Справа № 813/645/18
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2019-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/645/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Крутько О.В.,

за участю секретаря судового засідання Лізогуб В.В.

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Львові адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Львівській області (далі ГУ ДФС у Львівській області) до Товариства з обмеженою відповідальністю Лембуд (далі ТзОВ «Лембуд») про застосування адміністративного арешту у вигляді арешту коштів на рахунках платника податків, -

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДФС у Львівській області про застосування арешту коштів на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю Лембуд (), що знаходиться на рахунках цього платника податків у банківських установах.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що посадові особи Товариства з обмеженою відповідальністю Лембуд зокрема, директор підприємства відмовився допустити співробітників Головного управління ДФС у Львівській області до проведення позапланової виїзної документальної перевірки, що зафіксовано актом не допуску до перевірки №67/13-01-14-08 від 08.02.2018 року. Відповідно до пп.94.2.3 п. 94.2 ст.94 Податкового кодексу України від 02.12.10 №2755-VI у разі якщо платник відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу до платника податків може бути застосовано адміністративний арешт майна, що відповідно до ст. 94 Податкового кодексу України є підставою для застосування адміністративного арешту.

Відповідач подав до суду відзив на позов, в якому вказує, що позивачем не доведено існування підстав передбачених п.81.1 ст.81 ПК України для недопуску посадових осіб, а ненадання копій документів не може слугувати підставою для застосування арешту коштів на рахунках відповідача. Зазначає, що 02.02.2018 року перевіряючому були надані всі оригінали документів для проведення перевірки. Таким чином, ГУ ДФС у Львівській області у разі недопуску платником податків до проведення перевіри могло прийняти рішення про арешт майна платника податків, обґрунтованість якого протягом 96 годин мала бути перевірена судом. Факт обґрунтованості прийнятого рішення про арешт майна №4899/10/13-01-14-08 від 13.02.2018 року не підтверджено позивачем, а, відтак, не несе для відповідача жодного правового наслідку.

Ухвалою від 20 лютого 2018 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання з розгляду справи по суті.

12.03.2018 року відповідачем подано відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи у судовому засіданні.

Ухвалою від 15.03.2018 року замінено судове засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Ухвалою суду від 24.04.2018 року зупинено провадження у справі №813/645/18 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №813/952/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Лембуд до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним і скасування наказу.

Ухвалою від 05.02.2019 року поновлено провадження у справі.

28.02.2019 року протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Сторони не заперечили щодо продовження розгляду справи.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив його задоволити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, оцінивши докази, які мають значення для справи суд встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Лембуд» знаходиться на обліку платників податків у Личаківській ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області. Підприємство внесене до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій і присвоєно .

31.01.2018 року Головним управління ДФС у Львівській області прийнято наказ №637 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ «Лембуд» () по взаємовідносинах із ТзОВ «Евертон Прайм» (41424879) за період 01.029.2017 по 30.09.2017 року.

На підставі пп.16.1.5, 16.1.7 п.16.1 ст.16, пп.20.1.2 п.20.1 ст.20, пп.73.3, ст.73, пп.78.1.1, ст.78, п.82.2 ст.82 ПК України та наказу ГУ ДФС у Львівській області від 31.01.2018 року №637 виписано направлення на проведення документальної позапланової виїзної перевірки відповідача №806 від 02.02.2018 року.

З метою проведення перевірки директору ТзОВ «Лембуд» ОСОБА_3 надано вимоги про надання документів від 02.02.2018 року, 05.02.2018 року, 06.02.2018 року, 07.02.208 року.

Головним державним ревізором інспектором відділу моніторингу ризикових операцій управління аудиту ГУ ДФС у Львівській області ОСОБА_4 складено акти про ненадання посадовими особами ТзОВ «Лембуд» документів до перевірки за №55/13-01-14-08 від 05.02.2018 року, №60/1/13-01-14-08 від 06.02.2018 року, №62/13-01-14-08 від 07.02.2018 року, №66/13-01-1408 від 08.02.2018 року.

08.02.2018 року посадовими особами ГУ ДФС у Львівській області здійснено вихід за податковою адресою ТзОВ «Лембуд» з метою проведення документальної позапланової виїзної перевірки підприємства.

Директором ТзОВ «Лембуд» відмовлено у допуску до перевірки посадових осіб ГУ ДФС у Львівській області, про що складено акт від 08.02.2018 року №67/13-01-14-08.

13.02.2018 року начальником ГУ ДФС у Львівській області прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків ТзОВ «Лембуд».

Податковий орган звернувся до суду з вимогою про застосування адміністративного арешту коштів на рахунках платника податків у звязку із не допуском до проведення документальної перевірки.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

У відповідності до вимог ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок, підстави та умови застосування адміністративного арешту у вигляді арешту коштів на рахунках платника податків визначено положеннями статті 94 Податкового кодексу України (далі - ПК України), Порядком застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 14.07.2017 №632, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.08.2017 за №948/30816 (далі - Порядок №632).

Адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Відповідно до п.94.4 ст.94 ПК України арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Аналогічні положення зазначені у пункті 2.3 розділу II Порядку №632.

Звертаючись до суду з позовом про застосування арешту коштів на рахунках платника податків, податковий орган підставою його застосування визначив п.п.94.2.3 пункту 94.2 статті 94 ПК України.

Слід зазначити, що звернення з позовними вимогами щодо накладення арешту на кошти, що знаходяться в банку платника податків з підстав недопуску перевіряючих до перевірки, не є передбаченою правовою підставою визначених положеннями податкового законодавства для накладення арешту на кошти, які перебувають на рахунках підприємства, відкритих в банківських установах.

Положеннями п.п.94.6.2 п.94.6 ст.94 ПК України передбачено, що арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Таким чином, на законодавчому рівні, положеннями норм податкового законодавства розрізнені правові поняття щодо арешту майна та арешту на кошти, що знаходяться в банківських установах платника податків.

Не зважаючи на те, що кошти є також складовою майна платника податків, що складає загальний об'єкт, в той же час наявні особливості та різниця у виникненні підстав для вчинення відповідних дій, пов'язаних із встановленням певного виду обмеження щодо такого майна (коштів), у вигляді арешту, а також можливим порядком його застосування. Обидва види арешту розрізняються процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів). У зв'язку з чим, має місце різна правова природа виникнення та регулювання цих предметів, які не можна вважати тотожними в межах спірних правовідносин.

Пунктом 7.3 розділу VII Порядку №632 визначено, що для застосування арешту коштів на рахунку платника податків орган доходів і зборів подає до суду позовну заяву в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, у день прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків.

Відтак, системний аналіз норм ПК України та Порядку №632 щодо особливостей застосування арешту коштів на рахунку платника податків дає підстави для висновку, що рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків має передувати зверненню податкового органу до суду із вимогами про застосування арешту коштів, а підстави, визначені п.94.2 ст.94 ПК України, є передумовою саме для застосування адміністративного арешту майна платника податків на підставі рішення податкового органу.

Відповідно до п.п.20.1.33 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючий орган має право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Правовий зміст та аналіз наведених норм матеріального права у їх взаємному зв'язку, свідчить про те, що законодавством чітко встановлена не тільки процесуальна можливість на звернення до суду з законодавчо визначеним предметом позову, що складає суть вимог, але ж і наявність підстав (умов), за яких існує правова можливість для задоволення таким вимог.

У даному випадку такими правовими підставами (умовами) є саме, або наявність податкового боргу, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Пунктом 7.3 розділу VII Порядку №632 визначено, що для застосування арешту коштів на рахунку платника податків контролюючий орган подає до суду позовну заяву в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, у день прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків.

Згідно матеріалів справи, ГУ ДФС у Львівській області просить застосувати арешт коштів Товариства з обмеженою відповідальністю Лембуд (), що знаходяться на рахунках цього платника податків.

Позивачем доказів наявності у Товариства з обмеженою відповідальністю Лембуд (код податкового боргу та відсутності майна для погашення податкового боргу суду не надано.

Таким чином, ГУ ДФС у Львівській області, у разі його недопуску платником податків до проведення перевірки, може звернутися до суду з вимогою виключно про арешт майна платника податків або ж з поданням щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Проте, податковий орган звернувся до суду з вимогою про застосування адміністративного арешту коштів на рахунках платника податків.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, про відсутність підстав для застосування арешту коштів на рахунках відповідача.

Аналогічна правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 06.02.2018 у справі №813/4401/16 (№К/9901/944/17), від 08.08.2018 у справі №820/3059/17 (№К/9901/46381/18), від 06.11.2018 у справі №813/905/18 (№К/9901/62738/18), від 20.11.2018 у справі №813/929/18 №К/9901/62267/18), від 27.11.2018 у справі №813/1080/18 (№К/9901/61848/181).

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Згідно ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги є необґрунтованими та спростованими відповідачем. Тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Відповідно до вимог ст.139 КАС України судові витрати стягненню із сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст.14, 77, 90, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Головного управління ДФС у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю Лембуд про застосування адміністративного арешту у вигляді арешту коштів на рахунках платника податків - відмовити.

Судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 04 березня 2019 року.

Суддя Крутько О.В.