Справа № 480/1650/18
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2019 р.м.ОдесаСправа № 480/1650/18

Колегія суддів П'ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу інспектора управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Суханова Максима Михайловича на рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 10 січня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до інспектора управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Суханова Максима Михайловича про визнання дій незаконними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №584627 від 01 вересня 2018 року та закриття провадження, стягнення з відповідача шкоди, завданої неправомірними діями, у розмірі 425 грн.,-

В С Т А Н О В И Л А:

03 вересня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом, в якому просив визнати незаконними дії інспектора патрульної поліції УПП в Миколаївській області Суханова Максима Миколайовича. Скасувати складену постанову серії НК №584627 про адміністративне правопорушення та накладення адміністративного стягнення з закриттям провадження по справі. Стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 425,00 грн. в якості відшкодування шкоди завданої неправомірними діями та незаконним притягненням до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 зазначив, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення не відповідає вимогам закону, не підтверджує наявність адміністративного правопорушення, винесена за відсутності доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій з його сторони. Позивач здійснював рух в крайній лівій полосі при вільній правій через наявні перешкоди та незадовільний стан дорожнього покриття, який унеможливлював безпечне пересування і здійснення маневрів, що в свою чергу могло призвести до аварійної ситуації або ДТП.

Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи, що інспектором патрульної поліції враховано всі необхідні обставини при розгляді справи та винесено постанову відповідно до вимог чинного законодавства. Крім того, факт скоєння позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП підтверджується відеозаписом з нагрудного відео реєстратора інспектора, а також відеозаписом наданим позивачем.

Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 10 січня 2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії інспектора УПП в Миколаївській області Суханова М.М. при складанні постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №584627 від 01.09.2018 року. Скасовано постанову інспектора УПП в Миколаївській області Суханова М.М. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №584627 від 01.09.2018 року. Закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч.2 ст. 122 КУпАП. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить зазначене рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі. Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції помилково не надана належна правова оцінка доводам відповідача та наявним в матеріалах справи доказам.

В зв'язку із неявкою сторін, які належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, відповідно п.2 ч. 1 ст. 311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

01 вересня 2018 року інспектором УПП в Миколаївській області ДПП лейтенантом поліції Сухановим М.М., винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії НК №584627, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч.2 ст.122 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.

Зазначеною постановою встановлено, що 01.09.2018 року поблизу 125 км. Автодороги Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, позивач, керуючи автомобілем BMW X5, державний номер TV 393 DK, рухався в крайній лівій смузі при вільній правій, чим порушив вимогу п.11.2 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.2 ст. 122 КупАП.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем необґрунтовано прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення. Крім того, не подано до суду належних та допустимих доказів спростування позовних вимог позивача, обґрунтування заперечень та підтвердження правомірності свого рішення.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993р. № 3353 встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабміну України від 10.10.2001р. №1306.

Відповідно до п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України № 3353 встановлено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 8.1 ПДР України встановлено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Пунктом 11.2 ПДР України встановлено, що на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об'їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом.

Частина 2 ст.122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність в т.ч. за порушення розташування транспортних засобів на проїзній частині, - у вигляді штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Аналіз наведених правових норм дає підстав для висновку, що порушення ПДР, за що передбачена відповідальність Кодексом про адміністративні правопорушення України, має підтверджуватися відповідними доказами, невичерпний перелік яких наведений у ст.251 Кодексу.

З відеозапису № наданого відповідачем, з місця вчинення правопорушення, долученого до матеріалів справи (а.с. 16), вбачається здійснення зупинки інспектором транспортного засобу, державний номер НОМЕР_1, який рухався в крайній лівій смузі руху. Також вбачається зупинка іншого транспортного засобу, проте можливість його ідентифікації відсутня.

Разом з тим матеріали справи містять відеозапис №2018_0901_165940_1, наданий позивачем, (а.с. 4) з якого вбачається, що він дійсно рухався в крайній лівій смузі руху при вільній від транспортних засобів правій, що самим позивачем не заперечується. Даним відеозаписом також підтверджуються доводи позивача щодо неможливості руху у відповідності до пункту 11.2 ПДР України через незадовільний стан дорожнього покриття який унеможливлює безпечне пересування та здійснення маневрів.

Пунктом 1.5 ПДР України встановлено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Пунктам 2.3 ПДР України визначено, що водій для забезпечення безпеки дорожнього руху зобов'язаний, зокрема, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Даними пунктами визначений обов'язок водіїв докладати зусиль спрямованих на забезпечення безпеки дорожнього руху та попередження можливість виникнення різного роду загроз цій безпеці.

Судова колегія звертає увагу, що з відеозапису №2018_0901_165940_1 вбачається здійснення зупинки на вимогу інспектора транспортного засобу, що рухався попереду автомобіля позивача і відповідне його перестроювання з крайньої лівої смуги руху в праву, що створювало перешкоду для можливого руху в крайній правій полосі позивачу.

Судова колегія вважає, що в даному випадку ОСОБА_3 вірно вибраний спосіб розташування транспортного засобу на проїзній частині. Його рух в крайній лівій смузі не був результатом протиправного нехтування вимог п. 11.2 ПДР України, а зумовлений ситуацією на дорозі, наявністю іншого транспортного засобу та незадовільного стану дорожнього покриття, намаганням здійснити об'їзд вищевказаних перешкод. За таких умов факт вчинення правопорушення відсутній.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Доводи апелянта про ненадання позивачем підтверджень на спростування факту вчинення ним адміністративного правопорушення спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом №2018_0901_165940_1.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність належних доказів підтвердження правомірності рішення відповідача щодо складення постанови у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Судова колегія також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову в частині відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями відповідача, оскільки позивачем не надано доказів завдання такої шкоди.

Суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.286,308,311,315,316,321,322,325,272 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу інспектора управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Суханова Максима Михайловича - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 10 січня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко