Справа № 820/2376/18
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2019-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 р. Справа № 820/2376/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Кононенко З.О. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.,

представника позивача Єршова Р.В.

представників відповідача Лантушенко Г.В., Клюєвої В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.08.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Спірідонов М.О., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 20.08.18 року по справі № 820/2376/18

за позовом Публічного акціонерного товариства "АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань"

до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань" ( далі - позивач) звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області ( далі - відповідач) в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд:

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 15.02.2018 р. № по нарахуванню штрафних санкцій по податку на майно в частині плати за землю (земельний податок з юридичних осіб), ухвалене Головним управлінням Державної фіскальної служби України у Харківській області.

Визнати дії противоправними по заяві ПАТ "АТ НДІРВ" про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань, щодо відмови Головного управління ДФС у Харківській області в здійсненні перерахування коштів з рахунку земельного податку з юридичних осіб у сумі 715 000,00 грн. в рахунок сплати податку на додану вартість.

Зобов'язати Головне управління ДФС у Харківській області перерахувати кошти з рахунку земельного податку з юридичних осіб у сумі 715 000,00 грн. в рахунок сплати податку на додану вартість по заяві ПАТ "АТ НДІРВ" про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення 15.02.2018 р. № по нарахуванню штрафних санкцій по податку на майно в частині плати за землю (земельний податок з юридичних осіб). Позивач з зазначеним податковим повідомленням-рішенням не погоджується , вважає його незаконним та таким, що винесено з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягає скасуванню.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.08.2018 року адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань" (вул. Академіка Павлова, буд. 271,м. Харків,61054, ) до Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ) про скасування податкового повідомлення-рішення -задоволено частково.

Скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області від 15.02.2018 р. № по нарахуванню штрафних санкцій по податку на майно в частині плати за землю (земельний податок з юридичних осіб).

Зобов'язано Головне управління ДФС у Харківській області перерахувати кошти з рахунку земельного податку з юридичних осіб у сумі 426637,17 грн. в рахунок сплати податку на додану вартість по заяві Публічного акціонерного товариства «АТ НДІРВ» про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань.

В іншій частині задоволення позовних вимог відмовлено.

Стягнено з Головного управління ДФС у Харківській області на користь Публічного акціонерного товариства "АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань" (вул. Академіка Павлова, буд. 271,м. Харків,61054, ) сплачений судовий збір в частині задоволення позовних вимог у сумі 8161 (вісім тисяч сто шістдесят одна) грн. 56 коп.

Не погодившись із судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.08.2018 року в частині скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області від 15.02.2018 р. № по нарахуванню штрафних санкцій по податку на майно в частині плати за землю (земельний податок з юридичних осіб) та зобов'язання Головного управління ДФС у Харківській області перерахувати кошти з рахунку земельного податку з юридичних осіб у сумі 426637,17 грн. в рахунок сплати податку на додану вартість по заяві Публічного акціонерного товариства «АТ НДІРВ» про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що часткове задоволення адміністративного позову є таким, що не відповідає чинному законодавству та принципам судочинства. Зазначив, що уточненим розрахунком № від 18.03.2016 р. було зменшено зобов'язання, які були помилково нараховані у попередньому звіті, тобто зменшення зобов'язань не стосується надання пільги, а саме зменшення задекларовано у сумі 14 8952 007,93 грн., тоді як сума пільги на 2016 рік складала 1 109 391.80 грн. Також, відповідачем зазначено, що розстрочення виконання судового рішення про стягнення податкового боргу приймалось судом за заявою платника податків, який усвідомлював, що було допущено податкове правопорушення у вигляді несвоєчасної сплати узгоджених податкових зобов 'язань. Тобто платник податків був обізнаний, щодо несвоєчасного надходження до бюджету узгоджених сум податкових зобов 'язань, а отже втручання відповідача шляхом нарахування штрафних санкцій на такі суми податкового боргу є правомірним та передбачуваним, з огляду на встановлену відповідальність за несвоєчасне перерахування податкових зобов 'язань.

17.12.2018 року до суду надійшло клопотання, в якому позивач просив залишити позовну заяву в частині позовних вимог про зобов'язання Головного управління ДФС у Харківській області перерахувати кошти з рахунку земельного податку з юридичних осіб у сумі 426637,17 грн. в рахунок сплати податку на додану вартість по заяві Публічного акціонерного товариства «АТ НДІРВ» про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань- без розгляду (а.с. 254).

До початку судового засідання позивач відмовився від клопотання та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Також, позивач надав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У судовому засіданні скаржник підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник позивача заперечував проти апеляційної скарги, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308. КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 3 ст. 308 КАС України).

Оскільки рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог жодною із сторін не оскаржується, на підставі положень ч. 1 ст. 308 КАС України не підлягає апеляційному перегляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційною скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Щодо позовних вимог в частині скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області від 15.02.2018 р. № по нарахуванню штрафних санкцій по податку на майно в частині плати за землю (земельний податок з юридичних осіб, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, ГУ ДФС у Харківській області було проведено камеральну перевірку з питання дотримання термінів сплати податкових зобов'язань з плати за землю (земельний податок з юридичних осіб) за 2016-2017 роки ПАТ "АТ НДІРВ", за результатами якої складено акт № 1216/20-40-12-14-19/14309534 від 25.01.2018 р., та встановлено, що данні камеральної перевірки свідчать про несвоєчасну сплату позивачем узгоджених податкових зобов'язань з плати за землю (земельний податок) за червень-грудень 2016., січень-жовтень 2017 року чим порушено п. 57.1 ст. 57, п. 287.3 ст. 287 ПК України .

За результатами розгляду матеріалів перевірки ГУ ДФС була прийнято податкове повідомлення-рішення від 15.02.2018 р. № по нарахуванню штрафних санкцій за порушення строку сплати суми земельного податку в розмір 265112,77 грн. (двісті шістдесят п'ять тисяч сто дванадцять гривень 77 коп.)

Судом встановлено, що ПАТ «AT НДІРВ» у встановлений законодавством термін (до 20 лютого року, наступного за звітним) подавало до податкових органів декларацію із земельного податку на 2016 рік з розбивкою по місяцях. В цей час ПАТ «AT НДІРВ» ще не мало підтвердження факту отримання ним податкової пільги із земельного податку у зв'язку з відсутністю опублікування постанови Кабінету Міністрів України . Постанова Кабінету Міністрів України від 11.02.2016 р. № 72 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 р. № 1248» була опублікована лише в березні 2016 p., що стало підставою для подання позивачем уточнюючих декларацій (№ від 16.03.2016 p., та № від 18.03.2016 р.) із земельного податку до податкових органів.

Як вбачається з матеріалів справи, Київська ОДПІ м. Харкова 15.07.2016 р. вих. № 1831/9/20-31-10-21 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом щодо стягнення з позивача заборгованості по сплаті земельного податку станом на 15.07.2016 р в сумі 2548329,20 грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 22.08.2016 р. у справі 820/3818/16 позов Київської ОДПІ м. Харкова щодо визнання заборгованості Позивача по сплаті земельного податку станом на 15.07.2016 р. в сумі 2548329,20 грн. було задоволено.

02.09.2016р. позивач звернувся до адміністративного суду з заявою про розстрочення виконання судового рішення у справі № 820/3818/16 на 4 роки, згідно погодженого з податковим органом графіку погашення заборгованості, з метою добровільного виконання постанови, посилаючись на те, що існують обставини, внаслідок яких Позивач у поточній справі не може її виконати, а саме: скрутний фінансовий стан.

14.09.2016 р. Харківський окружний адміністративний суд виніс ухвалу про розстрочення виконання судового рішення (Постанови) у справі № 820/3818/16 терміном на 4 роки.

Задовольняючи позовні вимоги в частині скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області від 15.02.2018 р. № по нарахуванню штрафних санкцій по податку на майно в частині плати за землю (земельний податок з юридичних осіб, судом першої інстанції зроблено висновок, що відповідачем були нараховані подвійні штрафні санкції, що є порушенням чинного законодавства України.

Колегія суддів не погоджується висновком суду першої інстанції в цій частині та зазначає наступне.

Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст. 16 ПК України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Крім того, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою (п. 54.1 ст. 54 ПК України).

Відповідно до п.286.2 ст.286 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-6 зі змінами та доповненнями (далі - ПКУ) платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку , передбаченому ст. 46 ПКУ, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Платник плати за землю має право подавати щомісяця звітну податкову декларацію, що звільняє його від обов'язку подання податкової декларації не пізніше 20 лютого поточного року , протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним ( п.286.3 ст.286 ПКУ). Згідно з ст.287.3 ст.287 ПКУ податкове зобов'язання щодо сплати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцем знаходження земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

У разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених ПК України відбувається притягнення до відповідальності у вигляді штрафу відповідно до п. 126.1. ст. 126 ПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було проведено камеральну перевірку позивача з питання дотримання термінів сплати податкових зобов'язань з плати за землю (земельний податок з юридичних осіб) за 2016-2017рр., за результатами якої складено акт від 25.01.2018 №1216/20-40-12-04- 19/14309534 та встановлено, що протягом граничних строків несвоєчасно сплачено узгоджені податкові зобов'язання із сплати земельного податку з юридичних осіб по податковими деклараціями № від 18.02.2016, № від 29.03.2016 за 2016 рік та за 2017 рік від 15.02.2017 № в порушення вимог п.287.3 ст. 287 ПК України, а саме допущено несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов'язань із земельного податку із затримкою до 30 календарних днів включно та більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання.

Відповідно до п. 36.1 ст. 36 ПК України, податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені Кодексом, законами з питань митної справи

У п.38.1 ст. 38 ПК України, зазначено, що виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк

Пунктом 36.5 ст. 36 ПК України, передбачено, що відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно з п. 3.9 розд. III Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань податкового боргу) платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 р. № 574 (далі - Порядок), на розстрочені (відстрочені) грошові зобов'язання (податковий борг) пеня та штрафи не нараховуються з дати укладання і підписання) договору до закінчення строку дії договору про розстрочення (відстрочення) грошового зобов'язання (податкового боргу).

Так, Порядком № 574 передбачено укладання договору між контролюючим органом та платником податків щодо розстрочення останнім грошових зобов'язань (податкового боргу) та у зв'язку із чим не нараховуються пеня та штрафні санкції з дати укладання і підписання такого договору. Однак, колегія суддів зазначає, що між контролюючим органом та позивачем не укладались договори про розстрочення останнім грошових зобов'язань (податкового боргу), а тому відсутні підстави для врахування саме положень Порядку № 574.

Також колегія суддів, зазначає, що об'єктом застосування штрафу, передбаченого ст. 126 ПК України, є погашена сума податкового боргу.

При цьому, погашення податкового боргу, це зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.

Вказана правова позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду яка викладена у постанові від 13.02.18 по справі № К/9901 /3879/17.

Відповідальність у вигляді штрафу не поставлена в залежність від способу та порядку погашення податкового боргу. При цьому розстрочення судом у процесі виконання судового рішення присудженої ним з платника податків суми податкового боргу не впливає на факт вчинення правопорушення, оскільки воно є вчиненим до моменту відповідного розстрочення, а тому розстрочення виконання не змінює обсягу відповідальності платника податків.

Вказана правова позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду від 20.02.2018 року у справі № 810/700/17 (К/9901/1561/17).

Передумовою нарахування штрафних санкцій з підстав, визначених п. 126.1 ст. 126 ПК України, с несплата платником податків суми узгодженого податкового зобов'язання у встановлені законом строки.

Розстрочення, відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу, відповідно до п. 100.1 ст. 100 ПК України, є перенесенням строків сплати платником податків його грошових зобов'язань або податкового боргу.

Відстрочення (розстрочення) є лише законодавчо передбаченою формою розрахунків платника з бюджетом шляхом зміни строків платежу неможна розцінювати його як окремий спосіб погашення податкового боргу, що виключає можливість застосування інших заходів з примусового стягнення податкового боргу; використання інституту розстрочення не виключається і на стадії виконання судового рішення про примусове стягнення податкового боргу.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що розстрочення судом у процесі виконання судового рішення не впливає на факт вчинення правопорушення, оскільки воно є вчиненим до моменту відповідного розстрочення, а тому розстрочення виконання не змінює обсягу відповідальності платника податків.

Крім того, оскільки розстрочення є лише формою розрахунків платника з бюджетом шляхом зміни строків платежу, яка може застосовуватись в тому числі і у процедурі примусового стягнення податкового боргу, то відповідно при такому розстроченні має враховуватись ст. 100 ПК України, яка містить правове регулювання з цього питання.

Таким чином, рішення суду про розстрочення сплати податкового боргу є лише процесуальним рішенням, що визначає спосіб виконання судового рішення про стягнення податкового боргу та судове рішення про стягнення податкового боргу, яким встановлено порядок його виконання шляхом розстрочення сплати боргу, не звільняє платника податків від відповідальності.

Зазначений правовий висновок Верховний Суд висловлював у постанові від 27.02.2018 року у справі №805/4622/16-а.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, розстрочення виконання судового рішення про стягнення податкового боргу приймалось судом за заявою платника податків, який усвідомлював, що ним було допущено податкове правопорушення у вигляді несвоєчасної сплати самостійно узгоджених податкових зобов'язань.

Враховуючи вищенаведені обставини, штрафні санкції нараховані згідно вимог діючого законодавства через несвоєчасну сплату податкових зобов'язань по орендній платі з юридичних осіб.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області від 15.02.2018 р. № по нарахуванню штрафних санкцій по податку на майно в частині плати за землю (земельний податок з юридичних осіб).

Щодо позовної вимоги про зобов'язання ГУ ДФС у Харківській області перерахувати кошти з рахунку земельного податку з юридичних осіб у сумі 715 000,00 грн. в рахунок сплати податку на додану вартість по заяві ПАТ "АТ НДІРВ" про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань, колегія суддів дійшла висновку, що в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню лише в частині зобов'язання ГУ ДФС у Харківській області перерахувати кошти з рахунку земельного податку з юридичних осіб у сумі 426637,17 грн. в рахунок сплати податку на додану вартість по заяві ПАТ "АТ НДІРВ" про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань, враховуючи наступне.

Умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань та пені визначені в статті 43 Податкового Кодексу України.

Відповідно п. 43.1 ст. 43 Податкового Кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Згідно з п. 43.3 ст. 43 Податкового Кодексу України обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Пунктом 43.4 статті 43 Податкового Кодексу України визначено, що платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.

Відповідно до п. 43.5 ст. 43 Податкового Кодексу України контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Пунктом 43.6 ст. 43 Податкового Кодексу України визначено, що повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на 01.06.2018 по оперативним даним переплата буде складати 391 922,74грн., оскільки лист щодо повернення коштів у сумі 715 000 грн. був надісланий 19.02.2018 (переплата складала 821135,69 грн.), після чого відбулись нарахування задекларованих сум:

у березні - 271 582,34 грн., у тому числі :104 166,84 грн. (податкова декларація № від 15.02.2018); 7 658,49 грн. (податкова декларація № від 15.02.2018); 1 249,99 грн. (податкова декларація № від 27.03.2018); 104 166,84 грн. (податкова декларація № від 15.02.2018); 53090,19 грн.(Рішення суду про розстрочення податкового боргу); 1 249,99 грн. (податкова декларація № від 27.03.2018) та сплачено протягом березня 53 090,20 грн.

у квітні - 158 507,02 грн., у тому числі: 104 166,84 грн. (податкова декларація № від 15.02.2018);1 249,99 грн. (податкова декларація № від 27.03.2018); 75 грн. (податкова декларація № від 03.04.2018); 53090,19 грн.(Рішення суду про розстрочення податкового боргу) та сплачено протягом квітня 2018 року 53090,20 грн.

у травні -158 507,02 грн., у тому числі: 104 166,84 грн. (податкова декларація № від 15.02.2018) ;1 249,99 грн. (податкова декларація № від 27.03.2018); 53090,19 грн. (Рішення суду про розстрочення податкового боргу) та сплачено протягом травня 2018 року 59421,01 грн.

у липні - 10.07.2018 - сплачено платіжним дорученням №377 в рахунок погашення розстрочених сум - 53090,2 грн.; 11.07.2018 - сплачено платіжним дорученням №383 в рахунок погашення розстрочених сум - 53090,2 грн.;12.07.2018 - сплачено платіжним дорученим №401 - 105 416,83 грн.; 12.07.2018 - сплата грошового зобов'язання, визначеного за результатами камеральної перевірки підрозділів податків і зборів з юридичних осіб Платіжне доручення № 402 від 12.07.2018 на суму 84 983,26 грн.; 12.07.2018 - нараховано розстрочення відповідно до рішення суду - 53090,19 грн.; 12.07.2018 - нараховано пені на борг минулих років з 01.08.2016 по 12.07.2018 на рішення суду про розстрочення відповідно до cт. 129.1 ПКУ - 14236,34 грн.; 12.07.2018 - погашено пені у сумі 14236,34 грн.; 13.07.2018 - поновлено виключену ШС cm. 126 ПКУ ППР (форма 'Ш') № від 15.02.2018 на суму 7658,42 грн.; 25.07.2018 - сплачено платіжним дорученням №407 - 53090,20 грн.; 30.07.2018 - нараховано платником самостійно відповідно до податкової декларації № від 15.02.2018 на суму 104166,84 грн.; 30.07.2018 - нараховано платником самостійно відповідно до уточнюючої податкової декларації№ від 27.03.2018 на суму 1249,99 грн. Отже, сальдо на 30.07.2018: нараховано - 221110,69 грн., сплачено 744973,36 грн. переплата 441688,03 грн., пеня 0 грн.

у серпні (станом на 15.08.2018)- 09.08.2018 - сплачено платіжним дорученням №475 в рахунок погашення розстрочених сум - 53090,2 грн. 13.08.2018 - нараховано розстрочення відповідно до рішення суду - 53090,19 грн.; 13.08.2018 - нараховано пені на борг минулих років з 01.08.2016 по 13.08.2018 на рішення суду про розстрочення відповідно до cт. 129.1 - 15027,60 грн.;13.08.2018 - погашено пені у сумі 15027,60 грн. Отже, сальдо на 15.08.2018: нараховано - 379617,71 грн., сплачено 744973,36 грн. переплата 426637,17 грн., пеня 0 грн.

Таким чином, з аналізу викладеного вбачається, що за спірний період станом на час розгляду справи ПАТ "AT НДІРВ" нараховано по податкових деклараціях та розстрочених сум, відповідно до рішення суду, наявну переплату на загальну суму 426 637,17 грн.

Враховуючи встановлене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про зобов'язання ГУ ДФС у Харківській області перерахувати кошти з рахунку земельного податку з юридичних осіб у сумі 426637,17 грн. в рахунок сплати податку на додану вартість по заяві Публічного акціонерного товариства "АТ НДІРВ" про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відтак, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб'єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Так, як визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі, а тому суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об'єктивного дослідження справи, однак не зобов'язаний підміняти собою учасників процесу, шукаючи докази виключно за власною ініціативою. Адміністративний суд має активно підтримувати перебіг провадження, досліджувати фактичні обставини справи в найбільш повному обсязі.

Відповідно до статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з частиною другою статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог, щодо скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області від 15.02.2018 р. № по нарахуванню штрафних санкцій по податку на майно в частині плати за землю (земельний податок з юридичних осіб) із прийняттям в цій частині нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог. В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.08.2018 року по справі № 820/2376/18 - скасувати, в частині задоволених позовних вимог щодо скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області від 15.02.2018 р. № по нарахуванню штрафних санкцій по податку на майно в частині плати за землю (земельний податок з юридичних осіб).

Прийняти в цій частині нову постанову, якою вимовити в задоволенні позовних вимог.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.08.2018 року по справі № 820/2376/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Спаскін О.А.
Судді(підпис) (підпис) Кононенко З.О. Калиновський В.А.
Повний текст постанови виготовлений 04.03.2019 року