Справа № 344/3226/17
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2019-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/2379/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Рибачука А. І.,

суддів Багрія В. М., Старунського Д. М.,

за участю секретаря Болюк Н. В.,

розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 січня 2019 року у справі № 344/3226/17 (рішення ухвалене о 09:53 год. у м. Івано-Франківську судом у складі головуючого судді Пастернак І. А.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Держпраці України в Івано-Франківській області Державної служби України з питань праці про визнання дій протиправними та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Держпраці України в Івано-Франківській області Державної служби України з питань праці (далі Управління), у якому просив визнати протиправними дії головного державного інспектора відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління ОСОБА_2, визнати нечинною та скасувати постанову від 27 лютого 2017 року № 09-01-0055/89-6, якою на нього накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 188-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) у розмірі 1300 грн.

Позовні вимоги обґрунтовував посиланням на те, що відповідачем протиправно винесено оскаржену постанову, оскільки нагляд за застосуванням цивільно-правових договорів до компетенції органів Держпраці не входить, а відтак ним правомірно не надано документів щодо укладення та виконання вказаних договорів при проведенні перевірки. Крім цього, зазначав, що він, як т.в.о директора ТОВ «Технобуд-Сервіс», не був належним чином повідомлений про проведення перевірки ТОВ «Технобуд-Сервіс». Також вказував, що відповідачем порушено строки її проведення та не дотримано вимог частини пятнадцятої статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» щодо використання при перевірці актів уніфікованої форми.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 січня 2019 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального права просить скасувати оскаржене рішення.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на обставини, викладені в позовній заяві.

Учасники справи, в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце його проведення, тому відповідно до частини четвертої статті 229 та пункту 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з метою виконання плану проведення перевірок субєктів господарювання Управлінням видано наказ від 03 лютого 2017 року № 137-Д про проведення планової перевірки дотримання ТОВ «Технобуд-Сервіс» вимог законодавчих та нормативно-правових актів з питань охорони праці та трудового законодавства. На підставі вказаного наказу видано направлення від 03 лютого 2017 року № 08-08/15-10/758.

Вказане направлення. було вручено т.в.о. директора ТзОВ «Технобуд-Сервіс» ОСОБА_1 08 лютого 2017 року під розписку.

10 лютого 2017 року т.в.о. директора ТзОВ «Технобуд-Сервіс» ОСОБА_1 головним державним інспектором вручено лист-вимогу про забезпечення проведення перевірки з питань, що підлягають контролю та надання до 13 лютого 2017 року оригіналів (для ознайомлення) і належним чином завірених ксерокопій документів щодо належного оформлення трудових відносин з найманими працівниками і виплати їм заробітної плати, а також документів щодо укладення та виконання цивільно-правових договорів. Вищевказаним листом т.в.о. директора ТзОВ «Технобуд- Сервіс» ОСОБА_1 розяснено права головних державних інспекторів Управління та поінформовано про відповідальність за створення перешкод у їхній діяльності.

Листом від 14 лютого 2017 року № 09/02 ТзОВ «Технобуд-Сервіс» відмовило у наданні витребовуваних документів.

У звязку із ненаданням ТОВ «Технобуд-Сервіс» згаданих вище документів, 14 лютого 2017 року заступником начальника Управління ОСОБА_3 та головним державним інспектором Кульчицьким Т. Д. було складено ОСОБА_4 про створення перешкод при здійсненні планової перевірки ТзОВ «Технобуд-Сервіс».

16 лютого 2017 року Управлінням надіслано лист т.в.о. директора ТзОВ «Технобуд-Сервіс» ОСОБА_1 про необхідність його явки в Управління 20 лютого 2017 року для складення протоколу про адміністративне правопорушення.

20 лютого 2017 року головним державним інспектором Кульчицьким Т. Д. відносно директора ТзОВ «Технобуд-Сервіс» ОСОБА_1 складено протокол № 09-01-0055/89 про вчинення правопорушення, передбаченого статтею 188-6 КУпАП та повідомлено його про те, що 27 лютого 2017 року відносно нього буде розглядатися справа про адміністративне правопорушення.

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення головним державним інспектором Кульчицьким Т. Д. 27 лютого 2017 року винесено постанову № 09-01-0055/89-6, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 188-6 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1300 грн.

Не погодившись із вказаною вище постановою, ОСОБА_1 оскаржив її до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем правомірно, з урахуванням вимог закону винесено оскаржену постанову.

Суд вважає, що такий висновок суду першої інстанції є правильним, з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 188-6 КУпАП передбачена відповідальність за невиконання законних вимог посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, або створення перешкод для діяльності цього органу.

Статтею 230-1 КУпАП встановлено, що органи спеціально уповноваженого органу виконавчої влади з державного нагляду за додержанням законодавства про працю розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов'язані з невиконанням законних вимог посадових осіб цих органів або створенням перешкод для діяльності цих органів (стаття 188-6).

Відповідно до Положення про Державну інспекцію України з питань праці, затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 386/2011 Державна інспекція України з питань праці (Держпраці України) входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Пунктом 4 вказаного Положення передбачено, що Держпраці України відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд та контроль за додержанням підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування (далі - роботодавці) законодавства про працю з питань трудових відносин, робочого часу та часу відпочинку, нормування праці, оплати праці, надання гарантій і компенсацій, пільг для працівників, які поєднують роботу з навчанням, дотримання трудової дисципліни, умов праці жінок, молоді, інвалідів, надання пільг і компенсацій за важкі та шкідливі умови праці, забезпечення спеціальним одягом і спеціальним взуттям, засобами індивідуального захисту, мийними засобами, молоком і лікувально-профілактичним харчуванням; проведення обов'язкових медичних оглядів працівників певних категорій; дотримання режимів праці та інших норм законодавства.

Згідно з пунктом 6 Порядку проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України від 02 липня 2012 року № 390 (зареєстрованого Міністерством юстиції України 30 липня 2012 року за № 1291/21603), перевірка складається з таких етапів:

робота з документами, наданими суб'єктами господарювання на вимогу Інспектора;

оформлення документів за результатами перевірки;

ознайомлення суб'єктів господарювання з документами, оформленими за результатами перевірки.

За результатами перевірки складається акт перевірки.

Відмовляючи в наданні затребуваних документів, позивач посилався на те, що при проведенні перевірки працівникам інспекції було надано всі необхідні документи для ознайомлення, в тому числі вказані в листі-вимозі, забезпечено робочими місцями та іншими необхідними для проведення перевірки засобами.

Однак, як видно із матеріалів справи, на письмову вимогу Упраління позивачем не надано згаданих вище документів, які витребовувались листом-вимогою від 10 лютого 2017 року № 04-13/15-10/929.

Таким чином, відмова у наданні для перевірки затребуваних документів фактично свідчить про невиконання законних вимог посадових осіб Управління та створення перешкод для їх діяльності, а відтак про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 188-6 КУпАП.

В той же час, на підставі статті 251 КУпАП, наявність або відсутність правопорушення, винність особи встановлюється протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, притягненої до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків, речовими доказами, показаннями технічних засобів, які мають функції фото- чи кінозйомки тощо.

Відповідно до вимог статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно зі статтею 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачу двічі скеровано виклик в Управління для складення протоколу про адміністративне правопорушення, а саме поштовими відправленнями, одне з яких вручено представнику ТОВ «Технобуд-Сервіс» за довіреністю, а інше вручено особисто адресату. Однак на виклик відповідача для складення протоколу про адміністративне правопорушення позивач не прибув, а тому такий був правомірно складений у його відсутності.

Відповідно до статті 268 КУпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачу було скеровано вказаний вище протокол, яким повідомлялося про необхідність його явки на 27 лютого 2017 року для розгляду справи про адміністративне правопорушення. Однак на виклик відповідача, для розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач не прибув, а тому відповідно до статті 268 КУпАП справа розглянута без його участі, оскільки такий був належним чином повідомлений про дату, час та місце її розгляду.

Щодо посилань скаржника на те, що його належним чином не було повідомлено про проведення перевірки, то суд вказує на наступне.

Так, Управлінням Держпраці в Івано-Франківській області було повідомлено ТзОВ «Технобуд-Сервіс» про проведення планової перевірки, що підтверджується повідомленням про перевірку, яке направлене телефонограмою 26 січня 2017 року та яке прийняте особисто т.в.о. директора ТзОВ «Технобуд-Сервіс» ОСОБА_1

Окрім цього, відповідно до частини четвертої статті 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» органи державного нагляду (контролю) здійснюють планові заходи з державного нагляду (контролю) за умови письмового повідомлення суб'єкта господарювання про проведення планового заходу не пізніш як за десять днів до дня здійснення цього заходу. Суб'єкт господарювання має право не допускати посадову особу органу державного нагляду (контролю) до здійснення планового заходу в разі неодержання повідомлення про здійснення планового заходу.

Аналіз вказаної норми закону дає підстави для висновку, що у разі допуску субєктом господарювання органів державного нагляду (контролю) до здійснення перевірки, такий субєкт фактично позбавляється можливості щодо оскарження правомірності проведення такої перевірки.

Як видно із матеріалів справи посадові особи Управління були допущені до проведення перевірки та фактично здійснювали її до моменту вручення позивачу листа-вимоги щодо витребування документів, які не були надані.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що представниками Управління було правомірно винесено постанову, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 188-6 КУпАП у розмірі 1300 грн.

Відтак, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 є вірним.

За наведених обставин, суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 січня 2019 року у справі № 344/3226/17 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6