Справа № 804/10760/15
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

06 березня 2019 року
адміністративне провадження №К/9901/7675/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
Головуючої судді: Желтобрюх І.Л.,
суддів: Білоуса О.В., Стрелець Т.Г.,
У серпні 2015 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до суду із адміністративним позовом до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просили:
1) скасувати постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України (далі - ВПВР ДВС) від 27 серпня 2014 року про закінчення виконавчих проваджень ВП №35802679, ВП №35801673;
2) визнати протиправними дії та бездіяльність ВПВР ДВС Міністерства юстиції України щодо: порушення строків розгляду скарги ОСОБА_2, ОСОБА_1 від 25 травня 2015 року, скарги ОСОБА_1 від 3 липня 2015 року, направлення відповідей на скарги лише 10 серпня 2015 року, наданні у листі від 22 липня 2015 року недостовірної інформації;
3) визнати протиправним розгляд скарги позивачів від 25 травня 2015 року на постанови старшого державного виконавця ВПВР ДВС від 27 серпня 2014 року про закінчення виконавчих проваджень №35802679, №35801673 в порядку розгляду звернення громадян і невинесення по ній мотивованої постанови;
4) визнати протиправними дії керівника Департаменту ДВС Міністерства юстиції України щодо направлення скарги ОСОБА_1 від 3 липня 2015 року для розгляду до ВПВР Департаменту ДВС - органу, чия бездіяльність оскаржувалась;
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 3 грудня 2015 року позов задоволено:
скасовано постанови старшого державного виконавця ВПВР ДВС від 27 серпня 2014 року про закінчення виконавчих проваджень №35802679, №35801673;
визнано протиправними дії та бездіяльність ВПВР ДВС Міністерства юстиції України, які виразились у: порушенні строків розгляду скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 від 25 травня 2015 року, скарги ОСОБА_1 від 3 липня 2015 року, направлення відповідей на скарги від 25 травня 2015 року та від 3 липня 2015 року - 10 серпня 2015 року, наданні недостовірної інформації у листі від 22 липня 2015 року щодо направлення на адресу ОСОБА_1 відповіді на скаргу від 25 травня 2015 року листом від 15 червня 2015 року;
визнано протиправним розгляд скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 від 25 травня 2015 року на постанови старшого державного виконавця ВПВР ДВС від 27 серпня 2014 року про закінчення виконавчих проваджень №35802679, №35801673 в порядку розгляду звернення громадян і невинесення по ній мотивованої постанови відповідно до вимог частини восьмої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження»;
визнано протиправними дії керівника Департаменту ДВС Міністерства юстиції України щодо направлення для розгляду скарги ОСОБА_1 від 3 липня 2015 року до ВПВР Департаменту ДВС - органу, чия бездіяльність оскаржувалась;
Присуджено з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 292,32 грн.
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2016 року скасовано постанову суду першої інстанції, прийнято нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Постановою Верховного Суду від 19 вересня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 задоволено частково:
постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2016 року скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій ВПВР Департаменту ДВС Мін'юсту України щодо: порушення строків розгляду і направлення скарги позивачів від 25 травня 2015 року, наданні недостовірної інформації; розгляду скарги від 25 травня 2015 року в порядку розгляду звернення громадян та невинесення по ній постанови; направлення скарги від 3 липня 2015 року для розгляду органу, чия бездіяльність оскаржувалась, і залишено в силі в цій частині постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 3 грудня 2015 року;
постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2016 року скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про скасування постанов від 27 серпня 2014 року про закінчення виконавчих проваджень №35802679, №35801673, залишивши без розгляду позовні вимоги в цій частині;
в решті постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2016 року без змін.
ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду із заявою, в якій просила ухвалити додаткове судове рішення та повернути їй судовий збір, сплачений за подання адміністративного позову та касаційної скарги.
Сторони у судове засідання не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду заяви, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути заяву у порядку письмового провадження.
Перевіривши доводи заяви щодо необхідності ухвалення додаткового рішення та розподілу судових витрат, Верховний Суд виходить з такого.
Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, яка діє з 15 грудня 2017 року; далі - КАС) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 КАС суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадку, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
За правилами частини першої статті 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до підпункту в) пункту 4 частини першої статті 356 КАС в резолютивній частині постанови касаційного суду зазначається рішення про розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
При поданні касаційної скарги у даній справі позивачем сплачено судовий збір у розмірі 350,78 грн згідно з квитанцією від 16 серпня 2016 року №0.0.600949570.1.
Верховний Суд постановою від 19 вересня 2018 року задовольнив частину вимог касаційної скарги позивачів, однак не вирішив питання про розподіл судових витрат.
Така обставина відповідно до вимог частини першої статті 252, статті 139 КАС зумовлює ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 судових витрат, пов'язаних із розглядом касаційної скарги, яку вона подала, в сумі 350,78 грн.
Водночас, відповідно до підпункту «б» пункту 4 частини першої статті 356 КАС в резолютивній частині постанови суду касаційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв'язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, - у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення.
Заява ОСОБА_1 про стягнення судового збору за подання адміністративного позову задоволенню не підлягає, оскільки Верховний Суд залишив в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині, зокрема, і в частині розподілу судових витрат у цій справі.
Керуючись статтями 139, 252, 345, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Головуюча суддя І.Л. Желтобрюх
Судді О.В. Білоус