Справа № 540/2415/18
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2019-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/2415/18
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" ОСОБА_2 про визнання рішення та бездіяльності протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернулася до суду із адміністративним позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач-1), Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" ОСОБА_2 (далі - відповідач-2), в якому просить:

- визнати протиправним рішення відповідача-2 про нікчемність договору № 001-21981-160215 банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" у гривні, укладеного 16.02.2015 року між ПАТ "Дельта Банк" та ОСОБА_1;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача-2 щодо не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на підставі договору № 001-21981-160215 банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" у гривні, укладеного 16.02.2015 року між ПАТ "Дельта Банк" та ОСОБА_1;

- зобов'язати відповідача-2 скласти та затвердити зміни та доповнення до Загального реєстру вкладників АТ "Дельта Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а саме: включити до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1 на підставі договору № 001-21981-160215 банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" у гривні, укладеного 16.02.2015 року між ПАТ "Дельта Банк" та ОСОБА_1

Ухвалою від 30.11.2018 року позовна заява залишена без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою від 11.01.2019 року у справі відкрите спрощене позовне провадження, учасникам наданий строк для подання заяв по суті справи, витребувані додаткові докази, судове засідання призначене на 07.02.2019 року о 11:00 год.

Ухвалою від 07.02.2019 року судове засідання відкладене на 01.03.2019 року об 11:00 год., витребувані додаткові докази по справі.

Ухвалою від 01.03.2019 року відмовлено Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у задоволенні клопотання про здійснення подальшого розгляду справи в порядку загального.

Ухвалою від 07.03.2019 року відмовлено Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач-1 визнав нікчемним договір банківського вкладу від 16.02.2015 року, укладеного з ОСОБА_1, та не включив позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Дельта Банк" за рахунок Фонду, що призвело до порушення прав останньої на відшкодування коштів. Позивач зазначає, що відповідачем не визначено конкретної підстави нікчемності правочину, що передбачені у ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", не наведено підстав для визнання нікчемним переказу (трансакції) грошових коштів у розмірі 100 000,00 грн. на її рахунок та не надано доказів, які б свідчили, що зазначений правочин порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави. Також зазначає, що не існує жодного судового рішення про визнання недійсним договору банківського вкладу (депозиту) та переказу (трансакції) коштів на рахунок позивача, відтак відсутні правові підстави для не включення ОСОБА_1 до зазначеного переліку вкладників ПАТ "Дельта Банк". Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача-2 щодо невключення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів, а тому звернулася до суду за захистом порушеного права. Просить позов задовольнити у повному обсязі.

Будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, позивач у судове засідання не зявилася, не повідомивши про причини неявки та не надіславши заяви про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач-1 - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не забезпечив явку представника у судове засідання, причини неявки суду не повідомив. 11.02.2019 року відповідач-1 надіслав до суду відзив на позов, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, з огляду на наступне. Кошти за вкладами, строк дії яких закінчився, та за договорами банківського рахунку, виплачуються в межах граничної суми відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб за визначеною Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" процедурою. Відповідач-1 зазначає, що до переданого до Фонду Уповноваженою особою Переліку вкладників позивач включений на суму 82 736,71 гри, яка відповідно і включена до Загального реєстру Фондом гарантування, яку позивач отримав 08.10.2015 року у банкові-агенті АТ "ОЩАДБАНК". На сьогоднішній день до Фонду гарантування не надходило додаткової інформації від Уповноваженої особи щодо позивача. Крім того, відповідач-1 повідомляє, що після запровадження процедури тимчасової адміністрації банку на Фонд або його уповноважену особу покладається обов'язок вжити заходів щодо забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та збитків банку, передбачених ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який реалізується шляхом забезпечення проведення Фондом протягом дії тимчасової адміністрації перевірки правочинів на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними. При цьому Фонд чи його уповноважена особа можуть віднести до нікчемних як договір банківського вкладу, так і правочини, пов'язані із залученням коштів на банківський рахунок вкладника. У даному випадку договір банківського вкладу (депозиту) позивача від 16.02.2015 року укладено під час дії обмежень відповідно до постанови Правління НБУ № 692/БТ від 30.10.2014 року "Про віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії проблемних", а також кошти на банківський рахунок позивача фактично переведені від іншого кредитора банку - третьої особи відповідно до платіжного доручення для фізичної особи. Отже, укладений позивачем 16.02.2015 року договір строкового банківського вкладу (депозиту) є нікчемним з підстав, встановлених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а саме: банк уклав правочини (у т.ч. договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку. При цьому така перевага полягала у можливості отримати відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування через третіх осіб. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

07.02.2019 року відповідач-2 надіслав до суду відзив на позов, в якому не погоджується із позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими, безпідставними та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи та нормам чинного законодавства, посилаючись на наступне. Комісією з перевірки договорів за вкладними операціями АТ "Дельта Банк" було здійснено перевірку договорів (правочинів) за вкладними операціями на предмет виявлення договорів, що є нікчемними з підстав, визначених ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". За результатами перевірки виявлено ознаки нікчемності правочинів, що були укладені між ОСОБА_3 та фізичними особами-клієнтами після 16.01.2015 року включно. Дії певних клієнтів щодо перерахування з власних поточних рахунків коштів на вкладні (депозитні) рахунки інших фізичних осіб, відкриті в АТ "Дельта Банк" обумовлені тим, що сума грошових коштів на рахунках клієнтів на момент здійснення операції перевищувала суму граничного розміру відшкодування грошових коштів Фондом. У поєднанні з незадовільним станом платіжної дисципліни АТ "Дельта Банк" для останніх існували ризики незадоволення кредиторських вимог в результаті ліквідації ОСОБА_3 та реалізації його майна. Вказані особи ініціювали перерахування з власних поточних та вкладних рахунків на вклади (депозити) певної кількості інших фізичних осіб грошових коштів у розмірі, який є необхідним для подальшого відшкодування коштів Фондом ініціатору переказу та/або отримувачу переказу. Зазначені операції з перерахування грошових коштів були здійснені в період дії постанови Національного банку України № 692/БТ від 30.10.2014 року "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії проблемних", згідно якої Банк віднесено до категорії неплатоспроможних на строк 180 днів та запроваджено обмеження в його діяльності, зокрема, заборонено проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом. Як зазначено в рішенні Виконавчої дирекції Фонду (протокол № 174/15 від 27.07.2015 року) керівників структурних підрозділів було повідомлено про обмеження на здійснення певних операцій, встановлені вищезазначеною постановою лише 15.01.2015 року, а тому перевірка здійснена щодо договорів укладених з 16.01.2015 року. Також зі змісту заперечень Уповноваженої особи Фонду слідує, що перерахування коштів на депозитний валютний рахунок іншою особою суперечить умовам договору банківського вкладу, а також вимогам Інструкції про проведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління НБУ від 01.06.2011 року № 174, Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній га іноземних валютах, затвердженої постановою Правління НБУ від 12.11.2003 року № 492, Порядку надходження коштів в іноземній валюті на поточні рахунки фізичних осіб в межах України, затвердженого постановою Правління НБУ від 16.09.2013 року № 365, Правилам банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ "Дельта Банк". Просить відмовити в задоволенні позову. Відповідно до п. 5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ "Дельта Банк" (які є типовими) забороняється зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для вкладника від третьої особи. Втім, у порушення вказаних вимог законодавства та власних Правил, ОСОБА_3 були здійснені операції щодо перерахування коштів між рахунками різних клієнтів з подальшим зарахування коштів на депозитні рахунки третіх осіб, за що в подальшому до ЄРДР внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за фактом неналежного виконання зобовязань, що призвело до збільшення навантаження на відповідача-2 у вигляді повернення коштів. Отже, ОСОБА_1 встановлені індивідуальні умови, завдяки яким остання отримала окремі переваги в порівнянні з іншими вкладниками, а саме: можливість штучного зобовязання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на відшкодування грошових коштів в межах гарантійного розміру 200000 грн. за рахунок держави в істотній перевазі порівняно з іншими кредиторами. Відповідно до ст. 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом, зокрема, за вкладами у банку, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку проценти за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку (п. 7 ч. 4 ст. 26 Закону). Відповідач-2 зазначає, що договори банківського вкладу, укладені після 16.01.2015 року у тому числі 16.02.2015 року № 001-21981-160215, визнані нікчемними з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та застосовано наслідки нікчемності правочинів, а саме: кошти з депозитного рахунку ОСОБА_1 № 0530 повернуті на рахунок 3-ої особи - ініціатора переводів ОСОБА_4 № 3946, що підтверджується випискою по рахунку ОСОБА_4 № 3946. Таким чином, станом на дату подання до суду позовної заяви позивач не мала і не має на даний час коштів на відкритому на її імя депозитному рахунку, а тому не може документально підтвердити свої вимоги як кредитор ОСОБА_3. Натомість, 3-я особа - ОСОБА_4 подав заяву про включення його до реєстру кредиторів які мають право на отримання коштів за наслідками проведення процедури ліквідації АТ "Дельта Банк" в 4 чергу погашення вимог кредиторів. Тобто, як ОСОБА_1, так і ОСОБА_4 вимагають повернення одних і тих самих коштів, але при цьому позивач не може довести свої вимоги, оскільки не має на своєму депозитному рахунку коштів, гарантовану виплату за які вимагає, натомість ОСОБА_4 може довести свої вимоги і задовольнити їх як кредитор ОСОБА_3 в процесі ведення процедури ліквідації. За наведених обставин відповідач-2 просить відмовити в задоволенні позову та наполягає на розгляді справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч. 5 ст. 205 КАС України у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів.

Таким чином, оскільки відповідач-2 наполягає на розгляді справи по суті, суд розглядає справу на підставі наявних у ній доказів в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступні обставини.

16.02.2015 року між ОСОБА_1 та публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" укладено договір банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" у гривнях № 001-21981-160215 (далі - Договір), предметом якого є розміщення вкладу в сумі 100000,00 грн. на строк до 17.05.2015 року із виплатою 13 % річних.

За вказаним договором Банк відкрив позивачу вкладний (депозитний) рахунок №0530.

16.02.2015 року з р/р № 0065 ОСОБА_4 на відкритий на ім'я ОСОБА_1 № 0530 перераховано 100000,00 грн. Тобто, на рахунок позивача перераховані кошти в сумі 100000,00 грн., що підтверджується виписками по особовим рахункам.

Постановою правління Національного банку України від 02.03.2015 року № 150 прийнято рішення про віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015 року № 50 "Про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ "Дельта Банк" з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Дельта Банк" ОСОБА_2.

Рішенням № 147 від 03.08.2015 року виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб продовжила строк на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "Дельта Банк" до 02.10.2015 року.

За наслідками засідання комісії перевірки правочинів за вкладними операціями ПАТ "Дельта Банк", оформленого протоколом від 15.09.2015 року, та відповідно до наказу Уповноваженої особи Фонду від 16.09.2015 року № 813 застосовано наслідки нікчемності договорів банківського вкладу, за якими здійснено перерахування коштів на вклади як третім особам, так і власникам депозитних рахунків з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 року № 4452-VI (далі - Закон № 4452-VI).

17.09.2015 року з вкладного рахунку позивача № 0530 на рахунок ОСОБА_4 № 3946 перераховано суму коштів у розмірі 100000,00 грн., з зазначенням призначення платежу: "повернення коштів внаслідок застосування наслідків нікчемності договору банківського вкладу № 001-21981-160215 від 16.02.2015 згідно наказу від 16.09.2015 року № 813 за операцією від 16.02.2015 року, ID 740038088".

23.09.2015 року АТ "Дельта Банк" надіслав ОСОБА_1 лист № 8821/2588, яким повідомив про нікчемність укладеного нею договору банківського вкладу від 16.02.2015 року № 001-21981-160215 на підставі п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI.

Відповідач-2 надав суду Список згрупованих рекомендованих листів, поданих у відділення звязку Київ-150, відповідно до якого АТ "Дельта Банк" направив ОСОБА_1 рекомендовану кореспонденцію за адресою: 75100, АДРЕСА_1 (номер у реєстрі 2588).

Також суд зазначає, що 17.09.2015 року, відповідно до виписки по рахунку ОСОБА_4 № 3946, останньому перераховано від ОСОБА_5 кошти у розмірі 100000,00 грн., з зазначенням призначення платежу: повернення коштів внаслідок застосування наслідків нікчемності договору банківського вкладу № 001-21981-170215 від 17.02.2015 року згідно наказу від 16.09.2015 року № 813 за операцією від 17.02.2015 року, ID 741233578.

Таким чином, судом встановлено, що на момент подання до суду позовної заяви ОСОБА_1 не мала та на даний час не має кошів на відкритому на її імя депозитному рахунку № 0530.

02.10.2015 року Правління Національного банку України ухвалило постанову № 664 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Дельта Банк". На підставі цієї постанови виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ухвалила рішення № 181 від 02.10.2015 року "Про початок процедури ліквідації АТ "Дельта Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку", відповідно до якої уповноваженою особою Фонду на здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" призначено ОСОБА_2, якому делеговано всі повноваження ліквідатора цього банку. З прийняттям цього рішення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб розпочав виплату вкладникам їхніх вкладів у межах гарантованої суми відшкодування.

Рішенням від 20.02.2017 року № 619 "Про продовження строків здійснення процедури ліквідації АТ "Дельта Банк" та делегування повноважень ліквідатора" продовжено строки здійснення процедури ліквідації АТ "Дельта Банк" на два роки до 04.10.2019 роки включно.

Судом також встановлено, що відповідно до довідки представника АТ "Дельта Банк" про виплати гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_4 08.10.2015 року отримав через Ощадбанк кошти з р/р № 3946 у розмірі 200000,00 грн.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до витягу з реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ "Дельта Банк" ОСОБА_4 стоїть у черзі на виплату коштів, зокрема, за р/р № 3946 6041,10 грн. (код валюти 980) з пріоритетом виплати "4"; за р/р №6673 16224,77 (код валюти 980) з пріоритетом виплати "4"; за р/р №6673 200000,00 (код валюти 980) з пріоритетом виплати "4".

Відтак, суд вважає, що оскільки 17.09.2015 року грошові кошти з рахунку позивача були повернуті на рахунок ОСОБА_4 № 3946, з якого вони 08.10.2015 року були видані останньому через банк-партнер "Ощадбанк", то ОСОБА_1 фактично предявляє вимоги на кошти, які вже виплачені ОСОБА_4, з рахунків якого 16.02.2015 року було здійснене їх зарахування.

Надаючи оцінку обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_1, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 року № 4452-VI (далі - Закон № 4452-VI).

Положення Закону № 4452-VI суд застосовує в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно зі статтею 4 Закону № 4452-VI основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд здійснює функції в межах своїх повноважень, визначених цим Законом, іншими актами законодавства.

При цьому, на виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (пп. 4 ч. 2 ст. 4 Закону № 4452-VI).

Частиною 1 ст. 3 Закону № 4452-VI визначено, що Фонд є установою, яка виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 4452-VI виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду та згідно із ч. 3 ст. 12 має повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами, зокрема, визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.

За приписами ч. 1 ст. 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом і кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Статтею 38 Закону № 4452-VI визначено заходи щодо забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та збитків банку.

Відповідно ч. 1 ст. 38 Закону № 4452-VI фонд зобов'язаний забезпечити збереження активів та документації банку.

Протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті (ч. 2 ст. 38 Закону № 4452-VI).

Згідно із ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобовязання без встановлення обовязку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобовязання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобовязань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобовязаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобовязання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з повязаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України. 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, повязаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів (п. 1 ч. 4 ст. 38 Закону № 4452-VI).

Відповідно до п. 5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб ПАТ "Дельта Банк", затверджених Радою Директорів 20.03.2013 року зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для вкладника від третьої особи не допускається. ОСОБА_3 зобовязаний здійснювати свою діяльність у відповідності з вимогами законодавства та на однакових (заздалегідь встановлених) для усіх правилах обслуговування.

Відповідач-2 відмічає, що перерахування коштів на депозитний валютний рахунок третьою особою суперечить Інструкції про проведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління НБУ від 01.06.2011 року № 174, Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній га іноземних валютах, затвердженої постановою Правління НБУ від 12.11.2003 року № 492, Порядку надходження коштів в іноземній валюті на поточні рахунки фізичних осіб в межах України, затвердженого постановою Правління НБУ від 16.09.2013 року № 365, Правилам банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ "Дельта Банк".

Втім, зазначені твердження спростовуються цими ж нормативними актами.

Так, пунктом 10.12 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній га іноземних валютах, затвердженої постановою Правління НБУ від 12.11.2003 року № 492 (далі-Інструкція) передбачено, що на вкладний (депозитний) рахунок фізичної особи можуть зараховуватися кошти, які надійшли на ім'я власника рахунку від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. У цьому разі вважається, що власник рахунку погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про свій вкладний (депозитний) рахунок. Пунктом 10.19 Інструкції закріплено, що на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті фізичної особи - резидента зараховуються, зокрема кошти, перераховані з поточного рахунку іншої фізичної особи, якщо це передбачено договором банківського вкладу.

Інші Інструкції, затверджені постановами Правління НБУ № 174, № 365 з огляду на їх предмет регулювання, в даному випадку застосуванню до спірних правовідносин не підлягають.

Варто відмітити, що позивач не укладала з АТ "Дельта Банк" жодних додаткових угод до договору від 16.02.2015 року № 001-21981-160215, укладеного між ПАТ "Дельта Банк" та ОСОБА_1, в яких би передбачався, зокрема, такий спосіб перерахування коштів на поточний рахунок, відкритий на ім'я позивача, як з поточного рахунку іншої фізичної особи.

Разом з тим, п. 1.8 договору банківського вкладу від 16.02.2015 року № 001-21981-160215 передбачено, що зарахування владу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в ОСОБА_3, або готівкою через касу ОСОБА_3 в день укладання сторонами 2 цього договору.

Таким чином, суд погоджується з доводом відповідача-2 про здійснення позивачем зарахування коштів на умовах, які передбачають особливі переваги, оскільки такий спосіб, як зарахування коштів з рахунків третіх осіб, не передбачений додатковою угодою до договору банківського вкладу та Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній га іноземних валютах, затвердженої постановою Правління НБУ від 12.11.2003 року № 492.

Відтак, умови Договору можуть вважатися індивідуальними та такими, що передбачають надання позивачу переваг (пільг), прямо не встановлених законодавством чи внутрішніми документами банку, тобто є підставою нікчемності правочину, встановленою п. 6 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI.

Щодо положень постанови Правління Національного банку України від 30.10.2014 року № 692/БТ про недопущення проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, варто зазначити наступне.

Відповідачем-2 не надано доказів того, що постанова Національного банку України від 30.10.2014 року № 692/БТ "Про віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії проблемних", яка є банківською таємницею, доведена до відома населення, в тому числі і до позивача, у порядку, встановленому законом.

Так, ПАТ "Дельта Банк" віднесений до категорії неплатоспроможних на підставі постанови Правління НБУ від 02.03.2015 року, тоді як депозитний договір з позивачем був укладений 16.02.2015 року, тобто за місяць до віднесення банку до категорії неплатоспроможних, а згідно з пунктом 7 частини 3 статті 38 Закону № 4452-VI правочин уже має бути вчинений неплатоспроможним банком.

Крім того, постанова Правління Національного банку України від 30.10.2014 року №692/БТ стосується встановлення вимог та обмежень щодо діяльності самого банку, а не його клієнтів, а також не містить прямих заборон, право накладання яких визначені статтею 75 Закону України "Про банки і банківську діяльність" для Національного банку України.

Відповідно до ст. 75 Закону України "Про банки і банківську діяльність" постанова НБУ від 30.10.2014 року № 692/БТ є банківською таємницею, а отже учасники спірної транзакції, не могли знати про віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії проблемних.

Таким чином, відповідачем-2 не надано належних доказів, які б свідчили, що зазначений правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави та/або про визнання в судовому порядку недійсними договору від 16.02.2015 року №001-21981-160215, та про існування відповідних судових рішень.

Суд зазначає, що на позивача у цій справі поширюється конституційний принцип "для особи приватного права дозволено все, що не заборонено законом", який закріплений в ч. 1 ст. 19 Конституції України та сформульований наступним чином: правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

У свою чергу, застосовуючи ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI Фонд або його уповноважена особа, зобов'язані дотримуватися положень частини другої статті 19 Конституції України відповідно до якої, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Дотримуючись вимог статті 38 Закону 4452-VI відповідач-2, фактично, позбавлений дискреційних повноважень, під якими слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Тобто, дискреційними є право суб'єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 Закону № 4452-VI Фонд, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Системний аналіз наведених вище правових норм дає підстави для висновку про те, що при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не на підставі рішення уповноваженої особи Фонду - наказу.

Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (ч. 2 ст. 215 ЦК України та ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI) незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і прийняте відповідне рішення. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. При цьому, перелік передбачених частиною третьою статті 38 Закону № 4452-VI підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. Положення статті 228 ЦК України не можуть бути застосовані уповноваженою особою Фонду при вирішення питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI.

Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписано уповноваженою особою Фонду особою, що здійснює повноваження органу управління банку. Тому факт того, що наказ уповноваженої особи Фонду не був оскаржений позивачем і є чинним, жодним чином не впливає на нікчемність правочину.

Спеціальна підстава для визнання нікчемними договорів, які відповідають, умовній категорії "договори дроблення", з'явилася 12.08.2015 року одночасно з набранням чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку" від 16.07.2015 року № 629-VIII.

За таких обставин суд не погоджується із доводами відповідача-2 про те, що Договір банківського вкладу (депозиту) від 16.02.2015 року № 001-21981-160215, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ "Дельта Банк", має ознаки нікчемності, та є таким, що порушує публічний порядок.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові ОСОБА_6 Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 826/1476/15 та постанові Верховного Суду у складі суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 826/24930/15.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині визнання протиправним рішення Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" ОСОБА_2 про нікчемність договору № 001-21981-160215 банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" у гривні, укладеного 16.02.2015 року між ПАТ "Дельта Банк" та ОСОБА_1

Разом з тим, оцінюючи законність решти позовних вимог, заявлених позивачем, суд звертає увагу на наступне.

Як встановлено судом, 16.02.2015 року з рахунку № 0065, що належить ОСОБА_4 перераховано 100000,00 грн. на рахунок ОСОБА_1 № 0530, який відкритий на виконання договору банківського вкладу від 16.02.2015 року № 001-21981-160215.

17.09.2015 року з вкладного рахунку позивача № 0530 на рахунок ОСОБА_4 № 3946 перерахована сума коштів у розмірі 100000,00 грн., з зазначенням призначення платежу: "повернення коштів внаслідок застосування наслідків нікчемності договору банківського вкладу № 001-21981-160215 від 16.02.2015 згідно наказу від 16.09.2015 року № 813 за операцією від 16.02.2015 року, ID 740038088".

08.10.2015 року ОСОБА_4 отримав через Ощадбанк кошти з р/р № 3946 у розмірі 200000,00 грн. (що складається з суми депозитного вкладу ОСОБА_1, повернутої внаслідок застосування наслідків нікчемності договору банківського вкладу № 001-21981-160215 від 16.02.2015 року та суми депозитного вкладу ОСОБА_5, повернутої внаслідок застосування наслідків нікчемності договору банківського вкладу № 001-21981-170215 від 17.02.2015 року.

Решта коштів, у сумі 6041,10 грн., які залишилися на р/р ОСОБА_4 №3946 включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ "Дельта Банк" стоїть у черзі на виплату коштів, з пріоритетом виплати "4".

Тобто, грошові кошти, на які претендує ОСОБА_1, вже повернуті та виплачені ОСОБА_4, тобто особі, з рахунку якої дані кошти були зараховані позивачу на виконання договору банківського вкладу від 16.02.2015 року № 001-21981-160215.

Відтак, суд відмовляє ОСОБА_1 у задоволенні позовної вимоги про зобов'язання відповідача-2 включити позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Разом з тим, відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльності відповідача-2 щодо не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки ні ОСОБА_1 не має кошів на відкритому на її імя депозитному рахунку, ні ОСОБА_4, на рахунок якого повернуті зазначені кошти після застосування наслідків нікчемності правочину, цих коштів не має.

За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позивних вимог ОСОБА_1

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частинами 1, 2 статті 77 КАС України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання цих вимог відповідачем-2 як суб'єктом владних повноважень, не надано суду належних доказів наявності підстав для визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) від 16.02.2015 року № 001-21981-170215.

У свою чергу позивачем не надано суду належних доказів, які б спростували доводи відповідачів про правомірність їх дій щодо невключення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

За правилами статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись ст. ст. 77, 139, 194, 205, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" ОСОБА_2 (01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-б), яке оформлене наказом від 16.09.2015 року № 813 в частині визнання нікчемним банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" у гривні від 16.02.2015 року № 001-21981-160215, що укладений між публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1, 75100, АДРЕСА_2), та застосування до них наслідків нікчемності правочину (договору).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" ОСОБА_2 (01014, м. Київ, 01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-б) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1, 75100, АДРЕСА_3) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кисильова О.Й.

кат. 108110000