Справа № 826/11815/18
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 лютого 2019 року №826/11815/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., розглянувши у спрощеному провадженні адміністративну справу за позовом підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК Україна» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправними та скасування постанови та припису,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва (далі також - суд) з позовом звернулося підприємство з іноземними інвестиціями «АМІК Україна» (далі також - позивач, ПП «АМІК Україна») з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі також - відповідач, Держархбудінспекція), в якому просило:

- визнати протиправною та скасувати постанову від 09.07.2018 №З-0907/3-10/10-25/0907/09/02 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності;

- визнати протиправним та скасувати припис від 25.06.2018 №С-2506/7 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил.

Ухвалою суду від 16.08.2018 відкрито провадження у справі №826/11815/18, розгляд якої вирішено здійснювати у спрощеному провадженні.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на необґрунтованість висновків посадових осіб Держархбудінспекції про недопущення їх до проведення перевірки АЗС за адресою: вул.Промислова, с.Проліски у Бориспільському районі Київської області, яка належить позивачу, та ненадання їм документів, запитуваних під час проведення перевірки. Такі неправильні висновки слугували підставою для прийняття Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області протиправних припису та постанови, якими безпідставно від позивача вимагається надання необхідних документів, перелік яких не визначено, та накладено штраф у розмірі 55 230,00 грн.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просив відмовити у задоволенні позову, стверджуючи про його необґрунтованість, оскільки вважає, що висновки щодо суті виявлених порушень відповідають дійсним обставинам, тому оспорювані припис та постанова є правомірними.

Як вбачається з матеріалів справи, Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області (далі також - Інспекція) проведено позапланову перевірку дотримання ПП «АМІК Україна» вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних будівельних норм, стандартів і правил експлуатації АЗС-10, що знаходиться за адресою: вул.Промислова, 1, с.Проліски у Бориспільському районі Київської області.

Підставою для проведення указаної перевірки позивача стало звернення правоохоронних органів, а саме лист Служби безпеки України від 11.05.2018 №В/3956 стосовно проведення позапланової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності під час експлуатації АЗС ПП «АМІК Україна», розташованої за адресою: вул.Промислова, 1, с.Проліски у Бориспільському районі Київської області.

На підставі цього листа Держархбудінспекцією видано наказ від 30.05.2018 №109-П «Про проведення позапланових перевірок», яким передбачено позапланову перевірку «Автозаправного комплексу за адресою: Київська область, Бориспільський район, с.Проліски, вул.Промислова, 1», замовник - підприємство з іноземними інвестиціями «АМІК Україна».

Відповідно до цього наказу Держархбудінспекції посадовим особам Інспекції видано направлення для проведення позапланового заходу від 30.05.2018 №378.18/03 строком дії з 07.06.2018 до 20.06.2018.

За результатами перевірки складено акт від 20.06.2018 про недопущення посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю на об'єкти будівництва, підприємства будівельного галузі для виконання покладених на них функцій, в якому заначено про недопущення посадових осіб Інспекції до проведення перевірки на АСЗ-10-13, що виразилося у ненаданні витребуваних документів, що є порушення пункту 1 частини третьої статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та підпункту 1 пункту 11 Порядку №533.

На підставі згаданого актувідповідачем:

- винесено припис від 25.06.2018 №С-2506/7 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, яким позивача зобов'язано допустити посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до 10.07.2018 для проведення позапланової перевірки дотримання вимог містобудівного законодавства та під час проведення перевірки надати усі необхідні документи.

- прийнято постанову від 09.07.2018 №№З-0907/3-10/10-25/0907/09/02 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, якою на підставі пункту 2 частини шостої статті 2 Закону України «Про відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності» до позивача застосовано штраф у сумі 55 230,00 грн.

Не погоджуючись із вищевказаними постановою та приписом, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить із такого.

Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до приписів частини третьої статті 3 вищевказаного Закону органом державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Положенням про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2014 №294 (далі - Положення №294), визначено, що Держархбудінспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Згідно пунктом 3 Положення №294 одним із основних завдань Держархбудінспекції є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, зокрема, здійснення державного контролю та нагляду за дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Пунктом 4 Положення №294 визначено, що відповідно до покладених на неї завдань Держархбудінспекція, окрім іншого, здійснює державний контроль за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, технічних умов, інших нормативних документів під час провадження містобудівної діяльності.

Свої повноваження Держархбудінспекція здійснює безпосередньо та через свої територіальні органи (пункт 7 Положення №294).

Постановою Кабінету Міністрів від 23.05.2011 №553 затверджено Порядок про здійснення архітектурно-будівельного контролю (далі - Порядок №553).

Цей Порядок визначає процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної з будівництвом об'єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності.

Пунктом 2 Порядку №553 передбачено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням:

1) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції.

2) порядку здійснення авторського і технічного нагляду, ведення загального та (або) спеціальних журналів обліку виконання робіт (далі - загальні та (або) спеціальні журнали), виконавчої документації, складення актів на виконані будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи;

3) інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об'єкта будівництва.

З огляду на викладене не заслуговують на увагу доводи позивача про те, що відповідач вправі здійснювати перевірки виключно під час виконання підготовчих та будівельних робіт, а тому не уповноважений проводити перевірку об'єкта містобудування та архітектури після 10 років його експлуатації.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом (пункт 5 Порядку №553).

Відтак, департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області є територіальним органом Держархбудінспекції, який має право здійснювати заходи державного архітектурно-будівельного контролю.

Згідно з пунктом 7 Порядку №553 позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю

Підставами для проведення позапланової перевірки є, поміж іншого, вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Строк проведення позапланової перевірки не може перевищувати десяти робочих днів, а у разі потреби може бути одноразово продовжений за письмовим рішенням керівника відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю чи його заступника не більше ніж на два робочих дні.

Під час проведення позапланової перевірки посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю зобов'язана пред'явити службове посвідчення та надати копію направлення для проведення позапланової перевірки.

Згідно з пунктом 12 Порядку №553 посадові особи інспекції під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю зобов'язані: у повному обсязі, об'єктивно та неупереджено здійснювати державний архітектурно-будівельний контроль у межах повноважень, передбачених законодавством; дотримуватися ділової етики у взаємовідносинах із суб'єктами господарювання та фізичними особами; ознайомлювати суб'єкта містобудування чи уповноважену ним особу з результатами державного архітектурно-будівельного контролю у строки, передбачені законодавством; за письмовим зверненням суб'єкта містобудування надавати консультативну допомогу у здійсненні державного архітектурно-будівельного контролю.

Встановленими вище обставинами щодо отримання Інспекцією листа Служби безпеки України від 11.05.2018 №В/3956 про проведення позапланової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності під час експлуатації АЗС ПП «АМІК Україна», за адресою: вул.Промислова, 1, с.Проліски у Бориспільському районі Київської області, видачі Держархбудінспекцією на підставі цього листа наказу від 30.05.2018 №109-П «Про проведення позапланових перевірок», видачі Інспекцією направлень на проведення перевірки позивача, суд дійшов висновку про наявність у Інспекції законних підстав для проведення згаданого позапланового заходу.

Пунктами 16-19 Порядку №553 передбачено, що за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

Абзацом 7 пункту 12 Порядку №533 визначено, що у разі відмови суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, у допуску посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки, відмови суб'єкта містобудування в наданні документів, необхідних для здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю, відсутності суб'єкта містобудування, якому у визначений цим Порядком строк було надіслано повідомлення про проведення перевірки, або його уповноваженої особи (за довіреністю) на об'єкті під час перевірки складається відповідний акт.

У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, крім акта перевірки, складається протокол, видається припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил або припис про зупинення підготовчих та/або будівельних робіт (далі - припис). У приписі обов'язково встановлюється строк для усунення виявлених порушень згідно з додатком (пункт 17 Порядку №533).

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудування» суб'єкти містобудування несуть відповідальність у вигляді штрафу за такі правопорушення: недопущення посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю на об'єкти будівництва, підприємства будівельної галузі для виконання покладених на них функцій - у розмірі тридцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Як встановлено судом, 26.06.2018 Інспекцією складено акт про недопущення позивачем посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю на об'єкти будівництва, підприємства будівельної галузі для виконання покладених на них функцій.

Акт складено згідно з формою, затвердженою наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 15.05.2012 №240 «Про затвердження форм актів та інших документів, які складаються під час або за результатами здійснення державного архітектурно-будівельного контролю».

Згідно з указаним актом, перевірка позивача відбувалася в присутності начальника АЗС ПП «АМІК Україна» Корчевської В.М. Водночас в акті зазначено, що ПП «Амік Україна» не допустило посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю на об'єкт будівництва за адресою: вул.Промислова, 1 с.Проліски Бориспільського району Київської області та не надало необхідних документів для проведення перевірки, чим порушено вимоги положень пункту 1 частини третьої статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та пп.1 пункту 1 Порядку №533.

Повноваження Корчевської В.М. щодо представництва в ході перевірки інтересів позивача сторонами не заперечувались.

Згідно з доводами відповідача названа уповноважена особа відмовилась від надання документів, необхідних для проведення перевірки, та доступу до об'єкта будівництва.

Пунктом 1 частини 3 статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право безперешкодного доступу до місць будівництва об'єктів та до об'єктів, що підлягають обов'язковому обстеженню.

Підпунктом 1 пункту 1 Порядку №533 визначено, що посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час проведення перевірки мають право безперешкодного доступу до місць будівництва об'єктів та до об'єктів, що підлягають обов'язковому обстеженню;

Крім того, пунктом 14 Порядку №533 встановлено обов'язок суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль:

- допускати посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки за умови дотримання ними порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю;

- одержувати примірник припису органу державного архітектурно-будівельного контролю за результатами здійсненого планового чи позапланового заходу;

- виконувати вимоги органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності;

- надавати документи, пояснення в обсязі, який він вважає необхідним, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Однак, суд критично ставиться до доводів відповідача стосовно недопущення позивачем посадових осіб Інспекції до перевірки та ненадання запитуваних ними під час перевірки документів, що обґрунтовується наступним.

На підтвердження своїх заперечень щодо позову відповідачем надано до суду матеріали фотофіксації проведення перевірки, на яких зафіксовано як зовнішній, так і внутрішній вигляд АЗС за адресою: вул.Промислова, 1 у с.Проліски Бориспільського району Київської області, чим, за висновком суду, підтверджується надання доступу особам, які здійснювали перевірку до вказаного об'єкта.

Крім того, вищевказаний об'єкт взагалі є відкритим для загального доступу будь-яких осіб.

Стосовно ненадання позивачем запитуваних документів, то в цьому аспекті доцільно зауважити, що в силу покладеного на відповідача обов'язку доведення правомірності своїх дій та рішень, які оскаржуються позивачем до суду, відповідач не надав суду доказів, які підтверджують витребування у позивача під час перевірки відповідних документів. Так, ні акт від 20.06.2018, ні припис від 25.06.2018 №С-2506/7, складений на підставі цього акта, не містять відомостей про те, які конкретно із запитуваних документів не надані позивачем при перевірці. Тоді як позивач у позовній заяві та у відповіді на відзив вказує, що усі необхідні для перевірки документи були подані посадовими особам Інспекції під час перевірки і такі його доводи відповідачем не спростовано.

За наведених обставин суд вважає, що висновок Інспекції про недопуск позивачем посадових осіб Інспекції до перевірки та ненадання ним документів, запитуваних під час проведення перевірки, викладений в акті від 20.06.2018, є необґрунтованим. Відтак, необґрунтованим також є висновок Інспекції про порушення позивачем пункту 1 частини 3 статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та підпункту 11 Порядку №533.

За таких обставин Інспекція безпідставно винесла стосовно відповідача припис від 25.06.2018 №С-2506/7 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, а також підстав для винесення постанови та постанову від 09.07.2018 №З-0907/3-10/10-25/0907/09/02, тому ці рішення є протиправними та підлягають скасуванню судом.

Згідно зі статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до вимог частини другої статті 2 згаданого Кодексу у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Варто звернути увагу на те, що в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, на переконання суду, свою позицію не довів та не обґрунтував її.

Згідно з пунктом 30 Рішення Європейського Суду з прав людини від 27.09.2001 у справі «Hirvisaari v. » рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Європейським судом з прав людини у рішенні від 28.10.2010 у справі «Trofimchuk проти України» зазначено, що хоча пункту 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Крім того, судом враховується, що згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що встановлених вище обставин достатньо для того, щоб визнати оспорювані припис та постанову протиправними і скасувати їх, тому решті доводам позивача, якими він обґрунтовує свій позов, суд не вбачає за необхідне надавати оцінку.

Отже, вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню судом у повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з адміністративним позовом позивач сплатив судовий збір в розмірі 3 524,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 17.07.2018 №141247264, тому вказані кошти підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК Україна» (04071, м.Київ, вул.Верхній Вал, 68, ) до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (01133, м.Київ, бульвар Лесі Українки, 26, ) задовольнити.

2. Визнати протиправним і скасувати припис Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області від 25.06.2018 №С-2506/7 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області від 09.07.2018 №З-0907/3-10/10-25/0907/09/02 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності;

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної архітектурно-будівельної інспекції України на користь Підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК Україна» понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 524,00 (три тисячі п'ятсот двадцять чотири гривні нуль коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Т. Шрамко