Справа № 813/1988/18
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/1856/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Попка Я.С., Сеника Р.П.

з участю секретаря судового засідання Коваль Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року, ухвалене суддею Качур Р.П. у м. Львові о 17 год. 54 хв. у справі № 813/1988/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу, висновку, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до суду у якому просить суд: визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області № 968 від 16.03.2018 року «Про накладення дисциплінарних стягнень на працівників Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області» в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 та висновок службового розслідування в цій частині; визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області № 239 о/с від 12.04.2018 року «По особовому складу» в частині звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1; поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника 1-го відділення (з розслідування тяжких та особливо тяжких злочинів) слідчого відділу Дрогобицького відділу поліції ГУ НП у Львівській області з 12.04.2018 року та стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги мотивовано тим, що наказ відповідача про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби в поліції виданий на підставі припущень і не містить достатніх підстав для притягнення позивача до найсуворішого виду дисциплінарної відповідальності - звільнення зі служби в поліції. Звільнення позивача з посади суперечить принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст.62 Конституції України, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив позивач, ОСОБА_1, який просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, ОСОБА_1 посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та виходить з мотивів аналогічних тим, які наведені в позовній заяві.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено те, що відповідно до наказу начальника Головного управління Національної поліції у Львівській області «По особовому складу» № 464о/с від 08.06.2017 року, ОСОБА_1 призначено на посаду заступника начальника 1-го відділення (з розслідування тяжких та особливо тяжких злочинів) слідчого відділу Дрогобицького відділу поліції ГУ НП у Львівській області, звільнивши з посади старшого слідчого 1-го відділення (з розслідування тяжких та особливо тяжких злочинів) слідчого відділу Дрогобицького відділу поліції ГУ НП у Львівській області з 08.06.2017 року.

Згідно з висновком службового розслідування від 28.02.2018 року, проведеного на підставі наказу ГУ НП у Львівській області від 12.02.2018 року № 486, за фактом грубого порушення службової дисципліни заступником начальника 1-го відділення (з розслідування тяжких та особливо тяжких злочинів) слідчого відділу Дрогобицького відділу поліції ГУ НП у Львівській області капітаном поліції ОСОБА_1 та відкриття прокуратурою Львівської області кримінального провадження № 0000046, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, - за грубе порушення службової дисципліни, самоусунення від виконання функціональних обов'язків та основних обов'язків поліцейського, передбачених ст. 18 Закону України «Про національну поліцію», щодо неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, на заступника начальника 1-го відділення (з розслідування тяжких та особливо тяжких злочинів) слідчого відділу Дрогобицького відділу поліції ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 рекомендовано накласти дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби в поліції.

Відповідно до наказу начальника Головного управління Національної поліції у Львівській області «Про накладення дисциплінарних стягнень на працівників Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області» № 968 від 16.03.2018 року, за грубе порушення службової дисципліни, самоусунення від виконання функціональних обов'язків та основних обов'язків поліцейського, передбачених ст.18 Закону України «Про національну поліцію», щодо неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, на заступника начальника 1-го відділення (з розслідування тяжких та особливо тяжких злочинів) слідчого відділу Дрогобицького відділу поліції ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби в поліції.

Наказом начальника Головного управління Національної поліції у Львівській області «По особовому складу» № 239о/с від 12.04.2018 року, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби), звільнено зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, встановлені у висновку службового розслідування від 28.02.2018 року, а саме, про допущення позивачем грубих порушень службової дисципліни, Присяги працівника поліції, ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», що виразилось в самоусуненні від виконання функціональних обов'язків та основних обов'язків поліцейського, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, а службове розслідування проведено відповідно до вимог законодавства України.

Апеляційний суд не погоджується із вказаним висновком з огляду на наступні обставини.

Проходження служби в органах Національної поліції регламентується спеціальним законодавством - Законом України «Про Національну поліцію», Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України (далі - Дисциплінарний статут), затвердженим Законом України від 22.02.2006 р. № 3460-ІV.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про Національну поліцію» національна поліція - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через МВС України згідно із законом.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про Національну поліцію» завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності.

Згідно з ст.17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до ч.1 ст.18 цього Закону поліцейський зобов'язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров'я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв'язку з виконанням службових обов'язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно з положеннями ч.1 ст.19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до Закону.

Відповідно до ст.60 цього ж Закону проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень, встановлені Дисциплінарним статутом.

Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Статтею 2 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до ст.5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового i начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність.

Згідно зі ст.7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового i начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів i наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Відповідно до ст.12 Дисциплінарного статуту на ocіб рядового i начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ, згідно з цим Статутом. Звільнення з служби осіб рядового i начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни, як вид дисциплінарного стягнення передбачено пунктом 6 частини першої статті 12 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» та відповідно до статті 14 цього Закону є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Стаття 14 Дисциплінарного статуту передбачає, що про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. у разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

З метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Порядок проведення службових розслідувань визначений Інструкцією про Порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженою Наказом МВС України № 230 від 12 березня 2013 року зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2013 року за № 541/23073 (далі - Інструкція).

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу (ст.14 Дисциплінарного статуту).

Як зазначено вище, наказом ГУ НП у Львівській області від 12.02.2018 року № 486 відповідно до вимог статті 14 Статуту призначено службове розслідування.

Службовим розслідуванням встановлено, що 10.02.2018 року на вул. 22 січня у м. Дрогобич поблизу входу в адміністративну будівлю Дрогобицького ВП співробітниками БКОЗ УСБУ спільно з працівниками прокуратури Львівської області у рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, розпочатому 02.02.2018 року прокуратурою Львівської області, ЄРДР № 0000046, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, затримано ОСОБА_1, заступника начальника першого відділення (з розслідування тяжких та особливо тяжких злочинів) слідчого відділу Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області, капітана поліції, в ОВС з 26.10.2009 року, на займаній посаді з 08.06.2017 року, освіта вища юридична, за підозрою в отриманні неправомірної вигоди у розмірі 1200 доларів США за закриття кримінального провадження, розпочатого 28.12.2017 року працівниками СВ Дрогобицького ВП за ч.1 ст.122 КК України, за фактом нанесення тілесних ушкоджень гр. ОСОБА_2

В той же час, згідно з Висновком службового розслідування від 28.02.2018 року, позивача рекомендовано притягнути до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення за грубе порушення службової дисципліни, самоусунення від виконання функціональних обов'язків та основних обов'язків поліцейського, передбачених ст. 18 Закону України «Про національну поліцію», щодо неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського.

З Висновку службового розслідування слідує, що обставини кримінального провадження № 0000046, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України описані у Висновку не покладені у вину ОСОБА_1 Висновки ґрунтуються на даних викладених в довідці про службову діяльність заступника начальника 1 відділення СВ Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області, капітана поліції ОСОБА_1 згідно з якими за час перебування на посаді заступника начальника 1 відділення СВ Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області, капітан поліції ОСОБА_1 встановив лише 15 осіб причетних до вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, не перебував старшим групи в жодному кримінальному провадженні, жодного кримінального провадження не вніс до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за час перебування на посаді не закрито та не передано до суду жодного кримінального провадження. Був включений до групи слідчих лише у 16 кримінальних справах.

Відповідно до п. 8.3 Інструкції в описовій частині висновку службового розслідування викладаються встановлені при проведенні службового розслідування відомості про:

- обставини, за яких особа (особи) РНС скоїла (и) дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі;

- час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв'язку з цим;

- посаду, звання, прізвище, ім'я та по батькові, персональні дані (дата та місце народження, освіта, період служби в органах внутрішніх справ і на займаній посаді - з дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних»), характеристику особи (зокрема, про наявність або відсутність у неї діючих дисциплінарних стягнень), винної в учиненні дисциплінарного проступку, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли вказаним обставинам;

- наявність причинного зв'язку між неправомірними діяннями особи РНС та їх наслідками;

- умови, що передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього;

- вимоги законодавства або посадові обов'язки, які було порушено;

- наявність вини особи (осіб) РНС, обставини, що пом'якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного.

Статтею 77 КАС України обов'язок доказування правомірності прийнятого рішення, вчинення дії або бездіяльності покладено на суб'єкта владних повноважень.

Зважаючи на дискрецію відповідача в питанні визначення та застосування виду дисциплінарного стягнення, суд апеляційної інстанції зауважує, що до компетенції суду належить встановлення фактичних обставин справи, в тому числі оцінка дотримання порядку проведення службового розслідування для з'ясування обставин дисциплінарного проступку та встановлення в процесі його проведення всіх складових дисциплінарного проступку наведених в п. 8.3 Інструкції.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідачем у висновку службового розслідування не наведено конкретних вимог законодавства або посадових обов'язків, які було порушено позивачем. Відповідач у висновку службового розслідування обмежився лише загальними твердженнями про грубе порушення службової дисципліни, самоусунення від виконання функціональних обов'язків та основних обов'язків поліцейського, передбачених ст. 18 Закону України «Про національну поліцію», щодо неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського. Посилаючись на статтю 18 Закону України «Про національну поліцію», відповідач не вказав, які саме обов'язки не виконано позивачем та які наслідки були цим спричинені. Відповідач не встановив причинний зв'язок між обов'язками, які, як вважає відповідач, позивач не виконав та наслідками, які спричинило невиконання цих обов'язків. Відповідачем при проведенні службового розслідування також не встановлено час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, наявність вини особи, обставини, що пом'якшують чи обтяжують ступінь відповідальності.

Апеляційний суд вважає, що дисциплінарна відповідальність особи, як і будь-яка інша юридична відповідальність не може ґрунтуватися на загальних твердженнях про порушення законодавства, в іншому випадку механізм притягнення до відповідальності був би не дієвим, що призвело б до необґрунтованих обмежень прав осіб.

Виходячи з наведеного, судом апеляційної інстанції встановлено те, що відповідачем не доведено того, що позивач своїми діями чи бездіяльністю допустив порушення службової дисципліни, а тому апеляційний суд приходить до висновку про те, що підстави для притягнення відповідача до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби в поліції відсутні.

Крім того, на думку апеляційного суду, відповідачем не обґрунтовано необхідності застосування до позивача найсуворішого стягнення - припинення служби в поліції за порушення Присяги.

Верховний Суд України неодноразово наголошував на тому, що припинення служби в органах державної влади за порушення Присяги є найсуворішим видом відповідальності службової особи, яка вчинила діяння, несумісне з посадою, та є крайнім заходом такої відповідальності, який виходить за межі дисциплінарної відповідальності, а тому неможливість застосування до посадової особи органу державної влади дисциплінарних стягнень аж до звільнення має бути мотивована.

Отже, рівень юридичних гарантій захисту прав позивача в процедурах вирішення питань застосування відповідальності за порушення Присяги має бути не меншим, ніж під час звільнення зі служби за вчинення дисциплінарного правопорушення, з дотриманням порядку та строків притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Передумовою звільнення посадової особи органу державної влади за вчинення проступку, пов'язаного зі здійсненням службової діяльності, з підстави припинення служби за порушення Присяги мають бути порушення, встановлені внаслідок ретельного службового розслідування.

При цьому необхідно враховувати те, що наслідком вчинення такою особою дисциплінарного правопорушення може бути не тільки припинення служби за порушення Присяги, а й звільнення з посади, які за своєю правовою природою є різними стягненнями та не можуть застосовуватись альтернативно.

Звільнення за порушення Присяги може мати місце лише тоді, коли особа скоїла проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на неї обов'язкам, підриває довіру до неї як до носія влади, що призвело до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання нею своїх обов'язків. Посадова особа, яка вчинила дисциплінарний проступок, не може бути звільнена за порушення Присяги, якщо цей проступок не можна кваліфікувати як порушення Присяги.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що відповідачем, не виявлено фактів порушення ОСОБА_1 присяги, оскільки не встановлено порушень позивачем законів України, невиконання службових обов'язків, чи вчинення будь - яких інших дій, всупереч інтересам служби, як і не встановлено фактів вчинення ОСОБА_1 дій, що підривають довіру до позивача як до носія влади і призвело до приниження державного органу та унеможливило подальше виконання ОСОБА_1 своїх обов'язків.

Звинувачення ОСОБА_1 в порушенні Присяги, на думку апеляційного суду, є безпідставними, оскільки не містять посилань на те, які саме дії позивача відповідач трактує як порушення Присяги, ґрунтуються на необхідності виконання посадових обов'язків осіб органів поліції (без зазначення конкретного порушення), та не підтверджені жодним належним доказом.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява N 4909/04 від 10 лютого 2010 року): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) від 09 грудня 1994 року, серія A,303-A, п. 29).

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що при прийнятті оскаржуваних наказів відповідач діяв всупереч нормам та з перевищенням повноважень, які передбачені чинним законодавством, що призвело до порушення права позивача на працю, а тому позовні вимоги позивача щодо скасування наказів Головного управління Національної поліції у Львівській області № 968 від 16.03.2018 року «Про накладення дисциплінарних стягнень на працівників Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області» в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 та Головного управління Національної поліції у Львівській області № 239 о/с від 12.04.2018 року «По особовому складу» в частині звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 необхідно задовольнити.

В той же час, апеляційний суд зазначає, що висновок службового розслідування не є рішенням суб'єкта владних повноважень в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки не впливає на права та обов'язки особи, а є підставою для прийняття рішення про вжиття заходів реагування, і власне це рішення створює для особи, якої воно стосується правові наслідки.

Відтак, апеляційний суд вважає, що в задоволенні позовної вимоги про скасування Висновку службового розслідування від 28.02.2018 року в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 слід відмовити.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

При задоволенні вимог про стягнення середнього заробітку, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян (податків з доходів фізичних осіб) є обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

В свою чергу, питання про виплату грошового забезпечення поліцейських регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі - Постанова № 988),

Пунктом 2 Постанови № 988 визначено, що виплата грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ.

Наказом МВС України від 06.04.2016 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 29 квітня 2016 року за № 669/28799, затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок № 260)

Пунктом 1 розділу 1 Порядку № 260 визначено критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських.

Пунктом 6 розділу ІІІ Порядку № 260 передбачено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв'язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення.

Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Цим Порядком, який є спеціальним для вирішення даних спірних правовідносин не передбачено здійснення перерахунку грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у разі якщо в цей час збільшено посадові оклади чи інші надбавки працюючих працівників поліції на аналогічній посаді.

В той же час відповідно до пункту 9 розділу І Порядку № 260 при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Отже, зі змісту Порядку № 260, слідує, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

В той же час середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок), оскільки Порядком № 260 цього не передбачено.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

Пунктом 8 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно з довідкою Головного управління Національної поліції у Львівській області, грошове забезпечення ОСОБА_1 за останні два календарних місяця перед звільненням складає 13 169,95 грн. Виходячи з цієї суми середньоденне грошове забезпечення ОСОБА_1 становить 223 грн. 20 коп. (13 169,95/59 (кількість календарних днів за два місяці) =223,20)

Оскільки позивач звільнений зі служби в поліції з 12.04.2018 року, то кількість календарних днів за період з 13.04.2018 року по 05.03.2019 року (день прийняття рішення судом апеляційної інстанції) становить 327 календарних днів, а отже середній заробіток за час вимушеного прогулу складає 72 986, 40 грн. (327х223,20=72 986,40).

Виходячи з наведеного, судом першої інстанції неповно досліджено обставини справи, порушено норми матеріального права, а отже зроблено невірний висновок про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги відповідача є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, у зв'язку з чим рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та прийняти постанову про часткове задоволення адміністративного позову з вищевикладених мотивів.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року в справі № 813/1988/18 скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу, висновку, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області № 968 від 16.03.2018 року «Про накладення дисциплінарних стягнень на працівників Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області» в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області № 239 о/с від 12.04.2018 року «По особовому складу» в частині звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1.

Поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника 1-го відділення (з розслідування тяжких та особливо тяжких злочинів) слідчого відділу Дрогобицького відділу поліції ГУ НП у Львівській області з 12.04.2018 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 72 986, 40 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Р. Б. Хобор
судді Я. С. Попко
Р. П. Сеник
Повний текст виготовлено 06.03.2019 року