Справа № 810/229/14-а
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/229/14-а Суддя (судді) першої інстанції: Щавінський В.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ганечко О.М.

суддів Коротких А.Ю.

Федотова І.В.

при секретарі Біднячук Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 14.08.2018 року по справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до Білоцерківської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 04.12.2012 р. №2899/НОМЕР_1; від 04.12.2012 р. №2900//288; від 04.12.2012 р. №2901//287, а також рішення ДПС в Київській області від 14.03.2013 р. №147/к/10-206/40.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14.08.2018 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Київської області від 04.12.2012 за №2899//289; №2900//288; №2901//287.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволені позову в повному обсязі, посилаючись на незаконність, необ'єктивність, необґрунтованість рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповністю з'ясовані обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

20.02.2019 року на адресу суду надійшов відзив від позивача, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити постанову суду першої інстанції без змін.

У відповідності до ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Представник апелянта підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_4 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2) проживає за адресою: АДРЕСА_1. Основний вид економічної діяльності - після урожайна діяльність.

В період з 25.09.2012 року по 15.10.2012 року посадовими особами Білоцерківської ОДПІ Київської області ДПС проведено планову виїзну документальну перевірку ФОП ОСОБА_4 з питань дотримання вимог валютного, податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 31.12.2011.

За наслідками вказаної перевірки, складено Акт № 3666/17-2//114 від 22.10.2012 (надалі - Акт перевірки), який було отримано Позивачем 19.11.2012, відповідно до якого встановлено порушення:

- абзацу 2 р. IV ст.13 ДКМУ "Про прибутковий податок з громадян" від 26.12.1992, п.146.11 ст.146, п. 177.2 ст.177 Податкового Кодексу України в результаті чого, на думку перевіряючих, ФОП ОСОБА_4 занижено податок на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності за 2011 р. на суму 28215,94 грн.;

- п.п. 168.1.1, п.п. 168.1.2, пп. 168.1.4 п. 168.1 ст. 168, п. 171.2 ст. 171, п. 176.2. ст. 176 Податкового Кодексу України в результаті чого, позивачем не утримано з суми 7725664,57 грн., податок з доходів фізичних осіб за 2011 рік.

- п. 198.3 та п. 198.4, ст. 198 Податкового кодексу України в результаті чого, позивачем завищено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного податкового періоду (р.19) на загальну суму 55000 грн., в тому числі: за липень 2011 р. на суму 55000 грн.

- п. 187.1 ст.187, п. 201.6 ст. 201 Податкового Кодексу України ч. 1, 2 ст. 215, ч. 2 ст. 228, ч. 1 ст. 236 Цивільного кодексу України, зменшено податкові зобов'язання та податковий кредит на суму 1068446,67 грн., в тому числі по податкових періодах: за лютий 2011 р: на суму ПДВ 44491,67 грн. за березень 2011 р. на суму 67488,33 грн., за квітень 2011 р. на суму ПДВ 167916,60 грн., за липень 2011 р. на суму ПДВ 260070 грн., за жовтень 2011 р. на суму ПДВ 141333,33 грн., за листопад 2011 р. на суму ПДВ 208700 грн., за грудень 2011 року на суму ПДВ 178446,67 грн., що не призвело до заниження чи завищення зобов'язання з податку на додану вартість.

У зв'язку з незгодою Позивача із висновками Акту перевірки, суб'єктом господарювання, у встановлений законодавством строк, подано Заперечення на Акт перевірки. Рішенням Білоцерківської ОДПІ від 30.11.2012 року № 6513/337/17-2, заперечення на Акт перевірки залишено податковим органом без задоволення.

На підставі висновків Акту перевірки прийняті податкові повідомлення-рішення:

- від 04.12.2012 № 2899//289, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі у розмірі 55000 грн.;

- від 04.12.2012 № 2900//288, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб за основним платежем на суму 28215,94 грн. та нараховано штрафні санкції у розмірі 7053,99 грн.;

- від 04.12.2012 № 2901//287, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по податку з доходів найманих працівників.

Вказані податкові повідомлення-рішення позивачем були оскаржені в адміністративному порядку до ДПС в Київській області скаргою від 11.01.2013 за №11/03.

Рішенням ДПС в Київській області від 14.03.2013 №147/к/10-206/40 про результати розгляду скарги податкові повідомлення-рішення № 2899//289 та №2900//288 залишено без змін, а податкове повідомлення-рішення за №2900//287 частково скасовано в частині застосованої штрафної санкції за 1 півріччя 2011 року на 90941,86 грн. та збільшено в частині основного платежу на 3794,91 грн., а скаргу ФОП ОСОБА_4 залишено без задоволення у відповідній частині.

Позивач, не погодившись із вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями та Рішенням ДПС в Київській області про результати розгляду скарги, звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд визнати протиправними та скасувати їх.

Що стосується позовної вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14.02.2012 року № 2901//287 щодо оподаткування доходів, виплачених фізичній особі - підприємцю - платнику єдиного податку, то пунктом 297.1 ст. 297 ПК України визначено перелік податків і зборів, від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з яких звільняються платники єдиного податку, зокрема від податку на доходи фізичних осіб у частині доходів (об'єкта оподаткування), що отримані в результаті господарської діяльності платника єдиного податку першої - третьої групи (фізичної особи) та оподатковані згідно з главою XIV Кодексу, колегія суддів зазначає наступне.

Доходи фізичної особи - платника єдиного податку, отримані в результаті провадження господарської діяльності та оподатковані згідно з главою 1 розділу IV Податкового кодексу України, не включаються до складу загального річного оподатковуваного доходу фізичної особи, визначеного відповідно до розділу IV Податкового кодексу України (п. 292.9 ст. 292 ПК України).

Таким чином, при виплаті доходів фізичній особі-платнику єдиного податку податок на доходи фізичних осіб податковим агентом не утримується.

В свою чергу, Відповідачем не встановлено та не доведено факт трудових відносин Позивача з фізичними особами, яким перераховувались грошові кошти.

Натомість, в підтвердження правової позиції щодо безпідставності винесення податковим органом відповідних податкових повідомлень-рішень, Позивачем надано належним чином завірені копії Договорів позики на загальну суму 1277269,00 грн., укладені між Позивачем та відповідними фізичними особами (не підприємцями), а також копії витягів із ЦБД Державної податкової адміністрації України, взяті під час ознайомлення із матеріалів кримінального провадження, зазначеного в Додаткових письмових пояснень Позивача від 31.03.2014 №1-31/03. Дані витяги свідчать про перебування відповідних фізичних осіб в статусі суб'єктів господарювання фізичних осіб-підприємців, і, відповідно, грошові кошти в загальній сумі 6448395,57 грн. були перераховані Позивачем на рахунки саме фізичних осіб-підприємців в період 01.01.2011 - 31.12.2011, за надання автотранспортних послуг.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення -рішення від 14.02.2012 року № 2901//287 (форма Р) винесено з порушення вимог чинного законодавства та підлягає скасуванню, оскільки висновки, викладені в Акті перевірки Білоцерківської ОДПІ, не містять фактичного підтвердження обставин.

Також, судом врахована Постанова від 29.08.2013 про закриття кримінального провадження, якою не встановлено фактів ухилення ОСОБА_4 від сплати податків, що входить в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку та ознак кримінального правопорушення.

Що стосується задоволення позову в частині скасування податкового повідомлення -рішення від 04.12.2012 № 2899//289, колегія суддів зазначає наступне.

01.10.2011 між Позивачем та ТОВ «Монолітбудкомплект» було укладено Договір про надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом за №82.

На підтвердження належного виконання умов вказаного Договору, Сторонами підписано Акти виконаних робіт №142 від 31.10.2011, №202 від 30.11.2011, №305 від 30.12.2011. Крім того, на адресу Позивача з боку ТОВ «Монолітбудкомплект» виписано відповідні податкові накладні.

01.02.2011 між Позивачем та ТОВ «Сервістрейд Плюс» було укладено Договір про надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом за №32.

На підтвердження належного виконання умов вказаного Договору, Сторонами підписано Акт виконаних робіт №52 від 28.02.2011р., №84 від 31.03.2011. На адресу Позивача з боку ТОВ «Сервістрейд Плюс» виписано відповідні податкові накладні.

01.04.2011 між Позивачем та ТОВ «Інвестсоюзсервіс» було укладено Договір про надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом за №34.

На підтвердження належного виконання умов вказаного Договору, Сторонами підписано Акт виконаних робіт №50 від 30.04.2011. На адресу Позивача з боку ТОВ «Інвестсоюзсервіс» виписано відповідні податкові накладні.

01.07.2011 між Позивачем та ПП «Електросервіс Бровари» було укладено Договір про надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом за №58.

На підтвердження належного виконання умов вказаного Договору, Сторонами підписано Акт виконаних робіт №615 від 31.07.2011. На адресу Позивача з боку ПП «Електросервіс Бровари» виписано відповідні податкові накладні.

В якості додаткового підтвердження здійснення господарських операцій з вищевказаними контрагентами, на виконання зазначених вище договорів було виписано товарно-транспортні накладні за період лютий 2011 - липень 2011, що містяться в матеріалах справи.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «Видавництво «Інпол» колегія суддів зазначає наступне.

Між Позивачем та ТОВ «Видавництво «Інпол» укладено Договір про надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом за №62.

Згідно вказаного договору, експедитор/перевізник бере на себе зобов'язання за обумовлену плату здійснювати для Експедитора організацію послуг по прийняттю, експедируванню, перевезенню, доставці і здачі вантажів вантажоотримувачам Замовника на умовах даного договору та згідно маршрутів, які повинні були бути надані за період з 1 липня до 31 липня 2011 року згідно акту виконаних робіт №616 від 31.07.2011р. Термін дії договору до 31 грудня 2011 року.

На підтвердження належного виконання умов вказаного Договору, Сторонами підписано Акт виконаних робіт №616 від 31.07.2011р. На підтвердження виконання вказаного вище договору позивачем надано документи, які є підтвердженням здійснення відповідних господарських операцій, а саме:

- податкова накладна від 18.07.2011;

- податкова накладна від 29.07.2011;

- акт виконавчих робіт № 616 від 31.07.2011;

- договір №62 від 01.07.2011.

Таким чином, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується колегією суддів, зазначені послуги використані на цілі, що пов'язані з фінансово - господарською діяльністю підприємця, що свідчить про неправомірність висновків відповідача.

Що стосується позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення від 04.12.2012 № 2900//288, колегія суддів зазначає наступне.

Встановлено, що на виконання робіт з технічного обслуговування автомобілів, між ТОВ «Солвер ТМ» та ФОП ОСОБА_4, був укладений Договір №12/05 від 01.05.2011 про технічне обслуговування, ремонт транспортних засобів та постачання запасних частин.

На виконання зобов'язання сторін Договору (п.3), після завершення виконання робіт, ТОВ «Солвер ТМ» були оформлені Акти про надання послуг.

Перевіркою правильності визначення валових витрат, відображеного в декларації про доходи, з даними про суми валового доходу, встановленими в ході перевірки, встановлено завищення валових витрат в сумі 169779,63 грн., за 2011р.

ФОП ОСОБА_4 віднесено до валових витрат 2011 р. вартість придбання запасних частин до вантажних автомобілів та обслуговування на загальну суму 169 779,63 грн., по податковим накладним, актам виконаних робіт (послуг).

Акти оформлені згідно чинного законодавства: мають юридичні реквізити виконавця та замовника, дату події, вид послуги (заміна), кількість, ціна за послугу та ціна використаних матеріалів.

Також акти надання послуг скріплені підписом та печаткою з обох сторін, що підтверджує факт виконання робіт та виникнення податкового зобов'язання у «виконавця» і податкового кредиту у «замовника». Податкова накладна, на підставі якої задекларовано податкове зобов'язання , оформлена згідно чинного законодавства та належним чином .

Технічне обслуговування та ремонт автомобілів ТОВ «Солвер ТМ» виконував з власних матеріалів та власними технічними засобами, що дає можливість віднести вартість матеріалів до складу вартості послуг. Вартість робіт з технічного обслуговування ,наданих ТОВ «Солвер ТМ» за період, що перевірявся, становить 44135,47 грн. Вартість використаних матеріалів становить 98311,65 грн. (сума вартості послуг та матеріалів відображена в таблиці на сторінці 10 Акту перевірки). Загальна вартість витрат з послуг , наданих ТОВ «Солвер ТМ», згідно актів з надання послуг, становить 142447,12 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 ЦК України, до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Пункт 4 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 3 «Звіт про фінансові результати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 8 від 31.03.1999 року визначає:

Основна діяльність - операції, пов'язані з виробництвом або реалізацією продукції (товарів, робіт, послуг), що є головною метою створення підприємства і забезпечують основну частку його доходу.

До складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів фізичними особами суб'єктами підприємницької діяльності, належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу), згідно із ст.ст. 138-139 ПК України, з урахуванням відповідних обмежень і особливостей стосовно фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності.

Згідно з п.138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п.п.138.8.5 п.138.8 ст. 138 ПК України, до складу загальновиробничих витрат включаються витрати на утримання, експлуатацію та ремонт, страхування, оперативну оренду основних засобів, інших необоротних активів загальновиробничого призначення.

Таким чином, за змістом наведених норм наявність господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг), призначених для використання у власній господарській діяльності платника податків, є визначальною умовою для виникнення у платника податку права на формування витрат, пов'язаних з господарською діяльністю (загальновиробничих витрат).

Отже, як вбачається, право платника податку на формування витрат для визначення оподатковуваного доходу ставиться в залежність від наявності первинних документів на підтвердження понесених витрат та можливості використання отриманих товарів (робіт, послуг) у власній господарській діяльності, а не від особливостей ведення бухгалтерського обліку по вказаних операціях.

Таким чином, визначальним фактом права платника на віднесення сплачених сум за товари (роботи, послуги) є фактична оплата ним таких товарно-матеріальних цінностей, їх реальне отримання та використання у безпосередній підприємницькій діяльності. Жодна із цих обставин під час придбання позивачем вищевказаних товарно-матеріальних цінностей, не спростована Білоцерківською ОДПІ, а тому, згідно з положеннями Порядку № 984, порушення податкового законодавства в діях позивача Білоцерківською ОДПІ не доведено.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області від 04.12.2012 №2899/НОМЕР_1; від 04.12.2012 №2900//288; від 04.12.2012 №2901//287 є такими, що винесені з порушенням норм діючого законодавства та підлягають скасуванню.

За таких обставин, апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, тому у її задоволенні необхідно відмовити, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 14.08.2018 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді І.В. Федотов

А.Ю. Коротких

Повний текст постанови виготовлено 04 березня 2019 року.