Справа № 805/4349/18-а
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року справа №805/4349/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Казначеєва Е.Г., Ястребової Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Святодух О.Б.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2018 року у справі №805/4349/18-а (головуючий І інстанції Голубова Л.Б.) за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Держпраці у Донецькій області про визнання протиправною та скасування постанови від 15 грудня 2017 року № 05-22-3340/076/0167,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову від 15 грудня 2017 року № 05-22-3340/076/0167 про накладення штрафу в розмірі 320 000,00 гривень.

В обґрунтування позову зазначив, що посадовими особами відповідача складено акт № 04.3/22-3340/076 про неможливість проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_2 з питань дотримання вимог законодавства про працю, загальнообовязкового державного страхування та зайнятості населення в зв'язку з ненаданням інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування.

Також зазначено про ненадання позивачем доступу до виробничих, службових, адміністративних приміщень об'єкта відвідування, в яких використовується наймана праця у магазині «Фортуна», розташованого за адресою: вул. Гоголя, 24 а, м. Селидове Донецької області.

Проте факти, вказані в акті, не відповідають фактичним обставинам інспекційного відвідування, та спростовуються відеозаписом з камер, розташованих у магазині «Фортуна».

Посадові особи відповідача не повідомили, кого саме вони прийшли перевіряти, оскільки площу магазину орендує чотири підприємці, не зазначили, які питання підлягають перевірці, не показали йому службові посвідчення та не надали змоги звірити їх з інформацією з офіційного веб-сайту Держпраці України, а відразу забігли за прилавок та намагалися проникнути до кухні та його квартири, розташованої за стіною магазину.

21 листопада 2017 року відповідачем прийнято постанову про накладення штрафу на позивача в розмірі 320000 грн на підставі абз. 7 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, яка є протиправною з огляду на відсутність в діях позивача ознак порушення законодавства про працю.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2018 року позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову Головного управління Держпраці у Донецькій області від 15 грудня 2017 року № 05-22-3340/076/0167 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами в розмірі 320 000,00 гривень.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення, прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

1. У відповідача були наявні всі підстави проведення інспекційного заходу, передбачені Порядком №295, а саме: повідомлення правоохоронних органів про порушення позивачем законодавства про працю; рішення керівника органу контролю про проведення інспекційного заходу; звернення фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин.

2. Відповідач при проведенні інспекційного заходу керувався чинним на час його проведення наказом Міністерства соціальної політики України від 02.02.2016 року №67, тому є недоречним посилання суду першої інстанції на наказ Міністерства соціальної політики України від 18.08.2017 року №1338, який набув чинності тільки 29.12.2017 року.

3. Висновок суду першої інстанції про ненадання інспекторами праці позивачу порівняти інформацію про форму службового посвідчення не відповідає фактичним обставинам справи.

4. Є помилковим висновок суду першої інстанції, що факт перешкод підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, який посадові особи відповідача не складали, та таким, що суперечить ст.259 КЗпП України та п.16 Порядку №295. В даному випадку позивач притягнутий до відповідальності на підставі спеціальної норми - абз.7 ч.2 ст.265 КЗпП України, а не за нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

5. Суд першої інстанції спотворив показання свідків, неправильно відобразив їх в судовому рішенні, чим неправильно визначив фактичні обставини справи. Проте, наданий відповідачем відеозапис інспекційного відвідування, який судом першої інстанції протиправно не було досліджено та до уваги не прийнято, повністю підтверджує вчинення позивачем порушення, передбаченого абз. 7 ч. 2 ст. 265 КЗпП України.

6. Суд першої інстанції помилково прийшов до висновку, що інспекційне відвідування не є підставою для притягнення до відповідальності за абз.7 ч.2 ст.265 КЗпП України, такою підставою є тільки проведення перевірки.

Проте, з огляду на Порядок №295 інспекційне відвідування є формою перевірки.

7. Порядком №295 визначено, що інспектор праці за наявності службового посвідчення має право здійснювати захід державного контролю. При цьому інспекційне відвідування законодавчо не віднесено ані до планових, ані до позапланових заходів контролю, тому пред'явлення направлення на проведення інспектування Порядком №295 не передбачено.

Таким чином надані відповідачем докази підтверджують вчинення позивачем порушень, передбачених абз. 7 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, та спростовують доводи позивача про незаконність дій посадових осіб відповідача при проведенні контрольного заходу.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_2 є фізичною особою підприємцем з 23.08.2017 року, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань (а.с. 22).

З 31.08.2017 року позивач зареєстрований як платник єдиного податку, що доведено витягом з реєстру платників єдиного податку (а.с. 21).

Згідно договору оренди від 01.11.2017 року, укладеного з орендодавцем ФОП ОСОБА_3, позивач орендує частину приміщення магазину, розташованого за адресою: м. Селидове, вул. Гоголя, 24а для здійснення торгівельної діяльності (а.с. 106-107).

07.04.2017 року до ГУ Держпраці у Донецькій області надійшов лист Селидівського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області, яким направлено до відповідача копію заяви ОСОБА_4, в якій заявниця скаржилася на ФОП ОСОБА_2, який допустив її до роботи без офіційного оформлення трудових відносин. (а.с.109-113)

Наказом від 20.11.2017 №2024 «Про проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_2, магазин «Фортуна»», головним державним інспекторам відділу контролю західного напрямку управління з питань праці Федоровій О.В., Ковальовій Я.М., Карячці О.Ю. у період з 21.11.2017 по 22.11.2017 доручено здійснити інспекційне відвідування з питань дотримання вимог законодавства про працю в частині виявлення неоформлених трудових відносин ФОП ОСОБА_2 (а.с.32)

На підставі наказу оформлено направлення від 20.11.2017 №04-3/1163 на проведення інспекційного відвідування зазначеного суб'єкта господарювання. (а.с.33)

За результатами інспекційного відвідування вищезазначеними інспекторами складено акт від 21.11.2017 року №04.3/22-3340/076 про неможливість проведення інспекційного відвідування (а.с.23-26).

Відповідно до зазначеного акту інспекторами визначено, що інспекційне відвідування провести неможливо у зв'язку із створенням перешкод у діяльності інспектора праці:

-ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування;

-ненадання доступу до виробничих, службових, адміністративних приміщень обєкта відвідування, в яких використовується наймана праця у магазині «Фортуна», розташованого за адресою: вул. Гоголя, 24 а, м. Селидове Донецької області. Вчинялись перешкоди ФОП ОСОБА_2 (здійснення заходів фізичного та психологічного впливу з боку позивача, інспектором здійснено виклик «102») щодо доступу до виробничих приміщень, де знаходились неоформлені працівники (продавці магазину у кількості двох осіб);

-ненадання для ознайомлення завірених обєктом відвідування копій книг, реєстрів та документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування на усну вимогу інспектора праці, що зафіксовано засобами відео фіксації;

-ненадання можливості ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування: здійснено заходи фізичного та психологічного впливу з боку ФОП ОСОБА_2 на працівників магазину, внаслідок чого, вони покинули робочі місця в торгівельному залі магазину та сховалися в виробничих приміщеннях магазину;

-ненадання можливості фіксування проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо, фото та відеотехніки, оскільки ФОП ОСОБА_2 перешкоджав своїми діями проведенню інспекційного відвідування.

15.12.2017 першим заступником начальника ГУ Держпраці у Донецькій області винесено постанову №05-22-3340/076/0167, якою накладено на фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 штраф у розмірі 320000 гривень на підставі абз.7 ч.2 ст.265 КЗпП України - вчинення дій, передбачених абзацом шостим цієї частини (недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні) при проведенні перевірки з питань виявлення порушень, зазначених в абзаці другому цієї частини (фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків) (а.с.27-28)

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що факт відмови позивача від допуску до проведення перевірки чи створення перешкод у проведенні перевірки не підтверджений належними засобами доказування, зокрема, показаннями свідків, відеоматеріалами, протоколом про адміністративні правопорушення.

Крім цього, інспекційне відвідування призначено з питань додержання законодавства про працю, а не з питань фактичного не допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), що унеможливлює притягнення позивача до відповідальності за абз.7 ч.2 ст.265 КЗпП України.

Також суд першої інстанції зазначив, що абз.7 та абз.6 ч.2 ст.265 КЗпП України передбачає відповідальність в разі недопущення до проведення перевірки, між тим, відповідач проводив інспекційне відвідування, а не перевірку, порядок проведення яких передбачено Порядком №295, а не Законом №877.

Оцінка суду.

Спірним по справі є питання наявності обставин недопуску позивачем посадових осіб відповідача до інспекційного відвідування та якими доказами ці обставини підтверджуються, з яких підстав призначалося інспекційне відвідування, правомірність накладення на позивача штрафу відповідно до абз.7 та абз.6 ч.2 ст.265 КЗпП України

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі п.1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 (далі - Положення №96) Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно п.7 Положення №96 Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

Наказом Державної служби України з питань праці від 04 лютого 2016 року № 8 затверджено Положення про Головне управління Держпраці у Донецькій області, за п.1 якого Головне управління Держпраці у Донецькій області (далі - Управління Держпраці) є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується.

Повноваження Управління Держпраці поширюються на територію Донецької області.

Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295 (далі - Порядок № 295)

Відповідно до п.2 Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів (….)

На підставі підпунктів 2,3,4 пункту 5 Порядку №295 інспекційні відвідування проводяться, у тому числі, за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин; за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 - 7 цього пункту; (…) за повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю.

Як свідчить наказ №2024 від 20.11.2017 року інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_2 визначено з питань дотримання вимог законодавства про працю в частині виявлення неоформлених трудових відносин, а саме пп.2,3.4 п.5 Порядку №295.

Зазначена підстава інспекційного відвідування також відображена в акті про неможливість його проведення від 21.11.2017 року №04.3/22-3340/076, а саме «предмет контролю: дотримання вимог законодавства про працю (ст.24 Кодексу законів про працю України) в частині виявлення неоформлених трудових відносин».

Стаття 24 Кодексу законів про працю України визначає правила укладання трудового договору, в тому числі в обовязковій письмовій формі при його укладанні з фізичною особою.

Крім цього, в направленні на проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_2 від 20.11.2017 року №04.3/1163, також визначено, що під час відвідування буде перевірено питання дотримання вимог законодавства про працю в частині виявлення неоформлених трудових відносин.

Таким чином, сукупність наданих відповідачем доказів: наказ №2024 від 20.11.2017 року, акт від 21.11.2017 року №04.3/22-3340/076 з посиланням на предмет контролю за ст.24 КЗпП України, направлення 20.11.2017 року №04.3/1163- свідчить, що інспекційне відвідування було визначено саме з питань виявлення порушень, зазначених в абзаці 2 частини 2 статті 265 КЗпП України - фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), що свідчить про невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, а саме, що інспекційне відвідування призначено з питань додержання законодавства про працю, а не з питань фактичного не допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

Відповідно до п.8 Порядку №295 про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі.

Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Згідно п.9 Порядку №295 під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред'явити об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення.

На підставі п.11 Порядку №295 інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право:

1) під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об'єкта відвідування, в яких використовується наймана праця;

2) ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію / відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об'єктом відвідування їх копії або витяги;

3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об'єкта відвідування запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення;

4) за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів;

5) на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування;

6) фіксувати проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо-, фото- та відеотехніки;

7) отримувати від державних органів інформацію, необхідну для проведення інспекційного відвідування, невиїзного інспектування.

Пунктом 12 Порядку №295 визначено, що вимога інспектора праці про надання об'єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій чи витягів з документів, пояснень, доступу до приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов'язковою для виконання.

Відповідно до п.14 Порядку №295 під час проведення інспекційного відвідування об'єкт відвідування має право:

1) перевіряти в інспектора праці наявність службового посвідчення;

2) не допускати до проведення інспекційного відвідування у разі:

відсутності службового посвідчення;

якщо на офіційному веб-сайті Держпраці відсутні рішення Мінсоцполітики про форми службового посвідчення інспектора праці, акта, довідки, припису, вимоги, перелік питань, що підлягають інспектуванню;

якщо строк проведення інспекційного відвідування перевищує строки, визначені пунктом 10 цього Порядку;

3) подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження про усунення порушень до акта або припису;

4) вимагати від інспектора праці внесення запису про проведення інспекційного відвідування до відповідного журналу перевірок об'єкта відвідування (за його наявності) перед наданням акта для підпису керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником;

5) перед підписанням акта бути поінформованим про свої права та обов'язки;

6) вимагати від інспектора праці додержання вимог законодавства;

7) вимагати нерозголошення інформації, що становить комерційну таємницю або є конфіденційною інформацією об'єкта відвідування;

8) оскаржувати в установленому законом порядку неправомірні дії інспектора праці;

9) отримувати консультативну допомогу від інспектора праці з метою запобігання порушенням під час проведення інспекційних відвідувань, невиїзних інспектувань.

Аналіз зазначених положень Порядку №295 свідчить, що в разі проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин за певних обставин інспектор праці має право:

- не повідомляти об'єкт відвідування про проведення заходу;

-здійснити інспекційне відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин за умови пред'явлення об'єкту відвідування тільки свого службового посвідчення;

-вимога інспектора праці про надання об'єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій чи витягів з документів, пояснень, доступу до приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов'язковою для виконання.

При цьому об'єкт відвідування має право перевірити в інспектора праці наявність службового посвідчення та не допустити інспектора до проведення інспекційного відвідування у разі, зокрема, відсутності в останнього службового посвідчення.

На підставі п.16 Порядку №295 у разі створення об'єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці (відмова у допуску до проведення відвідування (ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування; перешкода в реалізації інших прав, передбачених пунктом 11 цього Порядку), (…) складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування із зазначенням відповідних причин, який за можливості підписується керівником об'єкта відвідування або іншою уповноваженою особою.

Згідно з п.22 Порядку №295 матеріали, зафіксовані засобами аудіо-, фото- та відеотехніки в ході інспекційних відвідувань, долучаються до акта у паперовому або електронному вигляді на дисках для лазерних систем зчитування, на яких проставляється номер акта. Про долучення таких матеріалів робиться відмітка в акті.

Проте, матеріали справи не містять жодного належного, допустимого та достовірного доказу, який би безумовно свідчив про те, що інспектори - посадові особи відповідача перед початком інспекційного відвідування пред'явили позивачу або продавцям свої службові посвідчення, що є підставою для допуску посадових осіб до проведення інспекційного заходу.

Не містить таких доказів ні наданий відповідачем відеозапис інспекційного відвідування, ні відеозапис з камер спостереження ФОП ОСОБА_2 (а.с.115).

Суд звертає увагу відповідача, що навіть за наявності доказів додержання посадовими особами відповідача вимог п.9 Порядку №295, - відеозапис інспекційного відвідування позивача не може вважатися допустимим доказом, оскільки його наявність не відображена в акті від 21.11.2017 року, як того вимагає п.22 Порядку №295.

Таким чином, в даному випадку, при наявності правових підстав для проведення інспекційного відвідування, визначених пп.2,3.4 п.5 Порядку №295, наказу про його проведення, але за відсутності доказів пред'явлення інспекторами своїх службових посвідчень перед початком проведення інспекційного заходу - у позивача ФОП ОСОБА_2 були наявні, визначені пп.2 п.14 Порядку №295 обставини не допускати посадових осіб відповідача до проведення інспекційного відвідування.

З огляду на зазначене суд приходить до висновку, що за відсутності доказів додержання відповідачем вимог п.9 Порядку №295, відсутні докази вчинення позивачем порушення, передбаченого абз.7 ч.2 ст.265 КЗпП України, оскільки на підставі п.14 Порядку №295 позивач має право не допускати до проведення інспекційного відвідування в разі відсутності службового посвідчення у інспекторів-посадових осіб.

Тому суд погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність відповідачем (ненадання доказів) обставин вчинення позивачем порушення, передбаченого абз.7 ч.2 ст.265 КЗпП України.

Суд вважає безпідставним посилання позивача, що він мав право перед допуском до інспектування перевірити посвідчення інспекторів на відповідність встановленій формі та за реєстром відповідно до пп.2 п.14 Порядку №295, оскільки відеозапис свідчить, що такі вимоги до посадових осіб відповідача позивач не висував.

Частиною 1 статті 265 КЗпП України передбачено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Відповідно до абз.7 ч.2 ст.265 КЗпП України (…) фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі (…) недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні) при проведенні перевірки з питань (…)фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) (…) - у стократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

За змістом частин 3, 4 статті 265 КЗпП України штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до підпункту 54 пункту 4 Положення №96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Держпраці.

На підставі п.2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року № 509 (далі - Порядок №509) штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад та їх заступниками.

Штрафи можуть бути накладені, зокрема, на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об'єднаної територіальної громади.

Аналіз вищезазначених положень нормативно-правових актів свідчить, що статтею 265 КЗпП України та Порядком №295, Порядком №509 не передбачено складання посадовими особами відповідача адміністративних протоколів за вчинення порушень, визначених ст.265 КЗпП України, оскільки штраф за статтею 265 КЗпП України є фінансовою санкцією, яка накладається постановою уповноваженої посадової особи Держпраці, яка може бути оскаржена в судовому порядку.

Суд не приймає посилання позивача на порушення відповідачем вимог законодавства стосовно пред'явлення направлення на перевірку відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» з огляду на наступне.

На підставі п.2 Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів (…).

Пунктом 27 Порядку №295 визначено, що у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об'єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Частиною 1 статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 №877-V (далі - Закон №877-V) визначено підстави для здійснення позапланових заходів.

Разом з цим, частиною 4 статті 2 Закону №877-V передбачено, що заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Крім того, у частині 5 статті 2 Закону №877-V наведено вичерпний перелік норм даного Закону, дотримання яких зобов'язані забезпечити Держпраці та його територіальні органи при здійсненні державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення, серед яких відсутня частина 1 статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Натомість, відповідно до положень п.п.2,3,4 п. 5 Порядку № 295 інспекційні відвідування проводяться, зокрема, за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин; за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 - 7 цього пункту; (…) за повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю.

У даному випадку державними інспекторами було проведено інспекційне відвідування з питань додержання позивачем законодавства про працю в частині не оформлення трудових відносин на підставі п.п.2,3,4 п. 5 Порядку № 295.

Таким чином, доводи позивача про ненадання направлення на перевірку є необґрунтованими та є помилковими висновки суду першої інстанції, що відповідальність за абз.6 та 7 ч.2 ст.265 КЗпП України настає виключно у разі недопущення до перевірки, оскільки Порядком №295 та ст.265 КЗпП України визначена відповідальність за порушення, встановлені під час проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно ч.4 ст.317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Оскільки суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову в зв'язку з ненаданням відповідачем доказів вчинення позивачем порушення, передбаченого абз.7 ч.2 ст.265 КЗпП України, в цій частині рішення є обґрунтованим, однак судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права в частині визначення інших підстав для задоволення позову, тому в цій частині судове рішення підлягає зміні в мотивувальній частині, що обумовлює часткове задоволення апеляційної скарги.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2018 року у справі №805/4349/18-а - задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2018 року у справі №805/4349/18-а - змінити в мотивувальній частині щодо визначення підстав задоволення позову фізичної особи підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Держпраці у Донецькій області про визнання протиправною та скасування постанови від 15 грудня 2017 року № 05-22-3340/076/0167, виклавши її в редакції даної постанови.

В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2018 року у справі №805/4349/18-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 05 березня 2019 року.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 березня 2019 року.

Суддя-доповідач: І.Д. Компанієць

Судді Е.Г. Казначеєв

Л.В. Ястребова