Справа № 520/439/19
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2019-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків

04 березня 2019 р. Справа №520/439/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Котеньова О.Г., розглянувши за правилами спрощеного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
1. До Харківського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:

1.1. визнати незаконним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 23.03.2017 № 36 про стягнення сум пенсії, виплачених надміру (стосовно належного ОСОБА_1 пенсійного забезпечення), яке викладено у листі Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 17.05.2018 № 3079/С-14;

1.2. скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 23.03.2017 року № 36 про стягнення сум пенсії, виплачених надміру у розмірі 14710,36 гри. (з належного мені пенсійного забезпечення), яке викладено у листі Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 17.05.2018 № 3079/С-14;

1.3. зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повернути ОСОБА_1 кошти, які були утримані з належного ОСОБА_1 пенсійного забезпечення в сумі 14710,36 грн;

1.4. зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії згідно з Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з моменту набуття ОСОБА_1 статусу «Учасник бойових дій» (з 23 червня 2016 року по 12 грудня 2016 року), які не були ОСОБА_1 виплачені у зв`язку з прийняттям незаконного рішення про припинення виплати належного ОСОБА_1 пенсійного забезпечення.

2. В обґрунтування позову зазначено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України Харківській області порушені його права, що передбачені Законами України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», що привело до утримання з пенсійного забезпечення позивача коштів в сумі 14710,36 грн. та невиплати йому підвищення до пенсії (передбаченого законодавством) з моменту набуття статусу «Учасник бойових дій», за період з 23.06.2016 по 12.12.2016.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ
3. На усунення недоліків позовної заяви, встановлених ухвалою суду від 21.01.2019, позивачем 30.01.2019 через канцелярію суду надано клопотання з додатками, з якого судом встановлено, що позивачем такі недоліки усунуто.

4. Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі. Відповідач не скористався процесуальним правом надати відзив на адміністративний позов у строк, визначений судом. Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2019 отримано за довіреністю 06.02.2019.

4.1. Відповідно до ч.1 ст.261 КАС України відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Згідно з ч.4 ст.159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

5. Справа розглядається у спрощеному провадженні у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі на підставі п.10 ч.1 ст.4, ч.4 ст.229, ст.263 КАС України.

ПОЗИЦІЯ СУДУ
6. ОСОБА_1 є пенсіонером Міністерства оборони України, перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області, отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", ветеран війни - учасник бойових дій, ветеран військової служби (пенсійне посвідчення серія НОМЕР_2 , видане 21.02.2012, пенсійна справа МО , посвідчення серія НОМЕР_3 , видане 23.06.2016, посвідчення серія НОМЕР_4 , видане 08.12.2011).

7. ОСОБА_1 02.06.2015 призваний Чугуївським об`єднаним районним військовим комісаріатом Харківської області до Збройних Сил України по мобілізації на особливий період (довідка Чугуївського об`єднаного районного військового комісаріату Харківської області №3137 від 05.06.2015), проходить військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_1 і уклав під час дії особливого періоду контракт на проходження військової служби в Збройних Силах України строком до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію відповідно до статті 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (довідка ІНФОРМАЦІЯ_2 №3961/ВОС від 24.11.2016).

8. Між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України в особі командира ВЧ НОМЕР_5 генерала-майора ОСОБА_2 укладено контракти про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України на посадах осіб офіцерського складу, ща набрали чинності з 13.06.2016 та 13.12.2016 відповідно.

9. Згідно з п. 3 контракту від 13.06.2016 цей контракт є строковим та укладається відповідно до строків, установлених законодавством, за погодженням сторін на 6 місяців. Згідно з п. 3 контракту від 13.12.2016 цей контракт є строковим та укладається відповідно до строків, установлених законодавством, за погодженням сторін строком до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію.

10. Позивач звернувся із заявою до начальника управління пенсійного забезпечення військовослужбовців у зв`язку із утриманням коштів із пенсійних виплат, за результатами розгляду якої відповідач листом №1857/С-14 від 02.10.2017 повідомив ОСОБА_1 , що у зв`язку з тим, що контракт від 13.06.2016 про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України не містить інформації щодо умов прийняття на військову службу, визначених у п. 3 ст. 2 Закону, та є строковим, підстави для виплати пенсії позивачу у період служби за цим контрактом відсутні.

11. На повторну заяву позивача від 26.01.2018 відповідачем надано аналогічну за змістом відповідь листом №3079/С-14 від 17.05.2018 та повідомлено, що виникла переплата пенсії за період з 13.0б.2016 по 12.12.2016 в сумі 14710,36 грн.

12. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області 23.03.2017 прийнято рішення №36 про стягнення сум пенсії, виплачених надміру, згідно з яким у період з 01.06.2016 по 31.12.2016 утворилась переплата пенсії позивача розмірі 14710,36 грн, також вказаним рішення вирішено здійснювати стягнення з пенсії позивача в розмірі 20 % пенсії щомісячно до повного погашення переплати.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА
13. Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

14. Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

14.1. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

15. Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

15.1. За приписами ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

15.2. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

16. У відповідності до ч. 3 ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийняття на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів та підрозділів цивільного захисту під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення виплата пенсій не припиняється.

17. У силу ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

18. За змістом ст. 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» для військовослужбовців строкової військової служби та військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, які під час дії особливого періоду вислужили не менше 11 місяців, осіб, звільнених з військової служби під час дії особливого періоду, які приймаються на військову службу за контрактом у період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або оголошення рішення про демобілізацію, строк військової служби в календарному обчисленні встановлюється шість місяців. Строк проходження військової служби для таких військовослужбовців може бути продовжено за новими контрактами на шість місяців або на строки, визначені ч. 4 цієї статті. У разі закінчення особливого періоду або оголошення рішення про демобілізацію дія таких контрактів припиняється достроково.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ, ВИСНОВКИ СУДУ
19. Терміни контрактів про проходження військової служби у Збройних Силах України, які передбачені поза межами дії особливого періоду, починаються з терміну 1 рік, а контракти терміном на 6 місяців передбачені лише в межах особливого періоду існування кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, який розпочався з моменту оголошення рішення про проведення мобілізації.

20. Всі контракти про проходження військової служби у Збройних Силах України, укладені терміном на 6 місяців є такими, що укладаються у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці і не існують поза межами особливого періоду, а отже на всіх осіб, які уклали такі контракти мають розповсюджуватись норми ч. 3 ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і виплата пенсійного забезпечення таким особам, якщо вони отримують пенсію за вказаним Законом, не має припинятись.

21. Суд зазначає, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень, протилежного не доведено, натомість факт порушення прав та інтересів позивача оскаржуваним рішенням №36 від 23.03.2017 знайшов підтвердження проведеним судовим розглядом.

21.1. Аргументи позивача, викладені у позовній заяві, є прийнятними.

22. Розглядаючи позовні вимоги про визнання рішення №36 від 23.03.2017 незаконним, слід вказати, що вимоги про визнання акта владного органу недійсним, незаконним, неправомірним тощо є різними словесними формами вираження одного й того самого способу захисту порушеного права позивача, а саме визнання акта протиправним. За своєю суттю правовий акт управління це державно-владне волевиявлення, що містить управлінське рішення із приписом, адресованим іншим суб`єктам права. Визнаючи акт протиправним, суд констатує відсутність у ньому цих сутнісних рис та його нездатність регулювати суспільні відносини. Разом із тим, з метою захисту прав та інтересів суб`єкта права суд встановлює правові наслідки протиправності акту, а саме його скасування.

23. З урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог стосовно визнання протиправним та скасування рішення відповідача №36 від 23.03.2017, зазначаючи при цьому, що листи відповідача від 02.10.2017 та від 17.05.2018 не є актами індивідуальної дії у розумінні приписів КАС України.

24. Щодо частини позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повернути ОСОБА_1 кошти, які були утримані з належного ОСОБА_1 пенсійного забезпечення в сумі 14710,36 грн та виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії згідно з Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з моменту набуття ОСОБА_1 статусу «Учасник бойових дій» (з 23 червня 2016 року по 12 грудня 2016 року), які не були ОСОБА_1 виплачені у зв`язку з прийняттям незаконного рішення про припинення виплати належного ОСОБА_1 пенсійного забезпечення, суд, керуючись принципом верховенства права, гарантованим ст.8 Конституції України та ст.6 КАС України, на підставі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

25. Суд враховує судову практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) констатував, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A №18).

26. Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні.

27. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява №58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

28. Задовольняючи позовні вимоги у цій частині, суд зважає на той факт, що відповідачем всупереч вимогам статті 77 КАС України не спростовано розмір суми пенсійних виплат, що утримані з належного позивачу пенсійного забезпечення, у тому числі і підвищення до пенсії згідно з Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з моменту набуття ОСОБА_1 статусу «Учасник бойових дій» (з 23 червня 2016 року по 12 грудня 2016 року).

29. У даному випадку задоволення позовних вимог щодо зобов`язання відповідача повернути утримані із пенсійного забезпечення кошти та відповідне підвищення визначеній судом особі є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

30. Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

31. Керуючись ст.ст.4-10, 19, 77, 139, 241-246, 250, 255, 262, 236 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

2. Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 23.03.2017 № 36 про стягнення сум пенсії, виплачених надміру (стосовно належного ОСОБА_1 пенсійного забезпечення).

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ) повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) кошти, які були утримані з належного ОСОБА_1 пенсійного забезпечення в сумі 14710 (чотирнадцять тисяч сімсот десять) грн 36 коп.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ) виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) підвищення до пенсії згідно з Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з моменту набуття ОСОБА_1 статусу «Учасник бойових дій» (з 23 червня 2016 року по 12 грудня 2016 року), які не були ОСОБА_1 виплачені у зв`язку з прийняттям рішення про припинення виплати належного ОСОБА_1 пенсійного забезпечення.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності редакцією Кодексу адміністративного судочинства України від 15.12.2017.

6. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

8. Рішення у повному обсязі виготовлено 04 березня 2019 року.

Суддя О.Г. Котеньов