Справа № 199/887/19
Суддя: Подорець О. Б.
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 199/887/19
(2-а/199/26/19)
РІШЕННЯ

іменем України

26.02.2019 Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Подорець О.Б.,

секретаря судового засідання Столяренко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського Роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_2, третя особа Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, про оскарження постанови про адміністративне правопорушення,

за участю учасників справи: позивача ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до поліцейського Роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_2, третя особа Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, про оскарження постанови про адміністративне правопорушення, в якому просив суд скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності серія ЕАВ №871530 від 25.01.2019 у відношенні до нього про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень за ч.1 ст.122 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що оскаржувана постанова винесена з порушенням матеріальних та процесуальних норм КУпАП, а також на відсутність у його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Протокольною ухвалою суду від 14.02.2019, суд порадившись на місці, без виходу до нарадчої кімнати, залучив до участі у справі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції в якості третьої особи.

В судовому засіданні позивач надав пояснення аналогічні змісту позовних вимог, на задоволенні позову наполягав. Пояснив, що 25.01.2019 керуючи автомобілем «Volkswagen Polo», державний номерний знак НОМЕР_1, по вул. Княгині Ольги у м. Дніпрі, де є суцільні ями, перетинав рейки під кутом, щоб не обірвати днище авто. Утім, після перетину ям, по траєкторії руху здійснив наїзд на дорожню розмітку, тим самим, на думку відповідача, порушив пункт 1.16.2. Зазначив, що законодавством передбачено відповідальність за зупинку на дорожній розмітці, але не наїзд на неї.

Відповідач - поліцейський роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_2 та представник третьої особи УПП в Дніпропетровській області в судове засідання не зявилися, про слухання справи повідомлені належним чином. Представником третьої особи до суду надано пояснення на позов, в якому просили слухати справу у їх відсутність, проти задоволення позову заперечували, оскільки постанова прийнята відповідно до закону.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, переглянувши у судовому засіданні диск з відеозаписом наданим представником третьої особи, 2 відеодиски надані позивачем, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №871530 від 25.01.2019, поліцейським роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_2 накладено на позивача адміністративне стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП у розмірі 255 гривень за порушення вимог пп. 1.16.2 ПДР України.

Відповідно до постанови про адміністративне правопорушення від 25 січня 2019 року серії ЕАВ №871530 вбачається, що 25.01.2019 по вул. Княгині Ольги, 19 у м. Дніпрі, водій ОСОБА_3 керував автомобілем марки «Volkswagen Polo», державний номерний знак НОМЕР_1, перетнув лінію дорожньої розмітки 1.16.2, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, за що передбачена відповідальність передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП України.

У відповідності до ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію», завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі , якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Пунктом 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015, передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1,121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125,126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128,129, статтею132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно розяснень у абз. 4 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідачами надано пояснення на позов, в якому вони просять відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки позивачем було порушено вимоги дорожньої розмітки 1.16.2. Крім того, надано диск з відеозаписом, який на думку суб'єкта владних повноважень, підтверджує скоєння позивачем адміністративного правопорушення.

Відповідно до частини другої та третьої статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення.

Таким чином, в порушення ч. 3 ст. 283 КУпАП у постанові по справі про адміністративне правопорушення не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення, та не вказано про те, чи взагалі таке фіксування проводилось, не надано інших доказів вчинення правопорушення.

З цього приводу суд зазначає, що зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтею 283 КУпАП. У ній зокрема необхідно зазначити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення від 25 січня 2019 року серії ЕАВ № 871530 посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, наданий представником третьої особи відеофайл не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративних правопорушень, з цього питання, також неодноразово висловлювався Верховний Суд.

За таких обставин, заперечуючи проти позову, відповідачем та представником третьої особи не доведено правомірність винесення спірної постанови, не надано належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів законності та обґрунтованості винесення складеної постанови щодо позивача (ст.ст. 2, 72-77 КАС України).

Також суд зазначає, що відповідно до п. 1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Перешкода для руху - нерухомий об'єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об'єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу.

З показів позивача та наданих ним відеозаписів вбачається, що він дійсно перетинав суцільні ями по вул. Княгині Ольги, а саме проїжджав рейки під кутом, щоб не обірвати днище авто, в результаті чого, по траєкторії руху здійснив наїзд на дорожню розмітку 1.16.2. Проте, нормами ст.122 КУпАП не передбачено притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення саме наїзду на дорожню розмітку. Відповідач та представник третьої особи в свою чергу, не спростували жодними належними та допустимими доказами доводи позивача, додаткових доказів скоєння адміністративного правопорушення, суду не надано, тоді як обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності та своєчасності подання доказів покладається статтею 77 КАС України на відповідача.

Розглядаючи дану справу, суд також враховує наступне.

Згідно з п.1.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (з наступними змінами та доповненнями), дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Державний стандарт України 3587-97 «Безпека дорожнього руху, автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди, вимоги до експлуатаційного стану», затвердженого наказом Держстандарту України від 31 липня 1997 року № 441, установлює вимоги до експлуатаційного стану автомобільних доріг, вулиць населених пунктів, залізничних переїздів та технічних засобів організацій дорожнього руху.

Відповідно до п.3.1.1. ДСТУ 3587-97 покриття проїзної частини не повинно мати осідань, вибоїн, напливів чи інших деформацій, що утруднюють рух транспортних засобів.

З наданих сторонами доказів, а саме відеозаписів, вбачається, що по вул. Княгині Ольги в м.Дніпро, де було зупинено автомобіль позивача, дорожнє покриття має багато пошкоджень у вигляді ям і вибоїн, і для запобігання пошкодження транспортного засобу, можливо об'їхати ці ями лише наїхавши на дорожню розмітку 1.16.2, про що позивач ОСОБА_1 неодноразово заявляв працівникам Національної поліції при розгляді адміністративної справи.

За таких обставин, врахувавши всі обставини по справі, на думку суду, дії позивача, які виявились у наїзді на дорожню розмітку 1.16.2, були викликані необхідністю. Крім того, такі дії позивача не створили аварійної обстановки, не заважали іншим учасникам дорожнього руху.

Водночас, відповідач при розгляді справи про адміністративне правопорушення не врахував дані обставини, допустив поверховість та однобічність в розгляді справи.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 в частині скасування постанови поліцейського Роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ №871530 від 25.01.2019 та вважає можливим закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1

Що стосується позовних вимог стосовно визнання дій поліцейського роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_2 протиправними, а саме розгляд адміністративної справи на місці зупинки транспортного засобу, то дана вимога не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 285 КУпАП у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Так, під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, положення ст. 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення не застосовуються; винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним.

Окрім того, аналіз п. 2.3 зазначеного рішення Конституційного Суду України, дає підстави для висновку про те, що Конституційний Суд, говорячи про порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, мав на увазі виключно випадки застосування скороченого провадження у справах, на які не розповсюджуються вимоги ст. 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Проте, вже після прийняття Конституційним Судом України зазначеного рішення, норми Кодексу України про адміністративні правопорушення та, зокрема, ст. 258 зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.

Таким чином, працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення дорожнього руху, зокрема за ст. 122 КУпАП на місці вчинення такого правопорушення.

При цьому, положення Кодексу України про адміністративні правопорушення, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення (зокрема, ст.ст. 278, 279), на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки у даному випадку Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачено спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

Підсумовуючи наведене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.6-9, 77, 90, 229, 241-246, 250, 251, 255, 286, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до поліцейського Роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_2, третя особа Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, про оскарження постанови про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Постанову поліцейського Роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_2 (місцезнаходження площа Троїцька, 2а в м. Дніпро, 49101) про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2, місце реєстрації та проживання вулиця С.Ковалевської,55/38 в м. Дніпро, 49000), по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ №871530 від 25.01.2019, - скасувати.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1.

В іншій частині позову - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу VІІ Перехідних положень КАС України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до апеляційного суду через суд першої інстанції.

Копію судового рішення із викладом вступної та резолютивної частин видати учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, за їхньою заявою негайно після його проголошення.

Повний текст судового рішення буде складено 01 березня 2019 року.

Суддя О.Б.Подорець