Справа № 171/2582/18
Суддя: Хоруженко Н. В.
Дата ухвалення: 2019-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 171/2582/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року м.Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Хоруженко Н.В.,

за участю секретаря Десятникової І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Запорізькій області першого батальйону 2 роти капрала поліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

014.12.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом до відповідача інспектора Управління патрульної поліції в Запорізькій області першого батальйону 2 роти капрала поліції ОСОБА_2 та обґрунтовував позовні вимоги тим, що отримав по пошті листа з постановою відповідача від 05.12.2018 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, за вчинення адміністративного правопорушення 05.12.2018 року. Однак правопорушення він не вчиняв, зазначеного в постанові транспортного засобу в користуванні він не має, звідки в відповідача його персональні дані йому не відомо.

Ухвалою суду від 26.12.2018 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду в судове засідання 24.01.19 року, та, зокрема, запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Позивачем ОСОБА_1 надано заяву про розгляд справи у його відсутності.

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та докази, надані сторонами, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 05.12.2018 року відповідачем складено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 121 КУпАП про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., в якій зазначено, що ОСОБА_1 05.12.2018 року о 21-32 години у м. Вільняньк керував транспортним засобом CHEVROLET AVEO CA 7143 АМ з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби, чим порушив п. 31.4.3.в ПДР.

Вважаючи зазначену постанову протиправною позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у даній справі.

Вирішуючи спір між сторонами суд вважає, що відповідачем не доведено факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення як підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу, тому оскаржувана постанова є необґрунтованою та підлягає скасуванню в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.

Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Так, згідно п. 31.4.3.в ПДР України:

Забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.

Відповідальність за порушення правил керування транспортним засобом передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото - і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото - і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання Правил дорожнього руху.

Згідно частини першої статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Порядок розгляду справ про притягнення особи до адміністративної відповідальності передбачений також Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 листопада 2015 року №1376, відповідно до розділу ІV якої розгляд справ про адміністративні правопорушення здійснюють уповноважені посадові особи органів поліції відповідно до статті 222 КУпАП.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення або місцем проживання правопорушника відповідно до статті 276 КУпАП у строки, визначені статтею 277 КУпАП.

Уповноважена посадова особа, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, відповідно до статті 280 КУпАПзобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правомірного вирішення справи.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, уповноважена посадова особа органу поліції відповідно до статті 283 КУпАП виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В ній повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказані мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Згідно з ч. 5 ст. 77 КАС України якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідач, не надавши суду відзив на позовну заяву, заперечень проти вимог позивача та викладених ним обставин, не надав, приведені позивачем твердження не спростував.

Які докази відповідачем були враховані при встановлені вини позивача в порушенні п.3.34 Правил дорожнього руху, та застосування адміністративного стягнення, в тексті постанови не зазначено, і такі не повідомлені суду.

Крім того, відповідач не скористався своїм правом, відзив на позов не надав, як і запису з нагрудної камери (відеореєстратора), яка б давала суду можливість встановити виконання чи невиконання позивачем вимог п.п.3.34 Правил дорожнього руху.

Оскільки, відповідачем до суду не було надано відеозапису з місця події, хоча, тягар доказування у даній справі покладено саме на відповідача як суб'єкта владних повноважень в силу ст. 77 КАС України, суд приходить до висновку про достатність підстав для задоволення позовних вимог.

Таким чином, позов позивача в частині скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання незаконними дії інспектора поліції щодо винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, що забезпечують безпеку руху транспорту (зокрема ч.1 ст.121).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У пункті 4 розділу 1 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Вищезазначене свідчить, що розгляд справ про адміністративні правопорушення, зокрема передбачених ч.1 ст.121 КУпАПвідноситься до компетенції органів Національної поліції.

Працівники органів і підрозділів Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення лише від імені органів Національної поліції і в даному випадку не можуть виступати як суб'єкти владних повноважень, які окремо від органу посадовою особою якого являються, виносять одноособові рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вчинення інспектором патрульної поліції дій з притягнення позивача до адміністративної відповідальності належало до його повноважень, тому позовні вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.9, 14, 77, 122, 123, 243, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, - суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Запорізькій області першого батальйону 2 роти капрала поліції ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 05.12.2018 року серії ЕАВ № 775968 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень на ОСОБА_1, за ч.1 ст.121 КУпАП, винесену інспектором Управління патрульної поліції в Запорізькій області першого батальйону 2 роти капрала поліції ОСОБА_2.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Витрати по сплаті судового збору віднести за рахунок держави.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Третього апеляційного адміністративного суду через Апостолівський районний суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено 04.03.2019 року.

Суддя ОСОБА_3