Справа № 1940/1523/18
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2019-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/4368/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Бруновської Н.В., Матковської З.М.,

з участю секретаря судового засідання Марцинковської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційні скарги ОСОБА_1, Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2018 року у справі № 1940/1523/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Мірінович в м. Тернополі Тернопільської області 23.11.2018 року, згідно з протоколом судового засідання о 12:31 год., повний текст судового рішення складено 28.11.2018), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернувся з адміністративним позовом до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (далі - ОУПФУ, відповідач) про визнання дій протиправними та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу із зарахуванням до страхового стажу період роботи з 15.05.1975 по 21.05.1982 в Балвскій МБО з моменту звернення, тобто з 26.03.2018.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2018 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову ОУПФУ від 05 квітня 2018 року у здійснені перерахунку пенсії ОСОБА_1 в частині не зарахуванням до страхового стажу роботи періоду з 03 жовтня 1978 року по 03 листопада 1979 року та з 14 травня 1981 по 14 травня 1982 року.

Зобов'язано відповідача зарахувати до страхового стажу роботи позивача період з 03 жовтня 1978 року по 03 листопада 1979 року та з 14 травня 1981 року по 14 травня 1982 року згідно трудових договорів, та здійснити перерахунок пенсії з 26 березня 2018 року.

В задоволені позовних вимог в частині зобов'язання ОУПФУ здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 із зарахуванням до страхового періодів: з 15 травня 1975 року по 02 жовтня 1978 року; з 04 листопада 1979 року по 13 травня 1981 року; 15 травня 1982 по 21 травня 1982 в Балвскій МБО - відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржили сторони, які, покликаючись на те, що вказане рішення є незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

ОСОБА_1 просить рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2018 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

ОУПФУ просить рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2018 року скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційних вимог позивач покликається на те, що спірні періоди його трудової діяльності підтверджуються дослідженими судом оригіналами трудових договорів та довідкою.

Відповідач апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що відсутність первинних документів, дописки та виправлення у наданих позивачем документах щодо стажу його роботи спростовують висновки суду першої інстанції.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 26.03.2018 позивач звернувся із заявою до відповідача про здійснення перерахунку пенсії із урахуванням стажу роботи за період з 15.05.1975 по 21.05.1982 в Балвскій МБО. До заяви позивач надав довідку від 20.09.1982 № 24 та трудові договори від 14.05.1981, від 03.10.1978.

За результатами розгляду зазначеної заяви, відповідач листом від 05.04.2018 № 4967/06 відмовив позивачу щодо здійснення перерахунку пенсії із урахуванням стажу роботи за вказаний період в Балвскій МБО, мотивуючи тим, що позивач не надав накази на прийняття та звільнення з роботи або інші первинні документи, які би підтвердили період роботи з 15.05.1975 по 21.05.1982 в Балвскій МБО.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що трудовими договорами підтверджується те, що позивач з 03.10.1978 по 03.11.1979 та з 14.05.1981 по 14.05.1982 працював у радгоспі «Лиепна» та колгоспі «Циня». Тому суд дійшов висновку, що відповідач протиправно не зарахував позивачу до страхового стажу роботи за вказаний період, як наслідок не здійснив йому перерахунок пенсії із урахуванням стажу роботи за період з 03.10.1978 по 03.11.1979 та з 14.05.1981 по 14.05.1982. Інші спірні періоди не були належним чином підтверджені.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною четвертою статті 24 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно з пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

З трудової книжки позивача від 30.08.1965 встановлено, що у ній відсутні записи про те, що останній працював у Балвскій МБО.

Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З довідки від 20.09.1982 № 24, виданої Балвскою МБО встановлено, що позивач за період з 15.05.1975 по 21.05.1982 працював в Балвскій МБО на посаді «бригадир - монтажник».

Водночас з трудового договору від 03.10.1978 слідує те, що позивач у період з 03.10.1978 по 03.11.1979 виконував ремонтні роботи в радгоспі «Лиепна», внаслідок чого отримав відповідну заробітну плату. Зазначений трудовий договір підписаний підрядником та виконавцем ОСОБА_1, завірений печаткою.

Також, як слідує з трудового договору від 14.05.1981, в період з 14.05.1981 по 14.05.1982 позивач виконував ремонтні роботи в колгоспі «Циня», внаслідок чого отримав відповідну заробітну плату. Зазначений трудовий договір підписаний головою Балвскої МБО, бригадиром ОСОБА_1, членами бригади та завірений печаткою.

З огляду на те, що трудовими договорами підтверджується факт роботи позивача з 03.10.1978 по 03.11.1979 та з 14.05.1981 по 14.05.1982 у радгоспі «Лиепна» та колгоспі «Циня», апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач протиправно не зарахував позивачу до страхового стажу роботи за вказаний період, як наслідок не здійснив йому перерахунок пенсії із урахуванням стажу роботи за період з 03.10.1978 по 03.11.1979 та з 14.05.1981 по 14.05.1982.

Щодо відмови у перерахунку пенсії із урахуванням стажу роботи за період з 15.05.1975 по 02.10.1978, з 04.11.1979 по 13.05.1981 та з 15.05.1982 по 21.05.1981, апеляційний суд зазначає що такі дії відповідача є правомірними, оскільки у матеріалах справи відсутні документи, в тому числі виписки із наказів на прийняття та звільнення з тої чи іншої роботи, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи з 15.05.1975 по 02.10.1978, з 04.11.1979 по 13.05.1981 та з 15.05.1982 по 21.05.1981 в тому числі в Балвскій МБО.

Відповідно до частини 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 1 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у Рішенні «Суханов та Ільченко проти України» (Рішення від 26.09.2014 року) зауважив, що вимоги заявників щодо надбавки до пенсії безперечно підпадають під дію статті 1 Першого протоколу і що їх можна вважати «майном» у значенні цього положення. Питання полягає у тому, чи можуть вважатися майном у значенні цього положення твердження заявників про те, що вони мають право на певні суми виплат, і якщо так, чи є їх невиплата втручанням у право на мирне володіння майном. (п. 34).

Суд нагадує, що за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування. (п. 35).

У справі «Трегубенко проти України» (Рішення від 02.11.2004 року, п. 53) Європейський суд з прав людини зазначив, що позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний, inter alia, «інтерес суспільства» та «умови, передбачені законом». Більше того, будь-яке втручання у право власності обов'язково повинно відповідати принципу пропорційності. Як неодноразово зазначав Суд, «справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Пошук такого справедливого балансу пролягає через всю Конвенцію. Далі Суд зазначає, що необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (див. рішення щодо Брумареску (Brumaresku), параграф 78).

В Рішенні від 20.11.2011 року у справі «Рисовський проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (п. 70).

Відповідно до частин 1-4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до пункту 1 ст. 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 310, 315, 317, 321, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2018 року у справі № 1940/1523/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді Н. В. Бруновська
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 05.03.2019