Справа № 460/2664/18
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2019-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 січня 2019 року м. Рівне №460/2664/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Трохимчук А.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі: позивача: представники ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача: представники ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Журавлина"
доГоловного управління ДФС у Рівненській області
визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
В С Т А Н О В И В:

Ухвалою від 30.10.2018 відкрито провадження у справі №460/2664/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Журавлина" до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, №, №, № від 14.09.2018; розгляд справи вирішено провести за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 15.11.2018.

Ухвалою від 15.11.2018 закрито підготовче провадження у справі; розгляд справи по суті призначено у відкритому судовому засіданні на 06.12.2018.

Судове засідання 06.12.2018 відкладено на 20.12.2018 для надання можливості стороні відповідача подати заперечення на відповідь на відзив.

Судове засідання 20.12.2018 відкладено на 10.01.2019 у звязку з тим, що суд визнав причини неприбуття представників сторони відповідача поважними.

В судовому засіданні 10.01.2019 оголошено перерву до 29.01.2019 для надання стороні відповідача можливості подати письмові пояснення до додатково долучених стороною позивача доказів.

В судовому засіданні 29.01.2019 проголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Згідно з позовною заявою (а.с.7-13 том 1), запереченнями (відповіддю) на відзив (а.с.17-25 том 2) та поясненнями представників позивача в судовому засіданні позовні вимоги ґрунтуються на тому, що оскаржувані рішення податкового органу винесені формально, без належного правового аналізу господарських операцій товариства, вони суперечить достовірним даним бухгалтерського та податкового обліку, а також чинному законодавству. Так, відповідач зробив висновки, які призвели до нарахування податкового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств та податку на додану вартість з відповідними фінансовими санкціями, за рахунок того, що контрагенти позивача: ПП "СИВИРАМ-ОЙЛ" та ПП "РЕСПЕКТ ОІЛ" на переконання ревізорів, є недобросовісними субєктами господарювання та платниками податків, а відтак, сплачені позивачем на його користь грошові кошти за паливно-мастильні матеріали не можуть бути віднесені до витрат, як і сплачений в ціні товару ПДВ до податкового кредиту. При цьому, відповідач жодних доказів недобросовісності самого перевіряємого платника податків ТОВ фірми "Журавлина" у своєму розпорядженні не мав і не має. Більше того, ПП "СИВИРАМ-ОЙЛ" та ПП "РЕСПЕКТ ОІЛ" були і є зареєстрованими платниками податків, і дані про них містяться в ЄДР, вони не перебувають у стані припинення, а податковим органом не проводились відносно них жодних зустрічних чи інших перевірок. Навіть, якщо припустити, що ПП "СИВИРАМ-ОЙЛ" та ПП "РЕСПЕКТ ОІЛ" неналежним чином вело облік трудових ресурсів чи допускало інші порушення у своїй господарській діяльності або оподаткуванні, то на переконання сторони позивача, це не давало податковому органу правових підстав виключати зі складу витрат і податкового кредиту ТОВ фірми "Журавлина", як сумлінного платника податків, фактично понесені ним витрати і сплачений ПДВ, а, тим більше, кваліфікувати отримані від нього паливно-мастильні матеріали як безкоштовно набуті. Сторона позивача доводила, що висновки відповідача ґрунтуються не на первинних документах бухгалтерського та податкового обліку, а на власній субєктивній оцінці перевіряючих про неспроможність здійснення контрагентами позивача певних господарських операцій з огляду на відсутність у них якихось матеріальних, трудових чи інших ресурсів, які, знову ж таки, лише на їхню субєктивну думку, є необхідною передумовою для здійснення саме таких господарських операцій. При цьому, ТОВ фірма "Журавлина" не є кінцевим споживачем паливно-мастильних матеріалів, а реалізовує їх з торговельною націнкою через власну мережу АЗС, а результати такої реалізації відображає в бухгалтерському та податковому обліку. І податковим органом в акті перевірки, результати якої оспорюються, підтверджено, що товарно-матеріальні цінності, ідентичні задекларованим ТОВ фірмою "Журавлина" по взаємовідносинах із ПП "СИВИРАМ-ОЙЛ" та "РЕСПЕКТ ОІЛ" є в наявності та використані у господарській діяльності перевіряємого платника податків. Також відповідач зробив висновки, які призвели до нарахування податкового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств з відповідними фінансовими санкціями, за рахунок того, що відобразив в додатку №16 до акту перевірки "Розрахунок розбіжностей між доходами (обсягами постачання ТМЦ), які відображено в бухгалтерському обліку, фінансовій та податковій звітності та обсягами продажу ТМЦ згідно книг обліку розрахункових операцій, Z-звітів за період з 01.01.2015 по 31.03.2018." недостовірні дані. Так, дані податкового органу та платника податку щодо обсягу продажу ТМЦ згідно касових стрічок реєстраторів розрахункових операцій без ПДВ та акцизного податку різняться фактично за всі періоди, незважаючи на той факт, що це дані РРО, який через модем синхронізований з ДФС та дані мають бути ідентичними. Крім того, відповідачем було допущено методологічну помилку, оскільки реалізація паливно-мастильних матеріалів за талонами та заправними відомостями повинна виключатись із даних РРО (дата відпуску не співпадає з датою оплати), а податковим органом було виключено лише вартість паливно-мастильних матеріалів, реалізованих за талонами. В результаті внесення до розрахункової таблиці помилкових даних, весь подальший розрахунок було зроблено помилково і, як наслідок, безпідставними та хибними є висновки про заниження позивачем суми оподатковуваного доходу. Що стосується висновків відповідача про порушення позивачем пункту 2.6. Положення про порядок ведення касових операцій у національній валюті в Україні, то на їх спростування вказано, що випадків не оприбуткування та/або несвоєчасного оприбуткування в касу підприємства готівкових коштів не було і це в повній мірі доводиться даними обліку, касовими чеками та касовою книгою. За сукупністю наведеного, сторона позивача доводила, що податкові повідомлення-рішення, винесені за результатами планової виїзної перевірки, не відповідають вимогам законності, обґрунтованості та розсудливості, а відтак підлягають скасуванню в судовому порядку.

Згідно з відзивом на позовну заяву (а.с.171-179 том 1), запереченнями на відповідь на відзив (а.с.70-78) та поясненнями представників в судовому засіданні, сторона відповідача позов не визнає. В обґрунтування заперечень покликається на те, що перевіркою встановлено відображення в бухгалтерському та податковому обліку ТОВ фірма "Журавлина" операцій з придбання товарів в періоді з 01.01.2015 по 31.12.2017 у ПП "СИВИРАМ-ОЙЛ" та ПП "РЕСПЕКТ ОІЛ". При цьому, контролюючим органом встановлено, що у вказаних постачальників для здійснення постачання паливно-мастильних матеріалів в таких обсягах, були відсутні активи та трудові ресурси. У виписаних на адресу позивача первинних бухгалтерських документах кількість нафтопродуктів не відповідає кількості, яка придбана ПП "СИВИРАМ-ОЙЛ" та ПП "РЕСПЕКТ ОІЛ". А що стосується бензину "Паливо моторне альтернативне А-80" (для інжекторних та карбюраторних двигунів), то ланцюг постачання від виробників до ПП "СИВИРАМ-ОЙЛ" та ПП "РЕСПЕКТ ОІЛ" взагалі не прослідковується. Крім того, виписані для позивача первинні документи, складені з порушенням пункту 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік", так як відсутня інформація про посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, а також прізвища та ініціали матеріально-відповідальних осіб, які б дали змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у здійсненні господарської операції. Оскільки ПП "СИВИРАМ-ОЙЛ" та ПП "РЕСПЕКТ ОІЛ" не могли поставити ТОВ фірмі "Журавлина" паливно-мастильні матеріали, то обліковані позивачем активи, як такі, що придбані у ПП "СИВИРАМ-ОЙЛ" та ПП "РЕСПЕКТ ОІЛ", кваліфіковані відповідачем, як безоплатно отримані. Оскільки надходження таких паливно-мастильних матеріалів призвело до зростання власного капіталу ТОВ фірма "Журавлина", то відповідачем підставно зроблені висновки про заниження позивачем показника "Інші доходи" у відповідному рядку Звіту про фінансові результати, в результаті не віднесення до їх складу безоплатно отриманих ТМЦ. Оскільки у ТОВ фірма "Журавлина" відсутні первинні документи, що опосередковують отримання активів безпосередньо від ПП "СИВИРАМ-ОЙЛ" та ПП "РЕСПЕКТ ОІЛ", то й проведена позивачем на їхню користь оплата не відносяться до складу витрат при визначенні фінансового результату до оподаткування, оскільки не змінює склад активів ТОВ фірма "Журавлина". За результатами аналізу вказаних операцій контролюючим органом правомірно констатовано завищення позивачем податкового кредиту за результатами проведених взаєморозрахунків з вищевказаними постачальниками. Також перевіркою встановлено розбіжність між обсягами виторгів через реєстратори розрахункових операцій, відображених в касових книгах, які передані в електронній формі до органів ДФС України, та обсягами продаж, відображених в головних книгах підприємства, що вплинуло на визначення обєкту оподаткування з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість. Крім того, при проведенні перевірки встановлено порушення вимог Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України №637 від 15.12.2004. Так, 09.10.2015 по чеку № АЗ 4062166 підприємством були отримані готівкові кошти в сумі 708,29 грн. (повернення кредиторської заборгованості), які неоприбутковані в касу підприємства (прибутковий касовий ордер не виписаний, відповідний запис в касовій книзі відсутній); 27.01.2016 по чеку № АЗ 4062172 підприємством були отримані готівкові кошти в сумі 3045,11 грн. (повернення кредиторської заборгованості), які оприбутковані в касу підприємства 28.01.2016 прибутковим касовим ордером №1, про що зроблено відповідний запис в касовій книзі за 28.01.2016. За сукупністю наведеного, сторона відповідача доводила, що податкові повідомлення-рішення винесені правомірно і підстав для їх скасування немає.

Дослідженням письмових доказів по справі суд встановив наступне.

Відповідно до статей 75, 77, 82 розділу ІІ Податкового кодексу України, плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на 2018 рік, наказів №1605 від 29.05.2018, №1924 від 09.07.2018 та на підставі направлень №1211/17-00-14-01, №1210/17-00-14-01, №1209/17-00-14-01, №1212/17-00-14-01 від 08.06.2018, №1303/17-00-14-01, №1302/17-00-14-01 від 26.06.2018 посадовими особами Головного управління ДФС у Рівненській області у період з 12.06.2018 по 09.07.2018 з продовженням терміну перевірки на 10 робочих днів з 10.07.2018, проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ фірми "Журавлина" з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.03.2018. Результати перевірки оформлені актом №1832/17-00-14-01/13994640 від 30.07.2018 (а.с.14-107 том 1).

03.09.2018 позивачем подавались письмові заперечення на акт перевірки (а.с.128-130 том 1), які відповідачем відхилені (а.с.131-158 том 1).

14.09.2018 на підставі акту перевірки Головним управлінням ДФС у Рівненській області прийняті податкові повідомлення-рішення, зокрема:

- №, яким ТОВ фірмі "Журавлина" збільшено суму грошового зобовязання за платежем: "податок на прибуток підприємств" в розмірі 7516176,50 грн., в тому числі 6533931,00 грн. за податковими зобовязаннями та 982245,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (а.с.108-109 том 1);

- №, яким ТОВ фірмі "Журавлина" збільшено суму грошового зобовязання за платежем: "податок на додану вартість" в розмірі 5148643,50 грн., в тому числі 3432429,00 грн. за податковими зобовязаннями та 1716214,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (а.с.110-11 том 1);

- №, яким ТОВ фірмі "Журавлина" зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за березень 2018 року на 658117,00 грн.(а.с.114-115 том 1);

- №, яким до ТОВ фірма "Журавлина" застосовано штрафну санкцію в сумі 18767,00 грн. за порушення законодавства про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг (а.с.112-113 том 1).

Вказані податкові повідомлення-рішення винесені на підставі висновків акту перевірки про встановлення таких порушень:

1. пп.14.1.54, пп.14.1.191 п.14.1 ст.14, п.44.1, п.44.2 ст.44, пп.134.1.1. п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток на 6533931,00 грн.;

2. п.187.1 ст.187, п.1881 ст.188, пп."а" п.198.1, п.198.3 ст.198, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 3432429,00 грн. та до завищення відємного значення, що враховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, за березень 2018 року на суму 658117,00 грн.;

3. пункту 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України №637 від 15.12.2004, яке полягало у не оприбуткуванні в касу підприємства готівкових коштів в сумі 708,29 грн. та у несвоєчасному оприбуткуванні в касу підприємства готівкових коштів в сумі 3045,11 грн.

При цьому, висновки щодо заниження позивачем податку на прибуток на загальну суму 6533931,00 грн. ґрунтуються на твердженнях про заниження задекларованих ТОВ фірмою "Журавлина" доходів на загальну суму 36299614,00 грн., з яких 25094307,00 грн. сума доходів занижених в результаті того, що позивачем не повністю відображено в складі доходів обсяги продажу ТМЦ через реєстратори розрахункових операцій (додаток №16 до акту перевірки), а 11205307,00 грн. сума доходів занижених в результаті того, що позивачем не підтверджено реальність господарських операцій з придбання паливно-мастильних матеріалів у ПП "СИВИРАМ-ОЙЛ" (6743781,00 грн.) та ПП "РЕСПЕКТ ОІЛ" (4461526,00 грн.) (тобто занижено доходи від безоплатно отриманих паливно-мастильних матеріалів, які відображені в бухгалтерському обліку, як придбані у ПП "СИВИРАМ-ОЙЛ" та ПП "РЕСПЕКТ ОІЛ").

А висновки щодо заниження податку на додану вартість на загальну суму 3432429,00 грн. та завищення відємного значення, ґрунтуються на твердженнях про заниження податкових зобовязань на суму 2025585,00 грн. в результаті невідповідності обсягів виторгів через реєстратори розрахункових операцій обсягам продаж відображених в бухгалтерському обліку, та на твердженнях про завищення податкового кредиту на суму 2059611,00 грн. в результаті відображення податкового кредиту по взаємовідносинах з ПП "СИВИРАМ-ОЙЛ" (1167306,00 грн.) та ПП "РЕСПЕКТ ОІЛ" (892305,00 грн.).

Висновки щодо господарських операцій з придбання паливно-мастильних матеріалів у ПП "СИВИРАМ-ОЙЛ" та ПП "РЕСПЕКТ ОІЛ" ґрунтуються на такому.

Так, перевіркою встановлено наступні ознаки нереальності операцій з ПП "СИВИРАМ-ОЙЛ": підприємство зареєстровано в Олександрійській ОДПІ ГУ ДФС (Світловодське відділення), основний вид діяльності: 46.71 - оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; кількість працівників відповідно до Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) за 1 3 квартали 2015 року - 4 особи, працювало за цивільно-правовими договорами - 0 осіб, За 4 квартал 2015 року та 2016 рік звітність відсутня; свідоцтво платника ПДВ анульовано 04.07.2017 у звязку з неподанням звітності протягом року; підприємство з листопада 2015 року звітності до податкового органу не подає; згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відсутня інформація щодо земельних ресурсів та основних засобів; інформація про наявність транспортних засобів згідно АІС "Автомобіль" відсутня; Відповідно до реєстру податкових накладних, досліджено ланцюги постачання для ПП "СИВИРАМ-ОЙЛ", а саме, в періоді червень-листопад 2015 року ПП "СИВИРАМ-ОЙЛ" відображено придбання "Паливо моторне альтернативне А 80 А" в кількості 672879 літрів від ТОВ "ЮТРЕЙД ПЛЮС", а разом з тим, по ланцюгу постачання встановлено, що ТОВ "ЮТРЕЙД ПЛЮС" за червень - листопад 2015 року було відображено придбання "Паливо моторне альтернативне А-80 А" лише в кількості 15260 літрів; Згідно з податковою інформацією у ТОВ "ЮТРЕЙД ПЛЮС" відсутні основні засоби, працівники, які необхідні для здійснення постачання ПММ в таких обсягах, що свідчить про неможливість постачання для ПП "СИВИРАМ-ОЙЛ" нафтопродуктів, які в подальшому відображені в накладних, виписаних на адресу ТОВ фірма "Журавлина" (а.с.197-222 том 1).

Крім того, відповідачем в акті перевірки вказано, що виписані ПП "СИВИРАМ-ОЙЛ" первинні документи, складені з порушенням вимог законодавства, позаяк відсутня інформація про посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, та прізвища та ініціали матеріально-відповідальних осіб, які б дали змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у здійсненні господарської операції; до перевірки надано перевізні документи (ТТН), в яких встановлено відсутність всіх необхідних реквізитів, зокрема, в товарно-транспортних накладних зазначено автопідприємство ТОВ "Технопостачання-Україна", замовник (платник) ТОВ "Ютрейд плюс", вантажоодержувач ТОВ фірма "Журавлина", проте відсутні печатки автопідприємства та замовника (а.с.246-250 том 1, а.с.1-10 том 2). Крім того, згідно з наданими до перевірки паспортами якості та сертифікатами відповідносте на паливо А-80А, зазначено завод-виробник ТОВ "Трейд Коммодіті", який відповідно до реєстру податкових накладних відсутній в ланцюгу постачання бензину А-80 для ПП "СИВИРАМ-ОЙЛ" (а.с.240-244 том 1).

Перевіркою встановлено наступні ознаки нереальності операцій з ПП "РЕСПЕКТ ОІЛ": підприємство зареєстровано в Кременчуцькій ОДПІ ГУ ДФС У Полтавській області; основний вид діяльності - 46.71 - оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; кількість працівників відповідно до податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) за 4 квартал 2015 року, 1 квартал 2016 року працювало у штаті - 2 особи, працювало за цивільно-правовими договорами - 0 осіб; свідоцтво платника ПДВ анульовано 31.05.2017 у звязку з неподанням звітності протягом року; підприємство з травня 2016 року звітності до податкового органу не подає; відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відсутня інформація щодо земельних ресурсів та основних засобів; інформація про наявність транспортних засобів згідно АІС "Автомобіль": інформація відсутня; Згідно з реєстром податкових накладних, досліджено ланцюги постачання для ПП "РЕСПЕКТ ОІЛ", а саме, в періоді грудень 2015 року - березень 2016 року ПП "РЕСПЕКТ ОІЛ" відображені придбання "Паливо моторне альтернативне А 80 А" від: ТОВ "ЮТРЕЙД ПЛЮС" згідно податкових накладних в кількості 363563,7 літрів, а по ланцюгу постачання встановлено, що ТОВ "ЮТРЕЙД ПЛЮС" за цей період не придбавав "Паливо моторне альтернативне А-80 А"; ТОВ "ЛЕОС ОЙЛ", згідно податкових накладних в кількості 76530 літрів, а по ланцюгу постачання встановлено, що ТОВ "ЛЕОС ОЙЛ" за цей період не придбавав "Паливо моторне альтернативне А-80 А"; ТОВ "Трубопровідрембуд" відповідно до податкових накладних в кількості 75760 літрів, а по ланцюгу постачання встановлено, що ТОВ 'Трубопровідрембуд" за цей період не придбавало "Паливо моторне альтернативне А-80 А". Згідно податкової інформації у ТОВ "ЮТРЕЙД ПЛЮС", ТОВ "Трубопровідрембуд" відсутні основні засоби, працівники, які необхідні для здійснення постачання ПММ в таких обсягах, що свідчить про неможливість постачання для ПП "РЕСПЕКТ ОІЛ" нафтопродуктів, які в подальшому відображені в накладних виписаних на адресу ТОВ фірма "Журавлина". Згідно з податковою інформацією у ПП "РЕСПЕКТ ОІЛ" відсутня матеріально-технічна і технологічна можливість для самостійного здійснення виду діяльності (постачання ТМЦ) в зв'язку з відсутністю основних засобів та необхідної кількості трудових ресурсів для здійснення господарської діяльності та його постачальників по ланцюгу постачання (а.с.180-196 том 1). Крім того, відповідачем в акті перевірки вказано, що виписані ПП "РЕСПЕКТ ОІЛ" первинні документи, складені з порушенням вимог законодавства, позаяк відсутня інформація про посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, та прізвища та ініціали матеріально-відповідальних осіб, які б дали змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у здійсненні господарської операції; до перевірки надано перевізні документи (ТТН), в яких встановлено відсутність всіх необхідних реквізитів, зокрема, в товарно-транспортних накладних зазначено автопідприємство ТОВ "Технопостачання-Україна", замовник (платник) ТОВ "Ютрейд плюс", вантажоодержувач ТОВ фірма "Журавлина", проте відсутні печатки автопідприємства та замовника. Крім того, згідно з наданими до перевірки паспортами якості та сертифікатами відповідносте на паливо А-80А, зазначено завод-виробник ТОВ "Трейд Коммодіті", який відповідно до реєстру податкових накладних відсутній в ланцюгу постачання бензину А-80 для ПП "РЕСПЕКТ ОІЛ" (а.с.240-244 том 1).

Таким чином, перевіркою не встановлено джерело походження, виробника товарів, придбання яких задокументовано видатковими накладними, виписаними за реквізитами ПП "СИВИРАМ-ОЙЛ" та ПП "РЕСПЕКТ ОІЛ" та не підтверджено легальність руху товарів в ланцюгу постачання від виробника до ТОВ фірма "Журавлина".

Враховуючи викладене, відповідачем в акті перевірки зазначено, що задекларовані господарські операції із придбання у ПП "СИВИРАМ-ОЙЛ" та ПП "РЕСПЕКТ ОІЛ" не відбулися у дійсності, а надані первинні документи не опосередковувалися реальним рухом активів між ПП "СИВИРАМ-ОЙЛ" та ПП "РЕСПЕКТ ОІЛ" та ТОВ фірмою "Журавлина". При цьому, констатовано, що ТМЦ, ідентичні задекларованим ТОВ фірмою "Журавлина" по взаємовідносинах із ПП "СИВИРАМ-ОЙЛ" та ПП "РЕСПЕКТ ОІЛ" є в наявності та використані в господарській діяльності ТОВ фірми "Журавлина". А відтак, мало місце придбання товару, джерело походження якого не встановлено, тобто набуття у власність без наявності будь-яких первинних документів, які опосередковують таке отримання. А тому паливно-мастильні матеріали вартістю 11205307 грн., визнано такими, що безоплатно отримані.

На спростування висновків відповідача в частині, що стосується господарських операцій з ПП "СИВИРАМ-ОЙЛ", позивачем надано суду посвідчені копії документів, якими такі операції оформлені і які надавались відповідачу під час податкової перевірки, що останнім не заперечується.

Відповідно до такої документації, між ТОВ фірма "Журавлина" та ПП "СИВИРАМ-ОЙЛ" укладено договір купівлі-продажу нафтопродуктів №33 від 25.06.2015, згідно якого останній зобовязується передати у власність позивача, а позивач зобовязується прийняти й оплатити нафтопродукти. Загальна сума договору складає 12000000,00 грн.; умови поставки СРТ - (пункт призначення, вказаний в заявці на відвантаження), EХW - (естакада наливу), DDP - (пункт призначення, вказаний в заявці на відвантаження); послуги з відвантаження й доставки до станцій призначення, здійснюються відправником вантажу (фірма-експедитор, що робить транспортно-експедиторські послуги з наливу й відвантаження товару на станцію призначення) (а.с.237-240 том 2).

На паливно-мастильні матеріали надано: сертифікат відповідності №UА 1.174.0125343-14, з терміном дії з 10.11.2014 до 09.11.2015; продукція - паливо моторне альтернативне А-80А; виробник ТОВ "Трейді Коммодіті" (а.с.242 том 2) та паспорт якості №0331/А-80А від 31.03.2015: найменування і марка нафти або нафтопродуктів: паливо моторне альтернативне А-80А до інжекторних та карбюраторних двигунів;номер нормативного документа на нафтопродукт: ТУ У 24.6-3:2012; завод-виробник: ТОВ "Трейд Коммодіті", гарантійний термін зберігання - 12 місяців (а.с.241 том 2).

Поставка оформлена видатковими накладними №48 від 25.06.2015, №49 від 28.09.2015, №54 та № 55 від 07.07.2015, №63 від 22.07.2015, № 70 від 31.07.2015, №85 та №86 від 25.08.2015, №93 та №94 від 31.08.2015, №102 від 10.09.2015, №110 від 28.09.2015, №132 та №133 від 02.11.2015, №138 та №139 від 12.11.2015 та товарно-транспортними накладними №47 від 25.06.2015., №49 від 30.06.2015, №54 та №55 від 07.07.2015, №63 від 22.07.2015, №70 від 31.07.2015, №85 та №86 від 25.08.2015, №93 та №94 від 31.08.2015, №100 від 10.09.2015, №108 від 28.09.2015, №129 та №130 від 02.11.2015, №136 та №137 від 12.11.2015 (а.с.243-250 том 2, а.с.1-24 том 3).

ТОВ фірма "Журавлина" здійснила оплату за ТМЦ в повному обсязі (а.с.145-153 том 2).

На суму ПДВ ПП "СИВИРАМ-ОЙЛ" виписано податкові накладні, які зареєстровано в ЄРПН: 25.06.2015 №12, 30.06.2015 №13, 07.07.2015 №3, 07.07.2015 року № 5, 22.07.2015 №12, 31.07.2015 №20, 21.08.2015 №15, 21.08.2015 №16, 25.08.2015 №17, 28.08.2015 №23 та №24, 31.08.2015 №25, 10.09.2015 №7, 23.09.2015 №14, 02.11.2015 №2 та №3, 11.11.2015 №9, №10, 12.11.2015 № 11 (а.с.194-236 том 2).

На підтвердження право- дієздатності ПП "СИВИРАМ-ОЙЛ" на кожну дату поставки, позивачем надано копії витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 25.06.2015, 30.06.2015, 07.07.2015, 22.07.2015, 31.07.2015, 21.08.2015, 25.08.2015, 28.08.2015, 31.08.2015, 10.09.2015, 23.09.2015, 28.09.2015, 02.11.2015, 11.11.2015, 12.11.2015 (а.с.154-193 том 2).

На спростування висновків відповідача в частині, що стосується господарських операцій з ПП "РЕСПЕКТ ОІЛ", позивачем надано суду посвідчені копії документів, якими такі операції оформлені і які надавались відповідачу під час податкової перевірки, що останнім не заперечується.

Відповідно до такої документації, між ТОВ фірма "Журавлина" та ПП "РЕСПЕКТ ОІЛ" укладено договір купівлі-продажу нафтопродуктів №23 від 11.12.2015, згідно якого останній зобовязується передати у власність позивача, а позивач зобовязується прийняти й оплатити нафтопродукти. Загальна сума договору складає 12000000,00 грн.; умови поставки СРТ - (пункт призначення, вказаний в заявці на відвантаження), EХW - (естакада наливу), DDP - (пункт призначення, вказаний в заявці на відвантаження); послуги з відвантаження й доставки до станцій призначення, здійснюються відправником вантажу (фірма-експедитор, що робить транспортно-експедиторські послуги з наливу й відвантаження товару на станцію призначення) (а.с.25-28 т ом 3).

На паливно-мастильні матеріали надано: сертифікат відповідності №UА 1.174.0091731-15, з терміном дії з 10.11.2015 до 09.11.2016; продукція - паливо моторне альтернативне А-80А; виробник ТОВ "Трейді Коммодіті" (а.с.30 том 3) та паспорт якості №0909/А-80А від 09.09.2015: найменування і марка нафти або нафтопродуктів: паливо моторне альтернативне А-80А до інжекторних та карбюраторних двигунів;номер нормативного документа на нафтопродукт: ТУ У 24.6-3:2012; завод-виробник: ТОВ "Трейд Коммодіті", гарантійний термін зберігання - 12 місяців (а.с.29 том 3).

Поставка оформлена видатковими накладними №13, №14, №15 від 11.12.2015, №17, №18 від 28.12.2015, №13, №14 від 18.02.2016, №23 від 28.02.2016, №24 від 29.02.2016, №29, №30 від 21.03.2016, № 33, №34 від 31 .03.2016 та товарно-транспортними накладними №13, №14, №15 від 11.12.2015, №17, №18 від 28.12.2015, №13, №14 від 18.02.2016, №23 від 28.02.2016, №24 від 29.02.2016, №29, №30 від 21.03.2016, №33, №34 від 31.03.2016 (а.с.31-56 том 3).

ТОВ фірма "Журавлина" здійснила оплату за ТМЦ в повному обсязі (а.с.117-123 том 2).

На суму ПДВ ПП "РЕСПЕКТ ОІЛ" виписано податкові накладні, які зареєстровано в ЄРПН: від 11.12.2015 №6, №7, №8; від 28.12.2015 №11, №12; від 16.02.2016 №7; від 29.02.2016, №17, №18; від 21.03.2016 № 3, №4; від 31.03.2016 №8, №9 (а.с.92-116 том 2).

На підтвердження право- дієздатності ПП "РЕСПЕКТ ОІЛ" на кожну дату поставки, позивачем надано копії витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 11.12.2015, 28.12.2015, 16.02.2016, 18.02.2016, 29.02.2016, 21.03.2016,31.03.2016 (а.с.124-144 том 2).

ПДВ з операцій по придбанню в ПП "СИВИРАМ-ОЙЛ" та ПП "РЕСПЕКТ ОІЛ" задекларовано ТОВ фірмою "Журавлина" в складі податкового кредиту відповідних податкових періодів (а.с.26-77 том 2)

За даними офіційного сайту ДФС України (https://cabinet.sfs.gov.ua/registers/pdv) ПП "СИВИРАМ-ОЙЛ" було зареєстрованим платником ПДВ до 04.07.2017 (анульовано реєстрацію за рішенням контролюючого органу), а ПП "РЕСПЕКТ ОІЛ" було зареєстрованим платником ПДВ до 31.05.2017 (анульовано реєстрацію за рішенням контролюючого органу) (а.с.8-9 том 5).

На підтвердження використання придбаних у ПП "СИВИРАМ-ОЙЛ" та ПП "РЕСПЕКТ ОІЛ" паливно-мастильних матеріалів у власній господарській діяльності ТОВ фірмою "Журавлина" надано копії Журналу обліку надходження нафтопродуктів на АЗС№ 2 - м..Сарни (з 02.01.2015), Журналу обліку надходження нафтопродуктів на АЗС№ 2 - м.Сарни (з 04.01.2016), Журналу обліку надходження нафтопродуктів на АЗС№ 4 - смт.Маневичі (з 01.01.2014), Журналу обліку надходження нафтопродуктів на АЗС№ 4 - смт.Маневичі (з 01.01.2016), Журналу обліку надходження нафтопродуктів на АЗС№ 3 - смт.Млинів (з 01.01.2014), Журналу обліку надходження нафтопродуктів на АЗС№ 3 - смт.Млинів (з 01.01.2016), Журналу обліку надходження нафтопродуктів на АЗС№ 3 - смт.Клесів (з 15.01.2015), Журналу реєстрації подорожніх листів ТОВ фірма "Журавлина", накладних на внутрішнє переміщення ТОВ фірма "Журавлина" (на склад одержувача - смт.Клесів, АЗС) від 03.07.2015, від 20.07.2015, від 06.08.2015, від 21.08.2015, від 25.09.2015, від 12.10.2015, від 26.10.2015, від 05.11.2015, від 13.11.2015, від 09.12.2015, товарно-транспортних накладних на відпуск нафтопродуктів ТОВ фірма "Журавлина" (на пункт розвантаження -смт.Клесів, АЗС) від 03.07.2015, від 20.07.2015, від 06.08.2015, від 21.08.2015, від 25.09.2015, від 12.10.2015, від 26.10.2015, від 05.11.2015, від 13.11.2015, від 09.12.2015; накладних на внутрішнє переміщення ТОВ фірма "Журавлина" (на склад одержувача - смт.Клесів, АЗС) від 29.01.2016, від 13.02.2016, від 11.03.2016, від 14.04.2016; товарно-транспортних накладних на відпуск нафтопродуктів та подорожніх листів ТОВ фірма "Журавлина" (на пункт розвантаження - смт.Клесів, АЗС) від 29.01.2016, від 13.02.2016, від 11.03.2016, від 14.04.2016; накладних на внутрішнє переміщення ТОВ фірма "Журавлина" (на склад одержувача - смт.Млинів АЗС) від 15.06.2015, від 28.06.2015, від 07.07.2015, від 13.07.2015, від 29.07.2015, 28.08.2015, від 09.09.2015, від 24.09.2015, від 30.09.2015, від 08.10.2015, від 13.10.2015, від 05.11.2015, від 12.11.2015, від 09.12.2015, від 21.12.2015, від 30.12.2015, товарно-транспортних накладних на відпуск нафтопродуктів ТОВ фірма "Журавлина (на пункт розвантаження - смт.Млинів АЗС) від 15.06.2015, від 28.06.2015, від 07.07.2015, від 13.07.2015, від 29.07.2015, від 28.08.2015, від 09.09.2015, від 24.09.2015, від 30.09.2015, від 08.10.2015, від 13.10.2015, від 05.11.2015, від 12.11.2015, від 09.12.2015, від 21.12.2015, від 30.12.2015; накладних на внутрішнє переміщення ТОВ фірма "Журавлина" (на склад одержувача - смт.Млинів АЗС) від 04.02.2016, від 18.02.2016, від 24.02.2016, від 03.03.2016, від 16.03.2016, від 22.03.2016, від 31.03.2016, від 12.04.2016, від 20.04.2016, від 26.04.2016; товарно-транспортних накладних на відпуск нафтопродуктів та подорожніх листів ТОВ фірма "Журавлина" (на пункт розвантаження - смт.Млинів АЗС) від 04.02.2016, від 18.02.2016, від 24.02.2016, від 03.03.2016, від 16.03.2016, від 22.03.2016, від 31.03.2016 від 12.04.2016, від 20.04.2016, від 26.04.2016; накладних на внутрішнє переміщення ТОВ фірми "Журавлина" (на склад одержувача - смт.Маневичі АЗС) від 02.07.2015, від 13.07.2015, від 01.08.2015, від 28.08.2015, від 04.09.2015, від 25.09.2015, від 16.10.2015, від 06.11.2015, від 13.11.2015, від 08.12.2015, від 15.12.2015, від 31.12.2015; товарно-транспортних накладних на відпуск нафтопродуктів ТОВ фірма "Журавлина" (на пункт розвантаження - смт.Маневичі АЗС) від 02.07.2015, від 13.07.2015, від 01.08.2015, від 28.08.2015, від 04.09.2015, від 25.09.2015, від 16.10.2015, від 06.11.2015, від 13.11.2015, від 08.12.2015, від 15.12.2015, від 31.12.2015; накладних на внутрішнє переміщення ТОВ фірма "Журавлина" (на склад одержувача - смт.Маневичі АЗС) від 03.02.2016, від 18.02.2016, від 26.02.2016, від 05.03.2016, від 11.03.2016, від 04.04.2016, від 26.04.2016, від 11.05.2016; товарно-транспортних накладних на відпуск нафтопродуктів ТОВ фірма "Журавлина" (на пункт розвантаження - смт.Маневичі АЗС) від 03.02.2016, від 18.02.2016, від 26.02.2016, від 05.03.2016, від 11.03.2016, від 04.04.2016, від 26.04.2016 (а.с.57-250 том 3, а.с.1-62 том 4).

Крім цього, сторонами в повному обсязі визнано, а актом податкової перевірки підтверджено, що в період з 01.01.2015 по 31.03.2018 ТОВ фірма "Журавлина" здійснювала реалізацію паливо-мастильних матеріалів та інших товарів через мережу заправок із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій; крім того підприємство надавало послуги по ремонту та технічному обслуговування транспортних засобів та отримувало доходи від здавання майна в оренду.

Проаналізувавши усі надані стороною позивача первинні документи, суд відзначає, що вони відповідають домовленостям сторін, зафіксованим у договорах і за своїм змістом засвідчують факти передачі від постачальника до покупця позивача у справі паливно-мастильних матеріалів, тобто свідчать про здійснення конкретних господарських операцій. При цьому, суд прийшов до висновку, що ці документи також відповідають і вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" №996-XIV від 16.07.1999, які ставляться до підприємств у частині здійснення облікової політики, та містять необхідні для первинних документів дані в достатній мірі для ідентифікації господарських операцій, визначення їх змісту, вартості та інших істотних обставин їх здійснення. Суд акцентує увагу на тому у всіх видаткових накладних наведено інформацію про учасників відповідної господарської операції, тобто вказано найменування, коди, місцезнаходження юридичних осіб - учасників відповідних господарських операцій тощо, а самі первинні документи підписані від імені таких юридичних осіб (містять особистий підпис відповідальних осіб) та засвідчені відтисками їхніх печаток. Окрім того, обґрунтуванням спрямування намірів позивача і його контрагента на реальне виконання умов укладених договорів поставки слугує й факт здійснення розрахунків за придбану продукцію. Додатковим підтвердженням поставки товарів є наявність товарно-транспортних накладних.

Зауваження відповідача до первинних документів позивача суд відхиляє, позаяк відповідно до частини другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" №996-XIV від 16.07.1999, неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Що ж стосується зауважень відповідача до сертифікатів відповідності та паспортів якості, суд зауважує, що вказані документи взагалі не є первинними документами, на підставі яких здійснюється податковий облік.

Аналогічним чином суд відкидає зауваження відповідача до заповнення товарно-транспортних накладних.

Висновки органу ДФС щодо відсутності ланцюга постачання отриманих ТОВ фірмою "Журавлина" паливно-мастильних матеріалів до ПП "СИВИРАМ-ОЙЛ" та ПП "РЕСПЕКТ ОІЛ", суд відхиляє, як з огляду на відсутність відповідних доказів, так і з огляду на те, що позивач не може нести будь-яку відповідальність за неналежний облік господарських операцій своїми контрагентами, а також контрагентами його контрагентів. ТОВ фірма "Журавлина" не мало жодних повноважень вимагати у субєктів господарських правовідносин своїх контрагентів інформацію про те, з яких джерел ними отримано товарно-матеріальні цінності, які він пропонує на продаж. Відповідачем, в свою чергу, не було проведено зустрічної звірки з ПП "СИВИРАМ-ОЙЛ" та ПП "РЕСПЕКТ ОІЛ", на предмет джерела походження таких ТМЦ, натомість, відповідні висновки зроблено за даними Єдиного реєстру податкових накладних. Разом з тим, система співставлення податкового кредиту і податкових зобовязань в розрізі контрагентів містить інформацію лише по тих товарах, які придбаваються з оформленням податкових накладних для реалізації права покупця таких товарів на формування податкового кредиту.

При цьому, інформація про контрагентів позивача - ПП "СИВИРАМ-ОЙЛ" та ПП "РЕСПЕКТ ОІЛ" наявна в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань і жодних відомостей щодо відсутності вищевказаних юридичних осіб за місцезнаходженням до Реєстру не внесено.

ПП "СИВИРАМ-ОЙЛ" та ПП "РЕСПЕКТ ОІЛ" на час вчинення господарських операцій з позивачем та на час виписування в його адресу податкових накладних були зареєстрованими платниками ПДВ.

Також суд критично оцінює висновки відповідача про те, що у контрагентів позивача відсутні трудові ресурси та виробничі потужності, економічно необхідні для здійснення господарської діяльності, оскільки вказані обставини не можуть бути доказом неспроможності виконання тих чи інших господарських операцій з огляду на відсутність законодавчого обмеження щодо використання у господарській діяльності лише власних основних та оборотних засобів. А що стосується кількості штатних чи позаштатних працівників, то поняття достатньої кількості працівників для можливості провадження такого виду господарської діяльності, як купівля-продаж товару, є оціночним.

Суд звертає увагу на те, що предметом доказування у відповідній категорії спорів є реальність господарських операцій, добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на коригування фінансового результату до оподаткування та віднесення суми ПДВ до складу податкового кредиту. Відтак, не можуть бути безумовним свідченням правомірності висновків податкового органу результати аналізу фінансової та податкової звітності контрагентів позивача, які, тим більше, не стосуються платника податків - позивача у справі.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд вважає за необхідне врахувати наступні вимоги законодавства, чинного на момент існування спірних правовідносин.

Згідно з пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на 2015 рік - I квартал 2016 року) обєктом оподаткування податком на прибуток приватних підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" №998-XIV від 16.07.1999 бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються, зокрема, на принципі відповідності доходів і витрат. Для визначення фінансового результату звітного періоду необхідно порівняти доходи звітного періоду з витратами, що були здійснені для отримання цих доходів. При цьому доходи і витрати відображаються в бухгалтерському обліку та фінансовій звітності в момент їх виникнення незалежно від дати надходження або сплати коштів.

Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 "Витрати" затверджено наказом Міністерства фінансів України №318 від 31.12.1999, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за №27/4248 (П(С)БO 16), визначає методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності.

Згідно із п.6 П(С)БO 16 витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

За правилами пункту 7 П(С)БO 16, витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати ж, які неможливо прямо пов'язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Відповідно до цього, ТОВ фірма "Журавлина" не допустила жодних порушень, коли відносила оплату, здійснену на користь ПП "СИВИРАМ-ОЙЛ" та ПП "РЕСПЕКТ ОІЛ" за придбані у них паливно-мастильні матеріали, до складу витрат при визначенні фінансового результату до оподаткування, оскільки зазначені операції змінювали склад активів ТОВ фірма "Журавлина".

Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 "Дохід" затверджено наказом Міністерства фінансів України №290 від 29.11.1999, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України14.12.1999 року за №860/4153 (П(С)БO 15).

За правилами п.5 П(С)БO 15 дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов'язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена. Критерії визнання доходу, наведені в цьому Положенні (стандарті), застосовуються окремо до кожної операції. Проте ці критерії потрібно застосовувати до окремих елементів однієї операції або до двох чи більше операцій разом, якщо це випливає із суті такої господарської операції (операцій).

А відповідно до п.8 П(С)БO 15 дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, інших активів) визнається в разі наявності всіх наведених нижче умов: покупцеві передані ризики й вигоди, пов'язані з правом власності на продукцію (товар, інший актив); підприємство не здійснює надалі управління та контроль за реалізованою продукцією (товарами, іншими активами); сума доходу (виручка) може бути достовірно визначена; є впевненість, що в результаті операції відбудеться збільшення економічних вигод підприємства, а витрати, пов'язані з цією операцією, можуть бути достовірно визначені.

За правилами пункту 21 П(С)БO 15 дохід відображається в бухгалтерському обліку в сумі справедливої вартості активів, що отримані або підлягають отриманню.

Отримання та оприбуткування позивачем придбаних у ПП "СИВИРАМ-ОЙЛ" та ПП "РЕСПЕКТ ОІЛ" паливно-мастильних матеріалів підтверджується даними бухгалтерського обліку і первинними документами. Факт використання позивачем придбаних паливно-мастильних матеріалів у власній виробничій діяльності підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, більше того, він визнається також і відповідачем. Обидва факти безпосередньо зазначені контролюючим органом в акті перевірки.

Однак, відповідач вважає, що ТМЦ, за які позивач сплатив грошові кошти ПП "СИВИРАМ-ОЙЛ" та ПП "РЕСПЕКТ ОІЛ", фактично у таких субєктів не придбавалися, а тому витрати ТОВ фірми "Журавлина" у вигляді сплаченої ціни ТМЦ, не могли бути віднесені до складу витрат при визначені фінансового результату. В той же час відповідач вважає, що товар відповідної номенклатури, був отриманий позивачем у відповідних періодах безоплатно, а тому їх вартість підлягала включенню до доходів при визначені фінансового результату.

Такі висновки суд вважає не лише такими, що ґрунтуються на припущеннях і субєктивних висновках ревізорів, а й такими, що позбавлені сенсу і логіки. Вказані висновки також не узгоджуються і з текстуальним розумінням відповідних стандартів бухгалтерського обліку.

За наведеного, висновки відповідача про порушення позивачем вимог п.44.1, п.44.2 ст.44, пп.134.1.1. п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, що призвело до заниження доходів 11205307,00 грн. є необґрунтованими і алогічними.

За правилами п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на час існування відповідних правовідносин), об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

В силу вимог п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на 2015 рік - I квартал 2016 року), до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/ нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту, відповідно до п.198.2. цієї статті, вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 цієї статті, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

А за правилами пункту 198.6.цієї статті не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/ розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, необхідною умовою для віднесення до податкового кредиту сплачених у ціні товарів (робіт, послуг) сум податку на додану вартість є факт їх придбання з метою використання в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку.

В контексті наведених вище норм чинного законодавства та досліджених первинних документів, судом встановлено, що господарські операції між позивачем та його контрагентами були здійснені в межах їх господарської діяльності, сторони переслідували ділову мету при їх здійсненні та понесли зміни майнового стану, що, в свою чергу, вказує на реальне настання для позивача правових наслідків, обумовлених відповідними правочинами.

Під час судового розгляду достеменно встановлено, що фактичний рух активів та зміни у власному капіталі платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Крім того, позивачем підтверджено, а відповідачем не спростовано факт використання позивачем придбаних у ПП "СИВИРАМ-ОЙЛ" та ПП "РЕСПЕКТ ОІЛ" паливно-мастильних матеріалів у власній господарській діяльності. Не спростовано також і господарський сенс відповідних операцій.

Нормою пп.4.1.4 п.4.1 ст.4 Податкового кодексу України, встановлено презумпцію правомірності рішень платника податку в тому разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акту, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків. Це поширюється також і на кваліфікацію господарських операцій з метою формування платником податків витрат для визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту для визначення обєкта оподаткування з податку на додану вартість, і за її змістом, відповідні витрати і податковий кредит вважаються сформованими платником податків правомірно. Однак контролюючий орган не позбавлений можливості довести в установленому порядку факт невідповідності задекларованих наслідків господарської операції платника податків у податковому обліку фактичним обставинам.

В ході податкової перевірки, результати якої оскаржуються, відповідачем не зібрано, а в ході судового розгляду - не надано, жодного доказу на підтвердження факту нереальності вчинення господарських операцій між позивачем і ПП "СИВИРАМ-ОЙЛ" та ПП "РЕСПЕКТ ОІЛ".

При цьому, суд звертає увагу на те що, висновки відповідача про безтоварність господарських операцій позивача ґрунтуються та аналізі Єдиного реєстру податкових накладних, за даними яких ПП "СИВИРАМ-ОЙЛ" та ПП "РЕСПЕКТ ОІЛ" не придбавали в такій кількості паливно-мастильні матеріали, в якій реалізували позивачу, а ланцюг постачання до виробника не прослідковується. Разом з тим, суд зауважує, що такі умовиводи базуються виключно на припущеннях, оскільки постачальники мають можливість і право придбавати товари, роботи і послуги у осіб, які не є платниками ПДВ, що апріорі зумовлює відсутність відповідних відомостей у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Суд також звертає увагу на те, що предметом доказування у відповідній категорії спорів є реальність господарських операцій, які були, добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на формування податкового кредиту. Відтак, не можуть бути безумовним свідченням правомірності висновків податкового органу результати аналізу баз даних ДФС, які, тим більше стосуються не позивача, а його контрагентів і контрагентів його контрагентів.

З огляду на вказане, суд вважає висновки відповідача про нереальність господарських операцій позивача такими, що базуються виключно на припущеннях, не підтверджені жодними належними та допустимими доказами і фактично повністю спростовуються матеріалами справи, а відтак не беруться судом до уваги.

Також суд звертає увагу на те, що діючий Податковий кодекс України не ставить в залежність право віднесення сплачених сум податку на додану вартість до податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету. Формування податкового кредиту є правом окремо взятого платника податків і не залежить від розрахунків з бюджетом інших осіб, їх звітності та податкової дисципліни. Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету або встановлено порушення податкового законодавства з боку контрагента, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Також позивач не може нести відповідальність за дії контрагентів, які на думку податкового органу є "сумнівними" чи "фіктивними" субєктами господарювання.

Поряд з цим, суд зауважує, що перевіркою, а також в ході розгляду справи судом не встановлено жодних фактів, які б свідчили про те, що діяльність позивача спрямована на здійснення операцій, повязаних з податковою вигодою, переважно з контрагентами, які не виконують своїх податкових зобовязань, зокрема й у випадках, коли такі операції здійснюються через посередників.

З огляду на все вищевказане, суд вважає, що в діях позивача, як платника податку, не вбачається порушень діючого законодавства, а господарські операції не викликають сумніву в їх реальності та відповідності дійсному економічному змісту, доцільності та діловій меті здійснення господарської діяльності, що підтверджується наявністю належним чином оформлених та досліджених судом документів.

Поряд з цим, суд, керуючись вимогами частини другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне врахувати висновки, викладені у рішенні Європейського суду з прав людини від 22.01.2009 у справі "Булвес АД проти Болгарії" (№3991/03), відповідно до яких, платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню; у разі, якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов'язаним зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки до отримувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності. Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини у рішенні по справі "Бізнес СепортСентре проти Болгарії" (№6689/03), у пункті 23 якого вказано, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обовязків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції, однак це не мало б прямого впливу на оподаткування організації-заявника. Аналогічним чином, рішення по справі "Інтерсплав проти України" (заява № 803/02), у пункті 38 якого визначено, що у разі наявності у державних органів інформації про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього субєкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку.

За наведеного, висновки відповідача про порушення позивачем вимог п.187.1 ст.187, п.1881 ст.188, пп."а" п.198.1, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення податкового кредиту на суму 2059611,00 грн. (по взаємовідносинах з ПП "СИВИРАМ-ОЙЛ" - 1167306,00 грн. та ПП "РЕСПЕКТ ОІЛ" - 892305,00 грн.), і як наслідок до заниження податку на додану вартість, є необґрунтованими і протиправними.

Решта висновків щодо заниження позивачем податку на прибуток ґрунтуються на твердженнях про заниження задекларованих ТОВ фірмою "Журавлина" доходів на суму 25094307,00 грн. в результаті того, що позивачем не повністю відображено в складі доходів обсяги продажу ТМЦ через реєстратори розрахункових операцій (додаток №16 до акту перевірки). Аналогічним чином, висновки щодо заниження податку на додану вартість та завищення відємного значення, ґрунтуються на твердженнях про заниження податкових зобовязань на суму 2025585,00 грн. в результаті невідповідності обсягів виторгів через реєстратори розрахункових операцій обсягам продаж відображених в бухгалтерському обліку.

Так, в акті перевірки відображено, що згідно з наданими ТОВ фірмою "Журавлина" первинними документами, відомостями про рух паливно-мастильних матеріалів, відомостями про рух талонів, та головними книгами (книгами обліку доходів та витрат) ревізорами встановлено, що доходи від продажу ТМЦ без вартості реалізованих талонів на пальне відповідно до бухгалтерського обліку становлять: за січень 2015 року - 4195075,74 грн., жовтень 2015 року - 31648565,14 грн., листопад 2015 року - 28455911,83 грн., грудень 2015 року - 26340664,04 грн., жовтень 2016 року - 28524265,11 грн., січень 2017 року - 24155255,84 грн., лютий 2017 року - 24267031,22 грн., червень 2017 року - 32810179,11 грн., березень 2018 року - 33130305,48 грн. Перевіркою книг обліку розрахункових операцій, Z-звітів встановлено, що обсяг реалізації ТМЦ без вартості отриманих талонів (без вартості реалізованого палива по талонах) становить: за січень 2015 року - 8512365,60 грн., жовтень 2015 року - 31900409 грн., листопад 2015 року - 29772229 грн., грудень 2015 року - 27269466 грн., жовтень 2016 року - 31392583 грн., січень 2017 року - 25850138 грн., лютий 2017 року - 24984107 грн., червень 2017 року - 32951100 грн., березень 2018 року - 35562892 грн. Сума розбіжностей між доходами від продажу ТМЦ, відображеними в бухгалтерському обліку, та доходами від продажу згідно книг обліку розрахункових операцій, Z-звітів становить 24668037 грн. Крім того, перевіркою встановлено заниження доходів за рахунок розбіжностей між задекларованими сумами доходів (звіт про фінансові результати) та доходами згідно даних бухгалтерського обліку на суму 426270 грн., в т.ч. 2015 рік - на суму 32489 грн., 2016 рік - на суму 303507 грн., 1 кв.2018 року 90274 грн. Всього занижено позивачем дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) на загальну суму 25094307 грн., в тому числі 2015 рік - 16846742 грн., 4 кв.2016 року - 3171825 грн., І кв. 2017 року 2411958 грн., 2 кв. 2017 року 140921 грн., 1 кв.2018 року 2522861 грн. (таблиця 1 та додаток 16 акту перевірки). Крім того, перевіркою встановлено заниження обсягів продажу ТМЦ, а саме, не включено до декларацій з податку на додану вартість обсяги продажу реалізованих ТМЦ через РРО на суму 10127925 грн., що призвело до заниження ПДВ на суму 2025585 грн. (таблиця на стор. 28 акту перевірки).

Зведені дані відображені у таблиці, що є додатком 16 акту перевірки (а.с.106 том 1).

На спростування вказаних висновків відповідача, та на доведення хибності його розрахунків, позивачем надано суду посвідчені копії Z-звітів (а.с.88-99 том 4).

Співставленням даних таблиці та даних Z-звітів встановлено, що обсяги продажу ТМЦ згідно касових стрічок реєстраторів розрахункових операцій без ПЛВ та акцизного податку не відповідають один одному, що вказує на наявність арифметичних помилок при формуванні додатку 16 акту перевірки.

Крім того, дані Z-звітів свідчать про те, що до загального обсягу реалізації позивачем в звіт включалась не лише реалізація палива за готівку, а також і реалізація палива по талонах і по заправних відомостях.

Ціни на пальне по дільницях 2,3,4, що було реалізоване по заправних відомостях за періоди 2015-2017 років, 1 квартал 2018 року зафіксовані позивачем у долучених до справи звітах по цінах (а.с.100-239 том 4).

Відповідачем стверджено, що у звязку з тим, що доходи та податкові зобовязання з ПДВ ТОВ фірмою "Журавлина" формуються в момент реалізації талонів, а не в момент відпуску пального через РРО по талонах, то під час перевірки достовірності відображення доходів та податкових зобовязань ревізором порівнювалися обсяги реалізації через РРО без врахування відпуску пального по талонах. При цьому, відповідачем визнано, що ТОВ фірма "Журавлина" реалізовує пальне також і по заправних відомостях, і розрахунки по таких заправних відомостях проводяться пізніше, ніж відбувається відпуск пального через РРО. Однак, ревізори, які проводили розрахунки, ствердили, що порівнюючи обсяги реалізації через РРО не враховували лише обсяги відпуску пального по талонах (а.с.2 том 5), тобто сторона відповідача в ході судового розгляду визнала, що під час перевірки не виключала з обсягів реалізації через РРО обсяги відпуску пального по заправних відомостях.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд вважає за необхідне врахувати наступні вимоги законодавства, чинного на момент існування спірних правовідносин.

За визначенням, що наведене у Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" №265/95-ВР від 06.07.1995, реєстратор розрахункових операцій це пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з купівлі-продажу іноземної валюти та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг), операцій з приймання готівки для подальшого переказу. В свою чергу, розрахункова операція це приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Інструкція про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затверджена спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Мінтрансзв'язку України, Мінекономіки України, Держспоживстандарту України №281/171/578/155 від 20.05.2008, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 02.09.2008 за №805/15496, встановлює такий порядок відпуску нафтопродуктів (пункт 10.3.):

- відпуск нафтопродуктів за готівку,

- відпуск нафтопродуктів за відомостями,

- відпуск нафтопродуктів за талонами,

- відпуск нафтопродуктів за платіжними картками.

Згідно з підпунктом 10.3.2. цієї Інструкції, відпуск нафтопродуктів за відомостями здійснюється АЗС за безготівковим розрахунком на підставі договорів, укладених між підприємством та споживачем. Відпуск нафтопродуктів відображається у відомості на відпуск нафтопродуктів за формою №16-НП (додаток 16 до Інструкції). Кількість відпущеного нафтопродукту фіксується у відомості, яка ведеться безпосередньо на АЗС, що підтверджується підписами оператора АЗС та водія. Підприємства, АЗС на підставі відомостей про відпуск нафтопродуктів періодично, але не менше одного разу на місяць, виписують зведені відомості-рахунки кожному споживачу за марками нафтопродуктів та цінами, установленими протягом місяця. У рахунках обов'язково зазначаються кількість та загальна вартість відпущених нафтопродуктів, у тому числі податок на додану вартість. Звіряння розрахунків з споживачами за відпущені нафтопродукти здійснюється щомісяця не пізніше п'ятого числа наступного за звітним місяця. Відпуск дизельного палива за відомостями відображається у змінному звіті АЗС за формою №17-НП за марками та видами.

Згідно з пунктом 10 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами,затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №1442 від 20.12.1997, розрахунки за продані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, талонів, відомостей на відпуск нафтопродуктів тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з нафтопродуктами споживачеві в обов'язковому порядку видається розрахунковий документ за установленою формою на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару. У розрахунковому документі зазначається інформація про форму здійснення розрахунку. Розрахунки за продані нафтопродукти із застосуванням згідно з договорами талонів чи відомостей на відпуск нафтопродуктів здійснюються виключно через установи банків. Оскільки АЗС це місце проведення розрахунків із покупцями за пальне, застосування РРО в силу вимог статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" №265/95-ВР від 06.07.1995, є обов'язковим (РРО можуть не застосовуватися тільки при відпуску: оптових партій пального, розрахунки за які здійснено безготівковим шляхом; пального, що знаходиться на відповідальному зберіганні), то покупцю видається фіскальний чек, навіть якщо при цьому не проводяться готівкові та безготівкові розрахунки, а пальне заправляють за талонами, смарт-картками і заправними відомостями.

Таким чином, при визначенні обсягів реалізації пального через РРО, обсяги пального відпущеного без фактичного розрахунку, тобто обсяги пального, відпущеного з АЗС, як по талонам, так і по заправним відомостям, не повинні братися до розрахунку. Протилежне, зумовить не лише хибність розрахунків, а й призведе до подвійного оподаткування доходів.

Оскільки судом достеменно встановлено, що відповідачем під час визначення доходів позивача від продажу пального, вартість пального, відпущеного з АЗС по заправним відомостям, не виключалась із загальних даних Z-звітів, то розрахунки відповідача, відображені у таблиці, що є додатком 16 акту перевірки, як і розрахунки ПДВ у таблиці на стор. 28 акту перевірки, визнаються хибними і нормативно необґрунтованими.

Відтак, суд приходить до висновку, що висновки відповідача про порушення позивачем вимог пп.14.1.54, пп.14.1.191 п.14.1 ст.14, п.44.1, п.44.2 ст.44, пп.134.1.1. п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток та п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість, є необґрунтованими і протиправними.

При цьому, суд зауважує, що перерахунок обсягів реалізації пального через РРО, і як наслідок перерахунок сум доходу і податкових зобовязань позивача в судовому засіданні при розгляді справи, не входить до компетенції суду при вирішенні по суті даного спору, позаяк вважатиметься по своїй суті новою податковою перевіркою, а обов'язок щодо адміністрування податків, а щодо їх повного і точного розрахунку, покладений виключно на орган контролю - Державну фіскальну службу України та його територіальні підрозділи.

Крім того, відповідно до п.56.4 ст.56 Податкового кодексу України підтвердження правильності нарахування будь-якого нарахування має бути підтверджене належними доказами та не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому судом також враховується рішення Європейського суду з прав людини по справі "Федорченко та Лозенко проти України" (заява №387/03), у пункті 53 якого вказано, що при оцінці доказів необхідно керуватися критерієм доведення "поза розумним сумнівом", тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Що стосується висновків відповідача про порушення позивачем пункту 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України №637 від 15.12.2004, у вигляді не оприбуткування в касу підприємства готівкових коштів в сумі 708,29 грн. та у вигляді несвоєчасного оприбуткуванні в касу підприємства готівкових коштів в сумі 3045,11 грн., то суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Національного банку України № 637 від 15.12.2004 (що було чинним до 05.01.2018), уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК). Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

В акті перевірки зафіксовано, що відповідно до наданої для перевірки чекової книжки для отримання готівки з №АЗ 4062151 по №АЗ 4062175 з розрахункового рахунку №623 у філії АТ "Укрексімбанк" у м.Рівному відділення в м. Сарни встановлено, що підприємством були зняті готівкові кошти, які неоприбутковані в касу підприємства та несвоєчасно оприбутковані, а саме: 09.10.2015 по чеку № АЗ 4062166 підприємством були отримані готівкові кошти в сумі 708,29 грн. (повернення кредиторської заборгованості), які неоприбутковані в касу підприємства (прибутковий касовий ордер не виписаний, відповідний запис в касовій книзі відсутній, що доводиться копією корінця чека АЗ 4062166 на суму 708,29 грн. за 09.10.2015 та сторінкою №41 касової книги за 09.10.2015 (а.с.11-13 том 2); 27.01.2016 по чеку № АЗ 4062172 підприємством були отримані готівкові кошти в сумі 3045,11 грн. (повернення кредиторської заборгованості), які оприбутковані в касу підприємства 28.01.2016 прибутковим касовим ордером №1, про що зроблено відповідний запис в касовій книзі за 28.01.2016, що доводиться копією сторінки №22 касової книги за 27.01.2016 (а.с.14 том 2).

На спростування вказаних висновків відповідача позивачем до матеріалів справи долучено виписку по розрахунковому рахунку №623 у філії АТ "Укрексімбанк" у м.Рівному відділення в м. Сарни за 28.01.2016 (а.с.242 том 4), якою підтверджено, що готівкові кошти в сумі 3045,11 грн. по чеку № АЗ 4062172 від 27.01.2016 фактично були отримані в банку 28.01.2016. Оглянутою в судовому засіданні касовою книгою доведено, що вказані кошти оприбутковані в касу підприємства 28.01.2016, тобто в день їх отримання в банку (а.с.3-5 том 5).

Також позивачем долучено виписку по розрахунковому рахунку №623 у філії АТ "Укрексімбанк" у м.Рівному відділення в м. Сарни за 09.10.2015 (а.с.243 том 4), якою підтверджено, що готівкові кошти в сумі 708,29 грн. по чеку № АЗ 4062166 підприємством були отримані 09.10.2015. Оглянутою в судовому засіданні касовою книгою доведено, що вказані кошти оприбутковані в касу підприємства 09.10.2016, тобто в день їх отримання в банку (а.с.6-7 том 5).

За наведеного, висновки відповідача про порушення позивачем вимог пункту 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Національного банку України №637 від 15.12.2004, є абсолютно безпідставними, а податкове повідомлення-рішення № від 14.09.2018, яким до ТОВ фірми "Журавлина" на підставі статті 1 Указу Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" №436/95 від 12.06.1995, застосовано штрафну санкцію в сумі 18767,00 грн., - протиправним.

З огляду на наведене, за результатами судового розгляду справи суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області №, №, №, № від 14.09.2018 не відповідають критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства, порушують права та законні інтереси платника податків, які підлягають до судового захисту шляхом скасування відповідних рішень суб'єкта владних повноважень.

Суд зазначає, що в прохальній частині позовної заяви позивачем помилково зазначено номер податкового повідомлення-рішення № як №, однак вказана помилка розглядається судом як описка, оскільки і по суті позову, і по долученим до позову додаткам, жодних сумнівів у нумерації оскаржуваного рішення не виникає.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та "Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

Головне управління ДФС у Рівненській області належними і допустимими доказами у справі не довело факту порушення ТОВ фірмою "Журавлина" в охопленому перевіркою періоді вимог податкового законодавства. Крім цього, відповідачем не доведена і правильність власних розрахунків.

За усього наведеного, позовні вимоги ТОВ фірми "Журавлина" підлягають до повного задоволення.

За правилами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням вимог підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011 (ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру юридичною особою 1,5% ціни позову), позивачу належало сплатити судовий збір у розмірі 190253,80 грн.

За наведеного присудженню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена ним сума судового збору у розмірі 190253,80 грн.

Надмірно сплачена позивачем сума судового збору може бути повернута ухвалою суду за письмовим клопотанням останнього.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Журавлина" (, вул. Варшавська, 9а, м.Сарни, Рівненська область, 34500) до Головного управління ДФС в Рівненській області (, вул.Відінська, 12, м.Рівне, 33023) задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Рівненській області № від 14.09.2018, яким Товариству з обмеженою відповідальністю фірмі "Журавлина" донараховано суму грошового зобовязання за платежем: "податок на прибуток підприємств" в розмірі 7516176,50 грн., в тому числі 6533931,00 грн. за податковими зобовязаннями та 982245,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Рівненській області № від 14.09.2018, яким Товариству з обмеженою відповідальністю фірмі "Журавлина" донараховано суму грошового зобовязання за платежем: "податок на додану вартість" в розмірі 5148643,50 грн., в тому числі 3432429,00 грн. за податковими зобовязаннями та 1716214,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Рівненській області № від 14.09.2018, яким Товариству з обмеженою відповідальністю фірмі "Журавлина" зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за березень 2018 року на 658117,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Рівненській області № від 14.09.2018, яким до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Журавлина" застосовано штрафну санкцію за порушення законодавства про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сумі 18767,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС Рівненській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Журавлина" сплачений судовий збір в сумі 190253,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 08 лютого 2019 року.

Суддя Друзенко Н.В.