Справа № 607/13126/18
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/600/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Старунського Д.М.,

за участю секретаря судового засідання Смидюк Х.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕ Борднетце-Україна» на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2018 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕ Борднетце-Україна» до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,-

суддя (судді) в суді першої інстанції ОСОБА_2,

час ухвалення рішення 11:58:49,

місце ухвалення рішення м. Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення 04 грудня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

11 липня 2018 року ТзОВ «СЕ Борднетце-Україна» звернулося в суд з адміністративним позовом до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення від 22 червня 2018 року № 0011 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що оскаржуваним рішенням на товариство накладено штраф у розмірі 44154,15 грн за порушення встановленого законодавством порядку розповсюдження та розміщення реклами при розміщенні на скляній (прозорій) поверхні тролейбусу №359, що курсує за маршрутами №3, №3-а в м. Чернівці, реклами з використанням матеріалів, які не забезпечують безперешкодний огляд з салону транспортного засобу, чим порушено вимоги абз. 5 ч. 4 ст. 18 Закону України "Про рекламу". Вказує, що у розумінні ст.1 Закону України "Про рекламу" ТзОВ "СЕ Борднетце-Україна" не є розповсюджувачем реклами, оскільки згідно умов укладеної угоди між позивачем (Замовник) та ТзОВ "Рекламне агентство "Контраст" (Виконавець) від 13 квітня 2017 року, саме Виконавець є розповсюджувачем реклами.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що згідно договору №52 від 05 травня 2017 року на розміщення зовнішньої реклами на поверхні тролейбуса №359, укладеного між КП "Чернівецьке тролейбусне управління" (Підприємство) та TзOB "СЕ Борднетце-Україна" (Замовник), замовник отримує від підприємства 2 тролейбуси та наносить на їх зовнішню поверхню рекламні зображення, а тому саме позивач є розповсюджувачем реклами, та відповідно субєктом відповідальності за порушення законодавства про рекламу.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ТзОВ «СЕ Борднетце-Україна» подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що позивач є рекламодавцем(замовником реклами), а не розповсюджувачем реклами, а штраф може бути накладено на розповсюджувача реклами. Судом першої інстанції не враховано той факт, що позивачем для розміщення реклами на двох тролейбусах було укладено ще й угоду, відповідно до якої роботи із нанесення рекламного зображення на зовнішню поверхню кузова виконано ТзОВ «Рекламне агентство «Контраст». Крім цього, судом першої інстанції порушено встановлений КАС України строк для оперативного та своєчасного вирішення справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено, що рішення суду першої інстанції в повному обсязі відповідає вимогам КАС України та висновки суду відповідають фактичним обставинам справи.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, в своїх пояснення покликався на доводи в ній викладені.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, посадовими особами сектору контролю за рекламою, дотриманням антитютюнового законодавства та пробірного контролю управління захисту споживачів ОСОБА_3 управління Держпродспоживслужби в Чернівецькій області при здійсненні контролю за дотриманням порядку розповсюдження реклами та вимог до її змісту, було виявлено на скляних(прозорих) поверхнях тролейбусу № 359, який курсує маршрутами №№ 3, 3-а в місті Чернівці розміщення реклами щодо запрошення на роботу в "СЕ Борднетце-Україна", яка не забезпечує безперешкодний огляд з салону тролейбусу, чим порушено вимоги абз. 5 ч. 4 ст. 18 Закону України "Про рекламу".

04 квітня 2018 року завідувачем сектору контролю за рекламою, дотриманням антитютюнового законодавства та пробірного контролю управління захисту споживачів ОСОБА_3 управління Держпродспоживслужби в Чернівецькій області ОСОБА_4 складено протокол № 4 про порушення законодавства про рекламу, яким встановлено, що на скляній (прозорій) поверхні тролейбусу № 359, що здійснює перевезення пасажирів за маршрутом №№ 3, 3-а в м. Чернівці розміщено рекламу щодо запрошення на роботу в "СЕ Борднетце-Україна", яка не забезпечує безперешкодний огляд з салону тролейбусу, чим порушено вимоги абз. 5 ч. 4 ст. 18 Закону України "Про рекламу".

25 квітня 2018 року листом за № 24.07/04 2178 на адресу позивача ОСОБА_3 управлінням Держпродспоживслужби в Чернівецькій області відправлено запрошення на засідання щодо розгляду справи про порушення законодавства про рекламу, із зазначеною датою та призначеним часом: 10 травня 2018 року об 11:00 год., яке отримано товариством 27 квітня 2018 року.

Протоколом № 4 засідання стосовно справи про порушення законодавства про рекламу від 10 травня 2018 року відносно TOB "СЕ Борднетце-Україна" вирішено прийняти рішення, яким за порушення встановленого законодавством порядку розповсюдження та розміщення реклами, а саме абз. 5 ч. 4 ст. 18 Закону України "Про рекламу", накласти на розповсюджувача реклами, TOB "СЕ Борднетце-Україна", штраф у розмірі 44154,15 грн.

10 травня 2018 року листом за № 24.07/04 - 2507 ОСОБА_3 управління Держпродспоживслужби в Чернівецькій області, у відповідності до ч. 8 ст. 27 Закону України "Про рекламу" звернулось до Департаменту захисту споживачів Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів як до центрального органу виконавчої влади у сфері захисту споживачів щодо прийняття рішення про накладення штрафу у розмірі 44154,15 грн на TOB "СЕ Борднетце-Україна" за порушення встановленого законодавством порядку розповсюдження реклами.

Рішенням №0011 від 22 червня 2018 року про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу Державною службою України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів вирішено: за порушення встановленого законодавством порядку розповсюдження та розміщення реклами накласти на розповсюджувача реклами - TOB "СЕ Борднетце-Україна" штраф у розмірі 44154,15 грн.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог.

Однак, колегія суддів не погоджується з обгрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Законом України «Про рекламу» визначено, що реклама на транспорті - реклама, що розміщується на території підприємств транспорту загального користування, метрополітену, зовнішній та внутрішній поверхнях транспортних засобів та споруд підприємств транспорту загального користування і метрополітену;

Відповідно до статті 18 Закону України «Про рекламу» розміщення реклами на транспорті погоджується лише з власниками об'єктів транспорту або уповноваженими ними органами (особами). При погодженні розміщення реклами на транспорті втручання у форму та зміст реклами забороняється.

Розміщення реклами на транспорті повинно відповідати вимогам безпеки та правил дорожнього руху.

За умови розміщення реклами на транспорті з дотриманням вимог безпеки і правил дорожнього руху забороняється вимагати від власників транспортних засобів отримання дозволів, погоджень, інших документів щодо розміщення реклами.

Частиною четвертою цієї статті визначено, що забороняється розміщення на транспортних засобах:

- реклами, яка повторює чи імітує кольорографічні схеми спеціальних та оперативних транспортних засобів;

- реклами із нанесенням світлоповертаючих матеріалів;

- реклами, яка супроводжується звуковими чи світловими сигналами.

Забороняється, зокрема, розміщувати рекламу на скляних (прозорих) поверхнях транспортних засобів, за винятком випадків, коли для цього використовуються матеріали, які забезпечують безперешкодний огляд з салону транспортного засобу.

Відповідно до частини четвертої статті 27 Закону України "Про рекламу" Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, за поданням державних органів, зазначених у статті 26 цього Закону, або самостійно у випадках, передбачених цією статтею, крім тих, які віднесено виключно до компетенції Антимонопольного комітету України та які регулюються законодавством з питань авторського права та суміжних прав, накладає штрафи у порядку, встановленому Кабінетом ОСОБА_5 України, на:

- рекламодавців за вчинення дій, передбачених пунктом 1 частини другої цієї статті, - у розмірі п'ятикратної вартості розповсюдженої реклами;

- виробників реклами за вчинення дій, передбачених пунктом 2 частини другої цієї статті, - у розмірі п'ятикратної вартості виготовлення реклами;

- розповсюджувачів реклами за вчинення дій, передбачених пунктом 3 частини другої цієї статті, - у розмірі п'ятикратної вартості розповсюдження реклами.

Повторне вчинення перелічених порушень протягом року тягне за собою накладення штрафу у подвійному від передбаченого за ці порушення розмірі.

Частиною 2 цієї статті визначено, що відповідальність за порушення законодавства про рекламу несуть:

1) рекламодавці, винні: у замовленні реклами продукції, виробництво та/або обіг якої

заборонено законом; у наданні недостовірної інформації виробнику реклами,

необхідної для виробництва реклами; у замовленні розповсюдження реклами, забороненої законом; у недотриманні встановлених законом вимог щодо змісту реклами; у порушенні порядку розповсюдження реклами, якщо реклама розповсюджується ними самостійно;

2) виробники реклами, винні у порушенні прав третіх осіб при виготовленні реклами;

3) розповсюджувачі реклами, винні в порушенні встановленого законодавством порядку розповсюдження та розміщення реклами.

Відповідно до визначення термінів, наведених у статті 1 Закону України «Про рекламу»

- рекламодавець - особа, яка є замовником реклами для її виробництва та/або розповсюдження;

- розповсюджувач реклами - особа, яка здійснює розповсюдження реклами;

Диспозиція названої норми визначає відповідальність як розповсюджувачів реклами, так і рекламодавців за порушення законодавства про рекламу.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку про те, що суб'єктом відповідальності за розповсюдження реклами може бути дві категорії осіб: 1) розповсюджувачі реклами, винні в порушенні встановленого законодавством порядку розповсюдження та розміщення реклами; 2) рекламодавці, винні у порушенні порядку розповсюдження реклами, якщо реклама розповсюджується ними самостійно.

Об'єктивна сторона правопорушення полягає в активних діях - розповсюджені або розміщенні реклами. При цьому для притягнення особи до відповідальності повинно бути доведено, що саме вона вчинила ці дії.

Саме лише порушення порядку розміщення на реклами на транспорті не є достатнім для притягнення до відповідальності особи, в інтересах якої ця реклама, якщо не встановлено, хто є рекламодавцем та те, що рекламу розповсюджує субєкт господарювання самостійно.

Положення ч. 2 ст. 27 Закону України «Про рекламу» стосуються відповідальності, а тому не можуть тлумачитися розширено.

Таким чином, для правильного вирішення справи підлягають з'ясуванню наступні питання: чи є позивач розповсюджувачем реклами чи рекламодавцем в розумінні Закону України «Про рекламу».

З матеріалів справи слідує, що позивач уклав з ТОВ "Рекламне агентство "Контраст" угоду на виготовлення та розміщення реклами від 13 квітня 2017 року.

Відповідно до п. 1.1. Угоди Замовник (Позивач) замовляє, а Виконавець (ТОВ "Рекламне агентство "Контраст") зобовязується за плату розробити макет, виготовити, розмістити рекламу на узгоджену частину поверхні кузова тролейбусів № 359 (Шкода 15 ТР) та № 360 (Шкода 15 ТР), наданих Замовнику Комунальним підприємством "Чернівецьке тролейбусне управління" за договором на розміщення зовнішньої реклами на тролейбусі.

Згідно з п. 2.3. Угоди Виконавець готує рекламу згідно макету Замовника, а також проводить нанесення рекламного зображення на підготовлену Замовником зовнішню поверхню тролейбусів протягом повних 2 днів з моменту надання підготовлених тролейбусів для нанесення рекламного зображення.

Відповідно до п. 2.4. Угоди Виконавець наносить рекламні зображення на зовнішню поверхню тролейбусів.

Всі роботи, зазначені в пп. 2.1, 2.3.-2.4. Виконавець проводить власними силами та за власний рахунок (п. 2.5. Угоди).

Тобто, відповідно до положень Угоди саме Виконавець (ТОВ "Рекламне агентство "Контраст") розміщує рекламу Позивача на тролейбусах, наданих КП "Чернівецьке тролейбусне управління".

Позивач уклав із КП "Чернівецьке тролейбусне управління" договір на розміщення зовнішньої реклами на тролейбусі від 05 травня 2017 року № 52 (надалі - Договір), відповідно до якого Позивач отримав від КП "Чернівецьке тролейбусне управління" тролейбуси № 359 (Шкода 15 ТР) та № 360 (Шкода 15 ТР) з правом нанесення на їх зовнішню поверхню рекламного зображення Позивача.

Відповідно до п. 1.5. Договору розміщення реклами на двох тролейбусах КП "Чернівецьке тролейбусне управління" здійснюється залученим Замовником Виконавцем на підставі укладеного між ними Договору на виготовлення та розміщення реклами.

Тобто, згідно з положеннями Договору Позивач наносив на зовнішню поверхню тролейбусів рекламне зображення не самостійно, а шляхом залучення третьої особи - ТОВ "Рекламне агентство "Контраст", яка і відповідає за належне розповсюдження зовнішньої реклами на транспорті.

Отже, виходячи зі змісту фактичних обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що позивач є рекламодавцем (замовником реклами), а не розповсюджувачем реклами. Розповсюджувачем реклами (виконавцем послуг з виготовлення та розміщення зовнішньої реклами на тролейбусах) є ТОВ "Рекламне агентство "Контраст".

Виходячи із наведеного, відповідачем протиправно накладено штраф за порушення законодавства про рекламу на Позивача, оскільки Товариство не є розповсюджувачем реклами у розумінні ст. 1 Закону України «Про рекламу», а, отже, не може бути субєктом відповідальності.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування спірного рішення про накладення штрафу.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету ОСОБА_5 Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно зясовано обставини, що мають значення для справи та допущено порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 328 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕ Борднетце-Україна» задовольнити повністю.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2018 року у справі № 607/13126/18 скасувати та прийняти нове, яким адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕ Борднетце-Україна» задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 22 червня 2018 року № 0011 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕ Борднетце-Україна» сплачений судовий збір в розмірі 2761,50 грн(дві тисячі сімсот шістдесят одна гривня пятдесят копійок) за подання апеляційної скарги згідно з платіжними дорученнями від 18 грудня 2018 року № 359 та судовий збір в розмірі 1841,00 грн(одна тисяча вісімсот сорок одна гривня) за подання адміністративного позову згідно з платіжним дорученням від 09 липня 2018 року № 976.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_6
судді ОСОБА_7
ОСОБА_8
Повне судове рішення складено 07 березня 2019 року.