Справа № 810/3727/18
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/3727/18 Суддя першої інстанції: Лапій С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Бужак Н.П. та Кузьмишиної О.М.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

за участю:

представника позивача: - ОСОБА_1,

представника відповідача: - Шкаранди Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2018 року позивач - ОСОБА_3 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність керівника Головного управління Пенсійного фонду, визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії з урахуванням виплачених сум грошового забезпечення у жовтні 2017 року за період з липня 2017 року по вересень 2017 року згідно довідок Національної поліції України від 30.10.2017 р. №29/5-569, від 11.06.2018 р. №29/5-273;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок і виплату пенсії з урахуванням виплачених сум грошового забезпечення у жовтні 2017 року за період з липня 2017 року по вересень 2017 року згідно довідок Національної поліції України від 30.10.2017 р. №29/5-569, від 11.06.2018 р. №29/5-273 без обмеження її максимальним розміром, починаючи з 30.09.2017 року.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2018 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області протиправно, всупереч нормам чинного законодавства, при здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_3 не було враховано складові грошового забезпечення, зазначені у довідках від 11.06.2018 №29/5-273, від 30.10.2017 №29/5-569 та довідці про грошове забезпечення за період з липня 2017 року по жовтень 2017 року, разом з тим, з урахуванням дати звернення позивача до органу пенсійного фонду із відповідною заявою про перерахунок, позовні вимоги підлягають задоволення з 01.06.2018 року.

Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції необґрунтованим, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, ОСОБА_3 з 30.09.2017 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

У червні 2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням грошового забезпечення за період з липня по вересень 2017 року, яке було виплачено у жовтні 2017 року та з якого утримано та сплачено внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. До вказаної заяви позивачем було додано оригінал довідки про грошове забезпечення за період з липня по жовтень 2017 р., оригінал довідки про доходи №29/5-569 від 30.10.2017 р., видані Національною поліцією України, копії індивідуальних відомостей про застраховану особу (Форма ОК-5).

Листом від 06.07.2018 року № 1920/К-01 відповідач повідомив, що підставою для визначення грошового забезпечення при призначенні пенсії є грошовий атестат № 177 та довідка про щомісячні додаткові види грошового забезпечення за 21 місяць № 1069 від 10.07.2017 року, № 29/5-554, виданої Національною поліцією України. Згідно вказаних документів грошове забезпечення для призначення пенсії становить 16984,57 грн., де

- посадовий оклад - 4000,00 грн.,

- оклад за військове звання - 2400,00 грн.,

- процентна надбавка за вислугу років 45%- 2 880,00 грн., середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 21 місяць - 7704,57, в т.ч.: надбавка за специфічні умови проходження служби 90%, надбавка до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень 10%, премія 5 %.

Основний розмір пенсії складає - 11889,20 грн. (16984,57 х 70%). До основного розміру пенсії станом на 01.07.2018 р. встановлено підвищення, як інваліду війни 2 групи згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 року № 1381 - 2972,30 грн., підвищення як інваліду війни 2 групи - 580,80 грн., цільова допомога інваліду війни 2 групи - 50,00 грн., надбавка на неповнолітнього утриманця - 726,00 грн.

Загальний розмір пенсії - 16218,30 грн., з урахуванням максимального розміру пенсії до виплати - 14350,00 грн.

Також відповідач зазначив, що відповідно до постанови КМУ від 13.02.2008 року № 45 «Про затвердження Порядку перерахунку пенсій, призначених відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» функції визначення вислуги років, розміру грошового забезпечення, в тому числі визначення розміру посадового окладу, окладів за військове звання та інших складових, покладено на уповноважені органи відповідних силових структур. Органи Пенсійного фонду виконують функції тільки з призначення та перерахунку пенсій, а функції визначення вислуги років, розміру грошового забезпечення чи окремих його складових для обчислення пенсій виходить за межі їх компетенції ( постанова КМУ від 02.11.2006 р. № 1522).

Вважаючи вищевказану відмову протиправною, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів наголошує, що підставою для звернення до суду, стала бездіяльність відповідача щодо не врахування складових грошового забезпечення, зазначених у довідках від 11.06.2018 року №29/5-273, від 30.10.2017 року №29/5-569 та довідці про грошове забезпечення за період з липня 2017 року по жовтень 2017 року, а саме - надбавку до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень, премія НПУ, вихідна допомога при звільненні.

Відповідно до ч.1 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-XII від 09 квітня 1992 року (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу; надалі Закон № 2262-XII) пенсії особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, який одержували військовослужбовці до призову на строкову військову службу чи після звільнення з військової служби до звернення за пенсією, або до середньомісячного грошового забезпечення, одержуваного військовослужбовцями в період проходження військової служби за контрактом. При цьому середньомісячний заробіток (грошове забезпечення) для обчислення їм пенсій визначається в порядку, встановленому Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Частиною 3 цієї ж статті Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 7 Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» від 17 липня 1992 року № 393 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (надалі Закон № 2011-ХІІ). Вказаний Закон відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов'язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Частиною 1 статті 9 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною 2 цієї статті визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07 листопада 2007 року № 1294 упорядковано структуру та умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та затверджено схеми посадових окладів і додаткових видів грошового забезпечення за категоріями військовослужбовців (пункт 3 цієї постанови).

Згідно зі схемою додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України (щомісячних та одноразових, додаток № 25 до постанови № 1294) до одноразових віднесені такі види грошового забезпечення: винагорода, призначення та виплата якої пов'язана з обсягом та складностями роботи, що виконується під час проходження військової служби; матеріальна допомога на початкове обзаведення (вид матеріального забезпечення військовослужбовців, передбачений статтею 9-1 Закону № 2011-ХІІ), а також одноразова матеріальна допомога військовослужбовцям строкової військової служби.

Законом № 2011-ХІІ також гарантовано право військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на щорічну основну відпустку із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення (частина перша статті 10-1 цього Закону).

Колегія суддів наголошує, що відповідно до наявних матеріалів справи, позивачу, до складу грошового забезпечення для призначення пенсії було враховано надбавку за специфічні умови проходження служби 90%, надбавка до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень 10%, премія 5%, а тому позовні вимоги в частині необхідності здійснення перерахунку з урахуванням надбавки до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень, премія НПУ є необґрунтованими.

Щодо необхідності врахування вихідної допомоги при звільненні, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка за своїм змістом узгоджується з положеннями ч.2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Зі змісту п. 17 статті 11 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» вбачається, що військовослужбовці підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню.

Згідно ч. 2 статті 20 указаного Закону обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених, зокрема, у пункті 17 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Крім того, п.9 ч.1 статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» визначає, що платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є, зокрема, військовослужбовці, особи рядового і начальницького складу.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави вважати, що військовослужбовці підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, тому мають сплачувати страхові внески та збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з суми сукупного оподатковуваного доходу, обчисленого відповідно до законодавства України.

При цьому судом першої інстанції не враховано, що ч.3 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не містить положень про включення до грошового забезпечення такої виплати, як одноразова грошова допомога при звільненні. Правові підстави для її виплати встановлені статтею 15 Закону України «Про соціальний і правових захист військовослужбовців та членів їх сімей» та статтею 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які пов'язані зі звільненням особи зі служби.

Таким чином, хоча вказана виплата й підпадає під ознаки одноразової допомоги, але має інше правове призначення.

Тобто, одноразова грошова допомога при звільненні не входить до додаткового грошового забезпечення, яка повинна враховуватися при нарахуванні пенсії, оскільки відноситься до разових платежів і має характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту громадян, зокрема військовослужбовців.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 12 вересня 2017 року у справі №812/6733/13-а та у подальшому підтримана Верховним Судом, зокрема, у постановах від 06 лютого 2018 року у справі №761/28228/15-а та від 03 травня 2018 року у справі №728/1876/17. Разом з тим, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи позивача щодо протиправності дій Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області при обмеженні пенсії фіксованим розміром, з огляду на наступне.

Законом України від 24 грудня 2015 року №911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі - Закон №911-VIII) були внесені зміни до Закону України від 8 липня 2011 року №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон №3668-VI), відповідно до яких максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не може перевищувати 10740 гривень.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону № 2262-ХІІ зі змінами, а саме, серед іншого, перше речення частини сьомої статті 43, згідно з якими «максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність».

Зокрема, Конституційний суд зазначив, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п'ятою статті 17 Конституції України, які зобов'язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Відповідно до норм чинного законодавства рішення Конституційного суду України є обов'язковим до виконання на всій території України, остаточним та не може бути оскарженим.

З матеріалів справи вбачається, що всупереч вищевказаному, відповідачем було обмежено розмір пенсії позивача до виплати - 14350 грн. (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 р. № 2246-VIII розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність: з 1 липня - 1435 грн. х 10 = 14350 грн.), що, на переконання суду є протиправним.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що належним способом захисту прав позивача в даному випадку є необхідність зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити ОСОБА_3 перерахунок і виплату пенсії за матеріалами пенсійної справи без обмеження її максимальним розміром, починаючи з 01.06.2018 року (з місяця в якому позивач звернувся за перерахунком пенсії до органу пенсійного фонду).

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв'язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області - задовольнити частково, рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2018 року - скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення позову.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 310, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області - задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2018 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити ОСОБА_3 перерахунок і виплату пенсії за матеріалами пенсійної справи без обмеження її максимальним розміром, починаючи з 01.06.2018 року.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_3 - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Н.П.Бужак

О.М.Кузьмишина

Повний текст виготовлено 05 березня 2019 року.