Справа № 160/855/19
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року Справа № 160/855/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Віхрової В.С., розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -
28.01.2019 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1В.) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач-1) та Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі (далі відповідач-2), в якому позивач просить:
- визнати неправомірним рішення комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській обл. про відмову в призначенні пенсії позивачу за віком по Списку №1 від 13.12.2018 року за №16;
- визнати неправомірними дії Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (Правобережне об'єднане), щодо не зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи з 04.10.1996 року по 28.02.1998 рік, на посаді вантажника в цеху емалі на кондсмолах на підприємстві Відкрите акціонерне товариство «Дніпропетровський лакофарбовий завод» як роботу за по Списку №1; період роботи з 05.07.2000 року по 26.04.2001 рік та з 01.10.2008 року по 11.11.2008 року на посаді слюсаря - ремонтника в цеху емалі на кондсмолах на підприємстві Відкрите акціонерне товариство «Дніпропетровський лакофарбовий завод» як роботу по Списку №1;
- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (Правобережне об'єднане), зарахувати до пільгового стажу, як роботу за Списком №1 ОСОБА_1 з 04.10.1996 року по 28.02.1998 рік, на посаді вантажника в цеху емалі на кондсмолах на підприємстві Відкрите акціонерне товариство «Дніпропетровський лакофарбовий завод»; період роботи з 05.07.2000 року по 26.04.2001 рік та з 01.10.2008 року по 11.11.2008 року на посаді слюсаря - ремонтника в цеху емалі на кондсмолах на підприємстві Відкрите акціонерне товариство «Дніпропетровський лакофарбовий завод».
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що позивач не погоджується з відмовою відповідача-2 у призначенні пенсії на підставі не зарахування до пільгового стажу позивача періоду роботи за Списком-1 період роботи з 04.10.1996 року по 28.02.1998 рік, на посаді вантажника в цеху емалі на кондсмолах на підприємстві Відкрите акціонерне товариство «Дніпропетровський лакофарбовий завод», періоду роботи з 05.07.2000 року по 26.04.2001 рік та з 01.10.2008 року по 11.11.2008 року на посаді слюсаря - ремонтника в цеху емалі на кондсмолах на підприємстві Відкрите акціонерне товариство «Дніпропетровський лакофарбовий завод». Доводи відповідача, на думку позивача, спростовуються тим, що ОСОБА_1 працював в цеху емалей на кондсмодах, а робота вантажника по Списку №2 передбачена роботою у цехах переробки та утилізації твердих, рідких та газоподібних відходів, перелічених Списком №1, на регентації срібловмістних відходів кінофотоматеріалів, рекуперації і ректифікації розчинів. Тобто, робота позивача в конкретному цеху не може відповідати вимогам роботи в іншому цеху і безпідставно враховується відповідачем-2 для відмови в призначенні пенсії за Списком №1. За період роботи позивача слюсарем-ремонтником в цеху емалей на кондсмолах тричі проводилась атестація робочого місця з віднесенням його до переліку за Списком №1. Пільговий стаж позивача за Списком №1, також, підтверджується особистою карткою, записами в трудовій книжці, уточнюючою довідкою №91, виданою керівником працюючого підприємства, копіями архівних документів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.01.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи.
Згідно з ч.2 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Враховуючи положення ч.4 вказаної статі, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи № 160/855/19 у спрощеному провадженні.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.261 КАС України відзив подається протягом пятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.262 КАС розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання.
20.02.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач-1 зазначив, що комісією прийнято рішення про підтвердження періодів роботи позивача з 01.03.1998 року по 04.07.2000 року, з 27.04.2001 року по 30.09.2008 року для зарахування до пільгового стажу за Списком №1. Інші періоди роботи позивача зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 відповідач-1 не має підстав.
До відзиву на позовну заяву відповідачем-1 долучено копії документів пенсійної справи.
22.02.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що робота на посаді вантажника в цеху емалей на кондсмолах передбачена кодом 1080А010 та віднесена до Списку №1. В наданій позивачем індивідуальній відомості зазначено, що за період з 01.01.1998 року по 01.12.2008 року позивач працював за Списком №1, що підтверджує право позивача на пільгову пенсію за Списком №1.
Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, звернувся 05.10.2018 року з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.
Комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянута заява позивача про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах та відмовлено в призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах за Списком №1.
В обґрунтування відмови зазначено, що відповідно до наказів №54 від 05.07.1995 року, від 27.04.2001 року №68, від 26.04.2006 року №47 «Про атестацію робочих місць» слюсарям-ремонтникам цеху емалей на кондсмолах підтверджено право на пенсійне забезпечення за Списком №1, вантажники цеху емалей на кондсмолах за Списком №2 не атестовані. За таких обставин, комісією прийнято рішення про підтвердження періодів роботи з 01.03.2019 року по 04.07.2000 року, з 27.04.2001 року по 30.09.2008 року для зарахування до пільгового стажу за Списком №1.
Не погоджуючись з вказаною відмовою позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до п. "а" ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
За нормами статті 14 Закону №1788-XII до пільгового стажу зараховується робота працівників, які безпосередньо зайняті повний робочий день на відповідних роботах, за умови підтвердження первинними документами саме такої роботи повний робочий день. При цьому такими документами можуть бути: журнали виходів на роботу, табелі використання робочого часу, деякі накази чи розпорядження по підприємству. Кожен з цих документів дає лише часткове підтвердження зайнятості на роботах зі шкідливими умовами праці, але сукупні дані цих документів можуть бути доказом повної зайнятості працівника.
Згідно з ст.101 Закону №1788-ХІІ органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що право особи на призначення пільгової пенсії згідно зі статтею 13 Закону №1788-ХІІ має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала зі шкідливими і важкими умовами праці.
Відповідно до трудової книжки, позивач працював у ВАТ «Дніпропетровський лакофарбовий завод»:
- з 04.10.1996 року по 21.12.1998 року - вантажником в цеху емалей на кондсмолах;
- з 01.03.1998 року по 11.11.2008 року слюсарем-ремонтником цеху емалей на кондсмолах.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 07.06.2010 року у справі №Б29/163-09 ВАТ «Дніпропетровський лакофарбовий завод» було ліквідовано.
Відповідно до п.11 Порядку підтвердження пільгового стажу для підтвердження стажу роботи заявник подає до управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об'єднаних управлінь за місцем проживання (реєстрації) такі документи:
1) заяву про підтвердження стажу роботи;
2) документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) - щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01.07.2004 року та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр);
4) документи, видані архівними установами, зокрема:
а) довідку про заробітну плату;
б) копії документів про проведення атестації робочих місць;
в) копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати (у разі відсутності - довідка про їх відсутність).
У разі необхідності заявник може подавати інші документи, які можуть підтверджувати виконання робіт, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.
Згідно з п.13 Порядку підтвердження пільгового стажу управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об'єднані управління приймають документи, необхідні для підтвердження стажу роботи, перевіряють правильність їх оформлення, відповідність викладених у них відомостей про заявника даним паспорта та документам про стаж, фіксують та засвідчують виявлені розбіжності та не пізніше трьох робочих днів з дня надходження заяви про підтвердження стажу роботи направляють до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.
Щодо не зарахування відповідачами періоду роботи ОСОБА_1 з 04.10.1996 року по 28.02.1998 рік на посаді вантажника в цеху емалі на кондсмолах на підприємстві ВАТ «Дніпропетровський лакофарбовий завод» як роботу за по Списку №1, суд зазначає наступне.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162 було затверджено Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Згідно розділу VIIІ «Хімічне виробництво» Списку №1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162, право на пільгову пенсію мають робітники, керівники і спеціалісти підприємств хімічної і нафтохімічної галузі промисловості, зайняті повний робочий день у нижче зазначених виробництвах і роботах, зокрема, емалей, препаратів з дорогоцінних металів (1080А010).
В матеріалах справи міститься наказ про прийняття ОСОБА_1 на роботу від 03.10.1996 року на посаду вантажника в цех емалей на кондсмолах.
Також, робота вантажником в цеху емалей на кондсмолах підтверджується копією трудової книжки, довідкою архівної установи №30 від 24.09.2018 року.
Відповідачем не заперечувалось, що в особових рахунках по нарахуванню заробітної плати міститься інформація про нарахування заробітної плати позивачу з жовтня 1996 року по вересень 2008 рік.
Відповідно до наказів від 05.07.1995 року №54 та від 21.01.1998 року №8 «Про атестацію робочих місць» ВАТ «Дніпропетровський лакофарбовий завод» та наданих до них переліків робочих місць, виробництв, робіт, професій та посад, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку №1, посада - вантажники в цеху емалей атестована за Списком №1.
Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, суд вважає правомірними вимоги позивача, так як періоди роботи позивача на посаді, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1 у період роботи на посаді вантажника з 04.10.1996 року по 28.02.1998 рік в цеху емалей на кондсмолах в ВАТ "Дніпропетровський лакофарбовий завод" є підтвердженими належним чином, в тому числі і документами про проведення атестації робочих місць на підприємстві.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.08.2018 року у справі №205/2482/17(2-а/205/129/17).
Суд зазначає, що відповідачем-1 у відзиві на позовну заяву помилково зазначено про віднесення посади ОСОБА_1 до п.2 розділу Х «Хімічне виробництво списку 2», оскільки в даному випадку вирішальним є саме робота позивача у конкретному цеху цеху емалей.
Твердження відповідачів про віднесення про віднесення посади ОСОБА_1 до списку №2 спростовується, також, проведеними атестаціями робочого місця позивача у ВАТ "Дніпропетровський лакофарбовий завод".
Суд критично ставиться до посилання відповідача-1 на лист Міністерства соціального захисту України від 22.05.1986 року №02-05, в якому зазначено, що вантажники, зайняті в основних технологічних цехах на затаренні хімпродукції, перелічених в Списку №1 користуються правом на пільгову пенсію за Списком №2, як робітники на затаренні, оскільки вказаний лист суперечить гарантіям на пільгову пенсію, визначеним ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", носить рекомендаційний характер, а тому не враховується судом при прийнятті рішення.
Щодо не зарахування відповідачами періоду роботи ОСОБА_1 з 05.07.2000 року по 26.04.2001 рік та з 01.10.2008 року по 11.11.2008 року на посаді слюсаря - ремонтника в цеху емалі на кондсмолах на підприємстві ВАТ «Дніпропетровський лакофарбовий завод» як роботу по Списку №1, суд зазначає наступне.
Згідно розділу VIIІ «Хімічне виробництво» Списку №1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162, право на пільгову пенсію мають слюсарі-ремонтники, зайняті повний робочий день у нижче зазначених виробництвах і роботах, зокрема, емалей, препаратів з дорогоцінних металів.
З трудової книжки позивача відомо, що він працював на посаді слюсаря - ремонтника в цеху емалі на кондсмолах на підприємстві ВАТ «Дніпропетровський лакофарбовий завод» у період з 01.03.1998 року по 11.11.2008 року.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання постанови №442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 року №41.
Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 №442, та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.
Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.
Відповідно п.4.2. Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року №442 результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінилися докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Відповідно до Роз'яснення про проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 21.08.2000 року №205 в окремих випадках за скрутного фінансово-економічного стану, що склався на підприємстві з незалежних від нього причин, для проведення атестації робочих місць, де не сталися докорінні зміни умов і характеру праці у зв'язку з впровадженням нових технологій, засобів виробництва, матеріалів, реконструкцією існуючих об'єктів, приміщень тощо, можливе використання результатів санітарно-гігієнічних досліджень факторів виробничого середовища і трудового процесу, отриманих під час попередньої атестації, за умови реалізації технічних і організаційних заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працівників за результатами попередньої атестації робочих місць і дотримання всіх інших вимог Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці.
Виходячи з наведеного, суд доходить висновку, що атестація має проводитися у передбачені п. 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року №442 строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.
Зазначена позиція викладена Верховним Судом у постанові від 23.10.2018 року у справі №348/1079/17), постанові від 18.09.2018 року у справі №345/3301/17 та постанові від 01.11.2018 року у справі №455/1053/16-а, в яких Верховний Суд зокрема зазначив, що атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації. Разом з цим, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.
Судом встановлено та не спростовується представником відповідача-1, що атестація робочого місця позивача - слюсар-ремонтник цеху емалей на кондсмолах, проводилась відповідно до наступних наказів: №54 від 05.07.1995 року, від 27.04.2001 року №68, від 26.04.2006 року №47 «Про атестацію робочих місця», відповідно до яких слюсарям-ремонтникам цеху емалей на кондсмолах підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1.
Суд зазначає, що несвоєчасність проведення атестації робочого місця позивача не може бути підставою для позбавлення позивача права на включення періоду роботи з 05.07.2000 року по 26.04.2001 рік та з 01.10.2008 року по 11.11.2008 року на посаді слюсаря - ремонтника в цеху емалі на кондсмолах на підприємстві ВАТ «Дніпропетровський лакофарбовий завод» до пільгового стажу для призначення пенсії, оскільки фактично у цей період умови праці були не змінними, що підтверджується в подальшому проведеними атестаціями та віднесенням посади позивача до Списку №1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162.
На підтвердження права на пільгову пенсію за Списком №1, позивачем надано індивідуальну відомість, в якій зазначено, що за період з 01.01.1998 року по 01.12.2008 року позивач працював за Списком №1.
Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, суд вважає правомірними вимоги позивача, так як періоди роботи позивача на посаді, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1 у період роботи на посаді слюсаря - ремонтника з 05.07.2000 року по 26.04.2001 рік та з 01.10.2008 року по 11.11.2008 року в цеху емалей на кондсмолах в ВАТ "Дніпропетровський лакофарбовий завод" є підтвердженими належним чином.
Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення, захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.
Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Суд вважає належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача, враховуючи ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.245 КАС України, є саме зобовязання субєкта владних повноважень вчинити певні дії, направлені на усунення порушеного права позивача виходячи із наданих повноважень адміністративного суду, встановлених ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України.
Так, за приписами ст.245 вказаного Кодексу, встановлено, що у разі задоволення позову, суд може прийняти постанову про зобовязання субєкта владних повноважень вчинити певні дії.
Також слід зазначити, що за приписами ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 року (остаточне) по справі «Чуйкіна проти України» констатував: 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обовязків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює право на суд, в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів ( див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. The United Kingdom),п.п.28-36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє всіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені.
Таким чином, суд приходить до висновку, що задоволення позовних вимог позивача про зобовязання відповідача провести перерахунок пенсії за віком роботи по списку №1, відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з урахуванням висновків суду в даній справі, є дотриманням судом принципу справедливого суду.
Згідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
При цьому судом враховується, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно з ч.ч.1-3 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо.
За наведених обставин у сукупності, позовна заява підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.77, 90, 139, 241-246, 255, 263 КАС України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити повністю.
Визнати протиправним рішення комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову в призначенні пенсії позивачу за віком по Списку №1 від 13.12.2018 року за №16.
Визнати протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (Правобережне об'єднане), щодо не зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи з 04.10.1996 року по 28.02.1998 рік, на посаді вантажника в цеху емалі на кондсмолах на підприємстві Відкрите акціонерне товариство «Дніпропетровський лакофарбовий завод» як роботу за по Списку №1; період роботи з 05.07.2000 року по 26.04.2001 рік та з 01.10.2008 року по 11.11.2008 року на посаді слюсаря - ремонтника в цеху емалі на кондсмолах на підприємстві Відкрите акціонерне товариство «Дніпропетровський лакофарбовий завод» як роботу по Списку №1.
Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (Правобережне об'єднане), зарахувати до пільгового стажу, як роботу за Списком №1 ОСОБА_1 з 04.10.1996 року по 28.02.1998 рік, на посаді вантажника в цеху емалі на кондсмолах на підприємстві Відкрите акціонерне товариство «Дніпропетровський лакофарбовий завод»; період роботи з 05.07.2000 року по 26.04.2001 рік та з 01.10.2008 року по 11.11.2008 року на посаді слюсаря - ремонтника в цеху емалі на кондсмолах на підприємстві Відкрите акціонерне товариство «Дніпропетровський лакофарбовий завод».
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири грн. 20 коп.).
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири грн. 20 коп.).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) В.С. Віхрова

Рішення не набрало законної сили

станом на 05.03.2019 р.

Суддя В.С. Віхрова

З оригіналом згідно

Помічник судді Ю.Ю. Ковтун