Справа № 462/67/19
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/1837/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Попка Я.С., Сеника Р.П.

з участю секретаря судового засідання Коваль Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції на рішення Залізничного районного суду міста Львова від 21 січня 2019 року, ухвалене суддею Ліуш А.І. у м. Львові о 10 год. 23 хв. у справі № 462/67/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Павшика Михайла Володимировича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до суду у якому просить суд скасувати постанову серії ЕАВ № 805246 від 20.12.2018 року; визнати неправомірними дії інспектора УПП у Львівській області старшого лейтенанта поліції Павшика Михайла Володимировича; закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підтвердження позовних вимог, позивач покликається на те, що постанова в справі про адміністративне правопорушення є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки адміністративного правопорушення він не вчинив, вимоги пп. «з» п. 8.7.3 ПДР України не порушив. Зауважив, що інспектором не було надано доказів того, що позивач проїхав на вимкнений сигнал додаткової секції світлофора, що вказує поворот ліворуч.

Рішенням Залізничного районного суду міста Львова від 21 січня 2019 року адміністративний позов задоволено.

Визнано дії інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Павшика Михайла Володимировича щодо складення постанови серії ЕАВ № 805246 від 20 грудня 2018 року неправомірними.

Постанову серії ЕАВ № 805246 від 20 грудня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення та визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП скасовано.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП закрито.

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржило Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, яке просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позовної вимоги про визнання дій інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області Павшика Михайла Володимировича щодо складання постанови серії ЕАВ № 805246 від 20 грудня 2018 року неправомірними відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, відповідач посилається на те, що позовні вимоги про визнання протиправними (неправомірними) дій інспектора охоплюються вимогами про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, оскільки відносяться до процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, а тому окремому розгляду не підлягають.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено те, що 20.12.2018 року інспектор Управління патрульної поліції у Львівській області Павшик Михайло Володимирович прийняв постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 805246, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП за порушення пп. «з» п. 8.7.3 ПДР у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_1, 20.12.2018 року о 13 год. 40 хв. керуючи транспортним засобом Seat Cordoba, д.н.з. НОМЕР_1, по вулиці Стрийській, 107 у місті Львові, проїхав на вимкнений сигнал додаткової секції світлофора, що вказує поворот ліворуч, чим порушив пп. «з» п. 8.7.3 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано належних доказів, на підставі яких можливо встановити факт порушення позивачем правил дорожнього руху.

Апеляційний суд не погоджується із вказаним висновком з огляду на наступні обставини.

Відповідно до позовної заяви ОСОБА_1, він звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області Павшика Михайла Володимировича, у якому просив визнати неправомірними дії інспектора щодо складання постанови та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» відповідно до пункту 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно із статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя і п'ята статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста і сьома статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

На переконання апеляційного суду, системний аналіз зазначених правових норм дає підстави вважати, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, працівники органів (підрозділів) Національної поліції діють від імені органів Національної поліції, а отже не можуть виступати відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган (підрозділ) Національної поліції.

Підстави та порядок заміни неналежної сторони у адміністративному процесі встановлено приписами статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України.

За правилами частини 3 статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Згідно з частиною 7 статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Відтак, оскільки за змістом вказаних правових норм допустити заміну неналежної сторони у справі може виключно суд першої інстанції за умови згоди позивача та незмінності підсудності адміністративної справи до ухвалення рішення судом першої інстанції, то можливості заміни неналежної сторони судом апеляційної інстанції Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено.

Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, позов ОСОБА_1 до інспектора, який є неналежним відповідачем у цьому спорі, був задоволений судом першої інстанції помилково.

Відповідно до ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, у зв'язку з порушенням судом першої інстанції норм процесуального права, що стосуються заміни неналежного відповідача та розгляду справи щодо неналежного відповідача, рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні позову з вищевикладених мотивів.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Рішення Залізничного районного суду міста Львова від 21 січня 2019 року в справі № 462/67/19 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області Павшика Михайла Володимировича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р. Б. Хобор
судді Я. С. Попко
Р. П. Сеник
Повний текст виготовлено 06.03.2019 року