Справа № 160/8555/18
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2019-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2019 року Справа № 160/8555/18
У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з вищезазначеним позовом, в якому просить суд: визнати протиправною бездіяльність ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області щодо неприйняття рішення за результатами розгляду його заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства; зобовязати відповідача повторно розглянути його звернення та вирішити питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність площею 2 га для ведення особистого селянського господарства на території Криничуватської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що він, як учасник антитерористичної операції (учасник бойових дій), у березні 2018 року звернувся до ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розміром 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Криничуватської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області. Проте, листом Д-2002/0-1979/0/20-18 від 12.04.2018 року відповідач повідомив, що додані до клопотання графічні матеріали не містять у собі вказаної інформації в достатньому обсязі, що робить неможливим визначити відповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів. Запропоновано сформувати новий пакет документів, та повторно звернутися до відповідача.
У квітні 2018 року позивач повторно звернувся із заявою до ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області, але відповідно до листа Д-3548/0-2810/0/20-18 від 31.05.2018 року, було повідомлено, що запитувана земельна ділянка внесена до переліку земельних ділянок, які включені до продажу права оренди на аукціоні (земельні торги). Позивач вважає дії відповідача протиправними, враховуючи, що він є, як громадяни України, як учасник антитерористичної операції, має право на набуття права власності на земельну ділянку для особистого селянського господарства. Зазначає, що підстави відмови у наданні дозволу є вичерпними, а також зауважує, що рішення уповноваженим органом не прийнято, а викладено у формі листа. Враховуючи викладене, даними діями відповідача позивач погодитися не може, у звязку з чим звернувся до суду з цим позовом за захистом своїх прав та інтересів (а.с.3-9).
Ухвалою суду від 20.11.2018 року у даній справі відкрито провадження, та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у письмовому провадженні. Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі (а.с.2).
На виконання ухвали суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що на перше звернення позивача йому було надано відповідь, яка є мотивованою відмовою у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою. А саме, ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області було зазначено, що на графічних матеріалах, які були додані до клопотання не вказано бажане місце розташування земельної ділянки площею 28,5000 га, що суперечить вимогам ч.6 ст.118 Земельного кодексу України. У наданих графічних матеріалах не було позначено земельної ділянки, яка планувалася для відведення позивачем, а відповідач не мав законодавчої змоги визначити самостійно земельну ділянку для подальшої передачі її безоплатно у власність позивачу, оскільки це суперечить чинному законодавству.
За результатами розгляду повторного звернення, ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області було надано відповідь, яка, як зазначає відповідач, також є мотивованою відмовою у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою. Відповідачем було зазначено, що згідно Довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями від 14.02.2018 року №97-4-0.171-1010/180-18, запитувана позивачем земельна ділянка внесена до переліку земельних ділянок, які включені до продажу права оренди на аукціоні (земельні торги), тому позивачу було рекомендовано обрати іншу земельну ділянку. Отже, відповідач зауважує, що ним було надано позивачу мотивовану відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою, саме для уникнення конфлікту у зв'язку із знаходженням земельної ділянки, яка планувалася ним для відведення в складі земельного масиву, який увійшов до переліку земельних ділянок, що включені до продажу права оренди на аукціоні (земельних торгах). За таких обставин, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі (а.с.21-28).
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно із ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Частинами 5, 8 ст.262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
За викладених обставин, відповідно до вимог статей 258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві, позицію відповідача, викладену у письмовому відзиві на позов, дослідивши письмові докази, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та обєктивному розгляді обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином України (а.с.16), та учасником антитерористичної операції (а.с.15).
12.03.2018 року позивач звернувся до ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області із заявою щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтованою площею 2 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Криничуватської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації. У заяві зазначив, що право на безоплатну приватизацію по вищезазначеному цільовому призначенню не використовував. До заяви подав: викопіювання з кадастрової карти (плану) або інших графічних матеріалів, на яких зображено бажане місце розташування земельної ділянки, орієнтовний розмір земельної ділянки; копію паспорту; копію РНОКПП; довідку по формі 6-зем; згоду на збір та обробку персональних даних; документ, що посвідчує участь в АТО (а.с.36).
Проте, листом Д-2002/0-1979/0/20-18 від 12.04.2018 року, відповідачем повідомлено, що на графічних матеріалах, які були додані до клопотання, не зазначено бажане місце розташування земельної ділянки площею 2,0000 га, у звязку із чим неможливо розглянути питання по суті (а.с.10).
02.05.2018 року позивач повторно звернувся із заявою до ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтованою площею 2 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Криничуватської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації, та подав до заяви аналогічний пакет документів, визначений законодавством (а.с.40).
Проте, відповідно до листа ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області Д-3548/0-2810/0/20-18 від 31.05.2018 року, позивачу було повідомлено, що запитувана ним земельна ділянка внесена до переліку земельних ділянок, які включені до продажу права оренди на аукціоні (земельні торги), та рекомендовано звернутись до відділу у Нікопольському районі Міськрайонного управління у Нікопольському районі та м.Нікополі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області для можливості вибору іншої земельної ділянки (а.с.43).
Згідно довідки з державної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями №97-4-0.171-1010/180-18 від 14.02.2018 року, наданої відділом у Нікопольському районі Міськрайонного управління у Нікопольському районі та м.Нікополі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області, земельна ділянка відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення, є землями запасу, є землями державної форми власності. Також додатково зазначено, що земельна ділянка віднесена до переліку земельних ділянок, які включені до продажу права оренди на аукціоні (земельні торги) (а.с.13).
Отже, позивач вважає протиправним дії відповідача щодо відмови йому у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а також вважає протиправною бездіяльність щодо неприйняття вмотивованого рішення за результатами розгляду його заяви, тому звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.
Вирішуючи даний спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Законом, який регулює земельні правовідносини, є Земельний кодекс України від 25.10.2001 року № 2768-ІІІ (далі - ЗК України), а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти.
Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області щодо неприйняття рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, суд зазначає.
Так, частиною 7 статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Зазначеною нормою наведено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою: а) надати дозвіл; б) надати мотивовану відмову у наданні дозволу.
Перелік документів, які повинен подати заявник, визначений законом. Вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені законом, забороняється. Підстави відмови у наданні дозволу є вичерпними. Відтак, будь-які дії, спрямовані на отримання від особи, яка звернулася за дозволом, додаткових матеріалів, в тому числі їх уточнення, прямо суперечать закону та є протиправними.
В свою чергу, такі дії (у разі їх вчинення) не є законним способом поведінки органу, є проміжними відповідями на звернення, не містять чіткого та однозначного рішення про відмову, отже не можуть вважатися «відмовою у наданні дозволу» в розумінні ч.7 ст.118 ЗК України.
Дозвіл або відмова у його наданні є змістом відповідного індивідуального правового акту. Водночас, у ч.7 ст.118 ЗК України не визначено, в якій саме правовій формі вирішується це питання. Зокрема, чи необхідно приймати відповідне рішення органу з цього питання чи достатньо відповіді у формі листа.
У статті 118 ЗК України не визначено прямого обовязку уповноважених органів реалізувати ці повноваження у формі рішення, листа, тощо. Проте, зазначене питання має важливе значення для обрання ефективного способу захисту прав особи в суді.
У пункті 8 цього Положення передбачено, що Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру. Відповідно до пункту 10 начальник Головного управління підписує накази Головного управління.
Таким чином, рішення про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки оформляється розпорядчим індивідуальним правовим актом наказом Головного управління Держгеокадастру в області. Відповідно, такі рішення не можуть оформлятися листами у відповідь на клопотання заявника.
Відсутність належним чином оформленого наказу Головного управління Держгеокадастру в області про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи, не зважаючи на надсилання заявнику листів про розгляд клопотання, свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом. Отже, має місце протиправна бездіяльність.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11.04.2018 року по справі №806/2208/17.
Вирішуючи дану позовну вимогу, суд вважає, що лист відповідача Д-3548/0-2810/0/20-18 від 31.05.2018 року, у відповідь на заяву позивача від 02.05.2018 року, яким було повідомлено, що запитувана ним земельна ділянка внесена до переліку земельних ділянок, які включені до продажу права оренди на аукціоні (земельні торги), за змістом та формою не може вважатись «відмовою» в розумінні ч.7 ст.18 ЗК України, тому суд вважає визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення за результатами розгляду заяви позивача щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.
Щодо позовної вимоги про зобовязання ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 та вирішити питання щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність площею 2 га для ведення особистого селянського господарства на території Криничуватської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, суд зазначає наступне.
Так, відповідно до п.«б» ч.1 ст.81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.
Частинами 1-3 ст.116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Пунктом «б» ч.1 ст.121 ЗК України встановлено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.
Відповідно до ч.14 ст.121 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасникам бойових дій надаються такі пільги: першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом.
Згідно із ч.6 ст.118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_2 міністрів Автономної Республіки Крим, ОСОБА_2 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Відповідно до ч.7 наведеної статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Підстави щодо відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства є вичерпними. Чинним законодавством не передбачено права суб'єкта владних повноважень відступати від положень ст.118 ЗК України.
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.02.2018 року по справі №545/808/17.
Як видно з листа ГУ Держгеокадастру У Дніпропетровській області Д-3548/0-2810/0/20-18 від 31.05.2018 року, яким відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Лист вмотивовано включенням земельної ділянки до продажу права оренди на аукціоні (земельні торги), проте, вказана підстава для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою не передбачена ст.118 ЗК України.
Частиною 3 ст.136 ЗК України встановлено, що земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.
Із наданих до суду відповідачем письмових доказів не вбачається, що на даний час триває процес підбору земельних ділянок для продажу прав на них через земельні торги, зазначена земельна ділянка на торги не виставлена, земельна ділянка не сформована, тому підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту їх землеустрою відсутні.
Згідно із ч.4 ст.136 ЗК України підготовку лотів до проведення земельних торгів забезпечує організатор земельних торгів.
Підготовка лотів до проведення земельних торгів включає: а) виготовлення, погодження та затвердження в установленому законодавством порядку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі зміни цільового призначення земельної ділянки та у разі, якщо межі земельної ділянки не встановлені в натурі (на місцевості); б) державну реєстрацію земельної ділянки; в) державну реєстрацію речового права на земельну ділянку; г) отримання витягу про нормативну грошову оцінку земельної ділянки відповідно до Закону України "Про оцінку земель" у разі продажу на земельних торгах права оренди на неї; ґ) проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки відповідно до Закону України "Про оцінку земель", крім випадків продажу на земельних торгах права оренди на неї; д) встановлення стартової ціни продажу земельної ділянки, яка щодо земель державної та комунальної власності не може бути нижчою за експертну грошову оцінку земельної ділянки; е) встановлення стартового розміру річної орендної плати, який щодо земель державної та комунальної власності не може бути меншим розміру орендної плати, визначеного Податковим кодексом України; є) встановлення стартової ціни продажу прав емфітевзису, суперфіцію земельної ділянки, яка щодо земель державної чи комунальної власності не може бути нижчою за ринкову вартість відповідного права, визначену шляхом проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок; ж) визначення виконавця земельних торгів, дати та місця проведення земельних торгів.
Частиною 1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.
Суд вважає, що відповідач зобовязаний або надати дозвіл позивачу на розроблення проекту землеустрою, або відмовити у наданні такого дозволу, але на законних підставах та з мотивованим обґрунтуванням підстав такої відмови.
Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області у спірних правовідносинах є суб'єктом владних повноважень, який Земельним кодексом України та законами України наділений повноваженнями вирішувати питання щодо розпорядження земель державної власності відповідно до закону. Вказані повноваження є дискреційними.
Враховуючи вищевикладене, з метою захисту порушеного права позивача, суд вважає за можливе зобовязати ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 та вирішити питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність площею 2 га для ведення особистого селянського господарства на території Криничуватської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області.
На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 205, 241 - 246, 250, 262 КАС України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області щодо неприйняття рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржено в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційної-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя Кучма К.С.