Справа № 0740/1083/18
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/1386/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Обрізка І.М., Іщук Л.П.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2018 року у справі за її позовом до Закарпатської обласної ради про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,

суддя у І інстанції Дору Ю.Ю.,

час ухвалення рішення 8 год. 37 хв.,

місце ухвалення рішення м. Ужгород,

дата складення повного тексту рішення 22 грудня 2018 року,

ВСТАНОВИВ :

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернулася в суд із адміністративним позовом, у якому після уточнення своїх вимог просила визнати протиправними дій (бездіяльність) Закарпатської обласної ради (далі ОСОБА_3) щодо невиконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 1 жовтня 2014 року у справі № 9039/13 (№2а-0770/1756/12) та зобовязати відповідача виконати рішення щодо визнання неправомірними дій ОСОБА_3 по неприйняттю рішення за зверненням ОСОБА_4, ОСОБА_2 про приватизацію нежитлового приміщення аптеки № 44 у с. Ракошино по вул. Леніна (Європейська), буд.150 Закарпатської області, а також зобов'язати ОСОБА_3 розглянути дане звернення відповідно до чинного законодавства, яке діяло на час звернення у 2008-2011 роках.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2018 року у справі № 0740/1083/18 у задоволенні позову було відмовлено. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень у адміністративних справах, регламентовано приписами розділу ІV Кодексу адміністративного судочинства України. Заяви з приводу виконання судових рішення повинні бути заявлені у порядку, визначеному даним розділом.

У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено позивачем ОСОБА_2, яка просить його скасувати та задовольнити позовні вимоги повністю. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що вона та ОСОБА_4 вжили всіх можливих заходів, щоб добитися виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 1 жовтня 2014 року. ОСОБА_3 свідомо не виносило розгляд звернень позивачки на засідання ОСОБА_3 з метою захоплення будівлі аптеки № 44 по вул. Леніна, 150 у с. Ракошино Мукачівського району Закарпатської області.

Позивачка ОСОБА_2 у судовому засіданні апеляційного суду підтримала доводи, викладені у апеляційній скарзі. Просила скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити її позов.

ОСОБА_5 у ході апеляційного розгляду справи заперечив обґрунтованість доводів позивача. Просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції, у червні 2012 року ОСОБА_4, ОСОБА_2 звернулися до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просили:

визнати неправомірними дії голови ОСОБА_5 ОСОБА_6 щодо безпідставної відмови у приватизації, викупу, надання оренди, узаконення вкладання власних коштів з метою збереження будівлі аптеки № 44 по вул. Леніна, 150 у с. Ракошино Мукачівського району Закарпатської області;

визнати неправомірними дії начальника управління з питань майна комунальної власності Закарпатської обласної державної адміністрації ОСОБА_7 у одноосібному прийнятті рішень щодо відмови позивачам у приватизації вказаної будівлі без рішень сесії ОСОБА_5;

притягнути до відповідальності за порушення законодавства про приватизацію ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за штучне створення тяганини навколо будівлі аптеки № 44 по вул. Леніна, 150 у с. Ракошино Мукачівського району Закарпатської області, що призвело до її руйнації та розкрадання майна аптеки № 44;

визнати неправомірними дій ОСОБА_5 щодо безпідставної відмови у приватизації будівлі аптеки № 44 с. Ракошино; поновлення терміну звернення позивачами до облради з питання приватизації аптеки № 44 по вул. Леніна, 150 у с. Ракошино Мукачівського району Закарпатської області;

поновити термін вкладення майнових сертифікатів.

19 квітня 2013 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду у частині позовних вимог про поновлення терміну вкладення майнових сертифікатів провадження у адміністративній справі було закрито.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_2 було задоволено частково. Визнано неправомірними дії ОСОБА_5 щодо безпідставної відмови ОСОБА_4, ОСОБА_2 у приватизації аптеки № 44 по вул. Леніна, 150 у с. Ракошино Мукачівського району Закарпатської області. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

1 жовтня 2014 року Львівським апеляційним адміністративним судом постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2013 року по справі № 2а-0770/1756/12 скасовано та прийнято нову, якою позов ОСОБА_4 та ОСОБА_2 задоволено частково. Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2013 року скасовано та ухвалено нову, якою позов ОСОБА_4, ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано неправомірними дії ОСОБА_5 щодо неприйняття рішення за зверненням ОСОБА_4, ОСОБА_2 про приватизацію нежитлового приміщення аптеки № 44 с.Ракошино вул.Леніна, 150 Закарпатської області та зобовязано розглянути дане звернення відповідно до чинного законодавства.

У частині позовних вимог про притягнення до відповідальності за порушення законодавства про приватизацію ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і зобовязання ОСОБА_5 повернути майно аптеки № 44 с. Ракошино у комунальну власність громади с.Ракошино провадження закрито. У решті позовних вимог відмовлено.

Апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції у тому, що відповідно до приписів статті 124 Конституції України, а також положень статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Примусове виконання судових рішень здійснюється органами і особами, визначеними Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Разом із тим, на підставі наявного у матеріалах справи листа ОСОБА_5 від 28 листопада 2014 року № 1264/01-31 у відповідь на звернення позивача (а.с.80) постановою Державної виконавчої служби України від 24 грудня 2014 року було закінчено виконавче провадження за виконавчим листом № 2а-0770/1756/12, виданого Закарпатським окружним адміністративним судом 24 листопада 2014 року (а.с.130).

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 2 листопада 2016 року у справі № 876/11527/15 було скасовано постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 липня 2013 року та відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_2 про скасування постанов про закінчення виконавчого провадження від 24 грудня 2014 року № 45664664 та № 45664483 Державної виконавчої служби України (а.с.а.с.19-23).

Таким чином, на переконання апеляційного суду, на час оскарження постанов Державної виконанчої служби України від 24 грудня 2014 року про закінчення виконавчого провадження № 45664664 та № 45664483 позивачу було відомо про обставини, якими він обґрунтовує протиправність дій ОСОБА_5 щодо невиконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 1 жовтня 2014 року у справі № 9039/13 (№2а-0770/1756/12).

Окрім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до постанови Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 березня 2015 року у справі № 807/3878/14 (http://reestr.court.gov.ua/Review/43224694), провадження у якій було відкрито ухвалою від 10 грудня 2014 року (http://reestr.court.gov.ua/Review/41849226), ОСОБА_4 та ОСОБА_2 обґрунтовували свої позовні вимоги у даній справі, зокрема, неналежним виконанням ОСОБА_5 постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 1 жовтня 2014 року у справі № 9039/13 (№2а-0770/1756/12).

Одночасно вапеляційний суд звертає увагу на те, що приписами частини 1 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред'явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду (частина 4 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно із положеннями пункту 8 частини 1 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами 3 та 4 статті 123 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду (частина 4 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до приписів частини 1 статті 319 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду у відповідній частині з підстав, встановлених статтею 240 цього Кодексу.

Підсумовуючи викладене, на думку апеляційного суду, позивач при зверненні до суду пропустила встановлений законом строк. Наведені ОСОБА_2 у заяві від 27 жовтня 2018 року (а.с. 43) обставини не свідчать про наявність поважних причин пропуску вказаного строку, оскільки не створювали труднощів чи перешкод для подання адміністративного позову (заяви) у межах строку, встановленого процесуальним законом.

Наведені обставини залишились поза увагою та не були враховані судом першої інстанції при розгляді та вирішенні даного публічно-правового спору, а відтак оскаржуване рішення у справі слід скасувати та залишити позовну заяву ОСОБА_2 без розгляду

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 319, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2018 року у справі № 0740/1083/18 та залишити позовну заяву ОСОБА_2 без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_8
судді ОСОБА_9
ОСОБА_10
Постанова у повному обсязі складена 7 березня 2019 року.