Справа № 804/12610/15
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2019-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
секретаря судового засідання Скупейко І.М.
представника позивача ОСОБА_1
представника відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі матеріали адміністративної справиза позовом Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
ВСТАНОВИВ:
31 серпня 2015 р. Державна податкова інспекція у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області(далі - позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до фізичної особи ОСОБА_1 (далі - відповідач) з вимогами про стягнення з фізичної особи ОСОБА_1, код НОМЕР_1, податкового боргу з єдиного податку в розмірі 848,00грн.
В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві зазначено наступне.Відповідач з 11.06.2014 р. перебуває на податковому обліку у Державній податковій інспекції у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області. Ним була подана заява про застосування спрощеної системи оподаткування 2 групи, в якій відповідач просив застосувати до нього спрощену систему оподаткування з 16.06.2014 року. Розмір фіксованої ставки єдиного податку на календарний місяць розраховується з урахуванням мінімальної заробітної плати. Станом на 31.07.2015 р. ФОП ОСОБА_1 має податковий борг з єдиного податку у загальному розмірі 848,00грн., з якого: 482,10грн. недоїмки та 365,90грн. пені. Отже, податковий борг, що заявлений у даній справі до стягнення, виник внаслідок несплати по строку оплати самостійно задекларованої суми зобовязань згідно заяви від 16.06.2014 р. про застосування спрощеної системи оподаткування. На виконання ст. 59 Податкового кодексу України відповідачу виставлена податкова вимога №2980-25 від 21.10.2014 р. про сплату боргу. Проте, сума боргу самостійно не сплачена, у звязку з чим позивач просить позов задовольнити.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.02.2019 року провадження у справі поновлено; справу призначено до розгляду у судовому засіданні.
15.12.2017 року набрали чинності зміни до Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), внесені Законом України від 03.10.2017 №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів (Розділи 1-3)».
Пунктом 10 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне продовжити розгляд справи за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Представник позивача в судове засіданняне зявився з урахуванням належного повідомлення про судове засідання. Про причини не явки суд не повідомлено.
Відповідач та його представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували. В обґрунтування своєї позиції зазначали, що податкового боргу у відповідача не існує, відповідач ніколи не здійснював господарської діяльності як підприємець та здійснив все можливі дії, які від нього залежать, для того, щоб довести цей факт. Проте, з моменту звернення до правоохоронних органів з приводу крадіжки його особистих речей (паспорту, ідентифікаційного коду, технічного паспорта на автомобіль тощо) відомостей щодо розслідування по факту крадіжки особистих речей ОСОБА_1 з Жовтневого РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області і до сьогодення не має. Крім того, зазначили, що податкової вимоги від позивача відповідач не отримував.
Заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Згідно з витягом з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 зареєстрований 11.06.2014 року як фізична особа-підприємець, номер запису 2 224 000 0000 094159; 12.06.2014 р. взятий на облік у ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів; основний вид діяльності: код КВЕД 46.19 діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту.
З 13.10.2014 р. в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формуваньщодо відповідача містить запис стан субєкта «припинено».
Згідно з витягом з бази данихДержавної податкової інспекції у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (а.с.12) 16 червня 2014 р. відповідач звернувся із заявою про застосування спрощеної системи оподаткування (дата початку застосування ставки 01.07.2014 р., дата анулювання 01.07.2015 р.)
Згідно з витягом з Інтеграційної картки платника податків ОСОБА_1 (код НОМЕР_1), наданого позивачем до позову (а.с.13-15), відповідач має податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб (код платежу 18050401) 848грн., який виник за період 31.12.2014 р. по 31.07.2015 р.
21 жовтня 2014 року контролюючим органом виставлена податкова вимога №2980-25 на суму 482,10грн. (а.с. 11).
Згідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі по тексту ПК України).
Згідно п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.
Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.
Згідно із п. 291.1- п. 291.4 статті 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.
Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.
Суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку, зокрема:
2) друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв:не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб;обсяг доходу не перевищує 1000000 гривень.
Згідно п. 294.1- п. 294.3 ст. 294 Податкового кодексу України, податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку першої та другої груп є календарний рік.
Податковий (звітний) період починається з першого числа першого місяця податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем останнього місяця податкового (звітного) періоду.
Для суб'єктів господарювання, які перейшли на сплату єдиного податку із сплати інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом, перший податковий (звітний) період починається з першого числа місяця, що настає за наступним податковим (звітним) кварталом, у якому особу зареєстровано платником єдиного податку, і закінчується останнім календарним днем останнього місяця такого періоду.
Для зареєстрованих в установленому порядку фізичних осіб - підприємців, які до закінчення місяця, в якому відбулася державна реєстрація, подали заяву щодо обрання спрощеної системи оподаткування та ставки єдиного податку, встановленої для першої або другої групи, перший податковий (звітний) період починається з першого числа місяця, наступного за місяцем, у якому особу зареєстровано платником єдиного податку.
Відповідно до п. 295.1 п. 295.2 ст. 295 Податкового кодексу України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.
Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.
Нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.
Згідно з п. 293.2. ст. 293 ПК України фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць:
- для другої групи платників єдиного податку - у межах від 2 до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.
Згідно з п.п. 298.1.1 п. 298.1 ст. 298 Податкового кодексу України для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування суб'єкт господарювання подає до контролюючого органу заяву.
Відповідно до п.п.298.1.2. п. 298.1 ст. 298 Податкового кодексу України зареєстровані в установленому порядку фізичні особи - підприємці, які до закінчення місяця, в якому відбулася державна реєстрація, подали заяву щодо обрання спрощеної системи оподаткування та ставки єдиного податку, встановленої для першої або другої групи, вважаються платниками єдиного податку з першого числа місяця, наступного за місяцем, у якому відбулася державна реєстрація.
Згідно з п. 14.1.175 ст.14 Податкового кодексу України податковим боргом вважається сума узгодженого грошового зобовязання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Статтею 59 Податкового кодексу України, у редакції, чинній на момент спірних відносин)у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.
Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.
Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Згідно з положенням п.41.1, 41.2 ст.41 Податкового кодексу України контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.
У складі контролюючих органів діють підрозділи податкової міліції.
Органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративногосудочинстваУкраїникожна сторона повинна довести ті обставини, на якихґрунтуютьсяїївимоги та заперечення, крімвипадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу.
Оцінюючи усі докази, досліджені судом у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Позивач в обґрунтування позовних вимог та наявності за відповідачем податкового боргу зазначив, що відповідач є платником єдиного податку (ІІ група) з липня 2014 р. на підставі заяви щодо обрання спрощеної системи оподаткування від 16.06.2014 р., тому зобовязаний сплачувати єдиний податок, розмір якого фіксований, розрахований згідно із мінімальною заробітною платою.
Відповідач проти цього факту заперечував та зазначив, що ніколи не здійснював підприємницької діяльності, не реєструвався як фізична особа-підприємець та не подавав жодної заяви про обрання способу оподаткування.
В ході судового розгляду справи позивачем суду не надано належних доказів щодо підстав проведення реєстрації відповідача платником єдиного податку ІІ групи, не зазначено способу звернення відповідача з відповідною заявою в розумінні п.п. 298.1.1 п. 298.1 ст. 298 Податкового кодексу України.
Відтак, у суду відсутні процесуальні можливості встановити факт реєстрації відповідача платником єдиного податку ІІ групи і, відповідно, обовязку останнього щодо сплати єдиного податку у розмірі та у строки, визначені ст.ст. 293, 295 Податкового кодексу України
Окрім того, матеріали справи не містять доказів направлення відповідачу податкової вимоги №2980-25 від 21.10.2014 р.
За таких обставин, позивачем, як субєктом владних повноважень, не доведено наявності за відповідачем податкового боргу в розмірі, заявленому до стягнення, не вчинено всіх передбачених законодавством дій, що передують стягненню.
Натомість, відповідачем вчинено усіх можливих дій для доведення суду відсутності податкового боргу.
Згідно із заявою ОСОБА_1 від 23.09.2015 р., адресованої заступнику начальника Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, відповідач просив провести заходи реагування та притягнути осіб, винних у здійсненні фіктивного підприємництва з незаконним використанням персональних даних (а.с. 34).
На даний час відомості щодо результатів розслідування факту крадіжки, а також щодо вжиття відповідних заходів правового характеру по заяві ОСОБА_1, відсутні.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 244, 245, 255, 295 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні адміністративного позову Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 05 березня 2019 року.

Суддя ОСОБА_3