на черговому засіданні виконкому питання щодо знесення (демонтажу) неправомірно встановленого кіоску по вул.Острозького 12/2 з прийняттям відповідного рішення про знесення кіоску чи відмови у знесенні у відповідності до п.12.3 Правил благоустрою, забезпечення чистоти і порядку, додержання тиші в громадських місцях на території м.Старокостянтинів, затверджених рішенням 31ї сесії міської ради від 15.03.2006.

Тобто, зобов"язання міської ради демонтувати кіоск і зобов"язання її виконавчого комітету прийняти рішення по заяві не можуть ототожнуватись, так як дані вимоги мають на меті прийняття рішень щодо різних предметів спору.

В частині доводів апеляційної скарги щодо неможливості виконавчого комітету ради в даний час прийняти рішення про знесення об"єкта торгівлі через поновлення договору оренди земельної ділянки площею 7,5 м.кв. по вул.Острозького, 12/2 в м.Старокостянтинові від 03.03.2017року з ОСОБА_3, колегія суддів зазначає, що наявне право користування земельною ділянкою ніяким чином не перешкоджає розгляду заяви ТОВ "Міронекс" .

Крім того, суб"єкт владних повноважень вільний у своєму розсуді щодо прийняття рішення за результатами її розгляду.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, колегія суддів наголошує, що вони ніяким чином не впливають на правильність прийнятого рішення по суті.

Разом з тим, згідно з ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, ЄСПЛ у п.36 по справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97 від 1 липня 2003 року зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п.30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року).

Судова колегія зазначає, що згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, в рішенні по справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, п. 29).

Враховуючи зазначене, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції правомірно встановив, що відповідач має розглянути питання щодо знесення (демонтажу) неправомірно встановленого кіоску по вул.Острозького 12/2.

А тому, оскільки доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 листопада 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Полотнянко Ю.П. Загороднюк А.Г.