Справа № 460/452/19
Суддя: Дорошенко Н.О.
Дата ухвалення: 2019-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

04 березня 2019 року

м. Рівне

№460/452/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дорошенко Н.О., після одержання позовної заяви у адміністративній справі за позовом

Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області

до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області

про визнання протиправними та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

28.02.2019 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області звернулось до адміністративного суду з позовом до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про визнання протиправними та скасування постанов державного виконавця про відкриття виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору в частині стягнення з головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області виконавчого збору.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з’ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Згідно з п. 8 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Судом встановлено, що позивач, всупереч п. 8 ч. 5 ст. 160 КАС України, у позовній заяві не зазначив переліку документів та інших доказів, що додаються до заяви, вказавши лише їх загальну назву "додатки" на 11 аркушах.

За правилами ч.3 ст.161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Разом з тим, позивачем до позовної заяви не додано документа про сплату судового збору.

Натомість, у позовній заяві, посилаючись на постанову Верховного Суду від 18.01.2018 №526/256/15-ц, позивач зазначив, що оскільки виконавче провадження є завершальною і невід'ємною частиною (стадією) судового провадження по конкретній справі, за яку сплачено судовий збір, та в якій провадження за скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби не відкривається, то за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця судовий збір сплачується.

Посилання позивача на постанову Верховного Суду від 18.01.2018 у справі №526/256/15-ц суд вважає безпідставним, оскільки вона була прийнята у справі, розгляд якої здійснювався за правилами цивільного судочинства.

Так, ч.1 ст.447 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст.448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Із аналізу вказаних норм права слідує, що сторони виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду, прийнятого відповідно до ЦПК України, можуть оскаржити рішення, дії або бездіяльність державного виконавця шляхом подання відповідної скарги до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

При цьому, згідно зі ст.3 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI (далі – Закон №3674-VI), подання такої скарги не є об'єктом справляння судового збору.

Разом з тим, зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів судом встановлено, що позивачем оскаржуються постанови державних виконавців при примусовому виконанні судових рішень, прийнятих за правилами адміністративного судочинства.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця при виконанні судового рішення по адміністративній справі встановлені ст. 287 КАС України.

Частиною першою вказаної статті передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Тобто, оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця при виконанні судового рішення, прийнятого за правилами адміністративного судочинства, здійснюється сторонами виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, шляхом подання до адміністративного суду відповідної позовної заяви.

В даному випадку, суд звертає увагу, що за приписами ч.1 ст.3 Закону №3674-VI за подання до суду позовної заяви, передбаченої процесуальним законодавством, справляється судовий збір.

З огляду на вказане, за подання даної позовної заяви до суду позивачу належало сплатити судовий збір у встановлених законом порядку і розмірі.

Згідно зі статтею 2 Закону №3674-VI, платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону №3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За змістом позовних вимог позивач просить суд визнати протиправними та скасувати постанови державних виконавців про відкриття виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору від 15.02.2019 ВП №58384801, від 13.02.2019 ВП №58370264, від 06.02.2019 ВП №58285999 та від 07.02.2019 ВП №58302253 в частині стягнення з головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області виконавчого збору.

При цьому, до позовної заяви позивач долучив копії оскаржуваних:

1. постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.02.2019 ВП №58384801, пунктом 3 якої стягнуто з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 16692 грн.;

2. постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.02.2019 ВП №58370264 пунктом 3 якої стягнуто з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 16692 грн.;

3. постанови про стягнення виконавчого збору від 07.02.2019 ВП №58302253, відповідно до якої стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 16692 грн.;

4. постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.02.2019 ВП №58302253;

5. постанови про стягнення виконавчого збору від 06.02.2019 ВП №58285999, відповідно до якої стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 16692 грн.;

6. постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.02.2019 ВП №58285999.

Оскаржувані акти індивідуальної дії (постанови про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення виконавчого збору та постанови про стягнення виконавчого збору) породжують підстави для зміни майнового стану позивача, зокрема, реалізація таких рішень може призводити до зменшення або збільшення майна особи. Відповідно, оскарження таких постанов спрямоване на захист порушеного права у публічно-правових відносинах з метою збереження належного особі майна, а відтак, скасування цих постанов в частині стягнення виконавчого збору є позовною вимогою майнового характеру.

Таким чином, позивачем заявлено позовні вимоги майнового та немайнового характеру.

Абзацом 1 частини 3 статті 7 Закону №3674-VI визначено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону №3674-VI ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб'єктом владних повноважень, юридичною особою становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано суб’єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою – підприємцем становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2019 встановлений в сумі 1921,00 грн.

Відтак, за подання вказаної позовної заяви позивач повинен був сплатити судовий збір в сумі 3842,00 грн., що дорівнює 2 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Всупереч викладеному, позивачем до позовної заяви не додано документа про сплату судового збору.

Окрім цього, відповідно до частини 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду: 1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; 2) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Частиною 1 статті 121 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Разом з тим, позивач, оскаржуючи постанови про відкриття виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору, винесені державними виконавцями в період з 06.02.2019 по 15.02.2019, не подавав заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, не повідомив суду причини пропуску строку звернення до суду та не вказав у позовній заяві підстави для його поновлення.

Частиною 1 ст. 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з ч. 4 ст.161 КАС України, позивач зобов’язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

За приписами ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Разом з тим, позивачем до позовної заяви не додано докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Відповідно до ч.1,2 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За наведених обставин слід запропонувати позивачу протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали усунути вказані вище недоліки позовної заяви шляхом подання до суду: позовної заяви, оформленої відповідно до вимог ч. 5 ст. 160 КАС України; документа про сплату судового збору в сумі 3842,00 грн.; заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску; докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача; докази надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення іншим учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси, копії позовної заяви, оформленої відповідно до вимог ч. 5 ст. 160 КАС України, та доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача.

Судовий збір слід перераховувати за наступними реквізитами: р/р 4031; одержувач: УК у м. Рівному/ м. Рівне/22030101; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код ЄДРПОУ одержувача: 38012714; МФО: 899998.

Керуючись статтею 160, 169 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви тривалістю не більше 10 днів з дня вручення даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та окремо не оскаржується.

Суддя Дорошенко Н.О.