Справа № 577/5143/18
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2019 Справа № 577/5143/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10.12.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Кравченко В.О., вул. Садова, 8, м. Конотоп, Конотопський, Сумська, 41600, повний текст складено 10.12.18 року по справі № 577/5143/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області третя особа Конотопська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Сумській області

про визнання незаконною постанову про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

19.11.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому просить визнати незаконною постанову про накладення адміністративного стягнення від 28.08.2018 року винесену Конотопською ОДПІ ГУ ДФС у Сумській області.

За ухвалою суду від 20.11.2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишений без руху, наданий термін для подання заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням поважності причин пропуску цього строку.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10.12.2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 повернуто позивачу.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при винесенні ухвали норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, прийняття рішення судом першої інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було без поважних причин пропущено встановлений строк звернення до суду.

Однак колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції в повній мірі, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до положень частин 1, 3 статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас, за правилами частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно положень частини першої статті п'ятої КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. Суд, отримавши позов, зобов'язаний з'ясувати чи має місце порушення суб'єктивних прав, свобод чи інтересів особи.

У разі наявності порушення прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулась до адміністративного суду за захистом своїх прав за межами, встановлених КАС України строків, суд може поновити їх та вирішити спір по суті (задовольнити вимоги) чи залишити заяву без розгляду.

У випадку, коли суб'єктивне право, свободи або інтереси не порушені, а відтак і не підлягають судовому захисту, застосування строків звернення до суду є помилковим. Іншими словами, інститут строків застосовується лише у разі реального порушення суб'єктивних прав, свобод та інтересів особи, що звернулась із позовом.

Вказана правова позиція узгоджується із правовою позицією Верховного суду України, яка викладена у постанові від 24.11.2015 року по справі №П/800/259/15.

З матеріалів справи вбачається, що згідно Постанови про накладення адміністративного стягнення від 28.08.2018 року (далі по тексту Постанова) ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.165-1 КУпАП зі сплатою штрафу в сумі 680 грн. У постанові також зазначений строк та порядок її оскарження - протягом десяти днів з дня винесення до органу доходів і зборів або до суду.

З адміністративним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду 19.11.2018 року, тобто з пропуском десятиденного строку оскарження.

Із поданих позивачем ксерокопій документів вбачається, що останній скориставшись правом оскаржив Постанову до Головного управління ДФС у Сумській області, про що свідчить відповідна скарга від 11.09.2018 року. На вказану скаргу отримав відповідь за № 360/18-28-50 від 08.10.2018 року про відмову у задоволенні.

16.10.2018 року позивач повторно звернувся зі скаргою до того ж самого органу та отримав відповідь про відмову у задоволенні скарги за вихідним №772/18-28-13-01-14 від 12.11.2018 року.

Крім того, ОСОБА_1 подав ксерокопії лікарняних листі про перебування на лікарняному з 04.09.2018 року по 03.10.2018 року.

27.11.2018 року ОСОБА_1 подав заяву про поновлення строку звернення до суду, у якій вказує поважність причин пропуску, а саме подання скарг на оскаржувану постанову до Головного управління ДФС у Сумській області, а також перебування на лікарняному.

Колегія суддів зауважує, що згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи (ч. 4 ст. 9 КАС України).

Відповідно ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

У відповідності до ч.1 ст.6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно висновків, викладених у п.п. 23, 25 Рішення ЄСПЛ у справі "Проніна проти України", суд зобов'язаний надавати відповідь на кожен з специфічних, доречних та важливих доводів заявника, а також давати обґрунтування своїх рішень.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, які дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань. Крім того Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Таким чином, у контексті наведених приписів до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, оскільки підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб'єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод.

На підставі вищевикладеного, висновки суду першої інстанції про необхідність повернення адміністративного позову є помилковими, оскільки суд не був позбавлений можливості з метою всебічного та об'єктивного розгляду і вирішення справи з'ясувати, чи порушені суб'єктивні права, свободи або інтереси позивача, якщо так, то в чому полягають і коли сталися такі порушення, якщо вони мали місце, у тому числі шляхом виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Враховуючи наведені обставини в сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що порушення наведених норм процесуального права є підставою для скасування ухвали Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10.12.2018 року та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ст. ст. 243, 250, 310, 315, 320, 321 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10.12.2018 року по справі № 577/5143/18 скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області третя особа Конотопська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Сумській області про визнання незаконною постанову про притягнення до адміністративної відповідальності направити до суду 1 інстанції для продовження розгляду справи.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає .

Головуючий суддя (підпис)Кононенко З.О.
Судді(підпис) (підпис) Мельнікова Л.В. Калиновський В.А.
Повний текст ухвали виготовлений 11.03.2019 року