Справа № 807/688/18
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2019-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/419/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Шевчук С.М.

з участю секретаря судового засідання: Ігнатищ Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2018 року (ухвалене головуючим-суддею Плехановою З.Б., час проголошення судового рішення 15 год 11 хв у м. Ужгороді, дата складання повного тексту судового рішення 26 листопада 2018 року) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеним позовом, в якому просила визнати протиправною бездіяльність Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області (далі - Ужгородське ОУПФУ, відповідач) по не врахуванню стажу її роботи в м. Сєвєродвінську Архангельської області, що відноситься до району Крайньої Півночі в період з 15.06.1967 по 24.06.1983 та зобов'язати відповідача врахувати та здійснити перерахунок з урахуванням такого пільгового стажу, зарахувавши один рік роботи за два.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.11.2018 у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи просить скасувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.11.2018 та прийняти постанову, якою задовольнити її адміністративний позов.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що відповідач протиправно відмовив у зарахуванні пільгового стажу роботи у районах Крайньої Півночі з мотивів відсутності у матеріалах пенсійної справи письмових договорів про роботу у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, оскільки її робота в період з 15.06.1967 по 24.06.1983 в районах Крайньої Півночі підтверджується записами трудової книжки та довідками.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Особи, які беруть участь по справі в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржуване рішення скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 призначено пенсію відповідно до Тимчасової Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, у галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993, як такій, що пропрацювала в районах Крайньої Півночі з 04.10.1967 по 24.06.1983, що підтверджується трудовою книжкою.

14.05.2018 представник позивача адвокат ОСОБА_2 звернулася з адвокатським запитом до Ужгородського ОУПФУ про надання інформації щодо обчислення стажу роботи при призначенні пенсії та на момент звернення із запитом з врахуванням періоду роботи з 15.06.1967 по 24.06.1983 в районі Крайньої Півночі, а також надання роз'яснення складової розміру нарахованої пенсії позивачу з посиланням на коефіцієнт та нормативну базу.

Листом №5266/03 від 18.05.2018 ОСОБА_3 було повідомлено про те, що Ужгородське ОУПФУ не зараховує до її пенсій стаж роботи в Архангельській області в м. Сєвєродвінську, яке віднесено до районів Крайньої Півночі згідно Постанови №12 від 03.01.1983 «Про внесення змін та доповнень в перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі», затверджених постановою Ради Міністрів СССР №1029 від 10.11.1967. Пільгове обчислення страхового стажу застосовано за період роботи тільки з 26.10.1967 по 12.12.1973, оскільки протягом вказаного періоду заявницею було укладено строковий трудовий договір.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на працівників, які працювали у місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі, поширюються пільги, передбачені пунктом 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» (зокрема, зарахування одного року роботи у місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, та в районах Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності), лише за умови укладення строкових трудових договорів про роботу в цих районах.

Проте, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, до яких суд прийшов з неправильним застосуванням норм матеріального права, виходячи з наступного.

Згідно ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон №1788-XII), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п.5 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV), пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Цим же пунктом передбачено тимчасово, до ухвалення відповідного закону, період роботи до 01.01.1991 в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до цих районів, колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген, зараховувати до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що було чинним до 01.01.1991.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР №148 від 10.02.1960 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР №1908-VII від 26.09.1967 «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Підпунктом «д» пункту 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в умовах та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі з інших місцевостей держави, на умовах укладених ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк більше п'яти, а на островах Північного Льодовитого океану два роки, надавати додаткові наступні пільги : зарахувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Відповідно до п.3 постанови Ради Міністрів СРСР №148 від 10.02.1960 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» зарахування одного року роботи за один рік та шість місяців запроваджено з 01.03.1960.

Указом Президії Верховної Ради СРСР №1908-VII від 26.09.1967 «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» скорочено тривалість трудового договору, що надає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 вищезгаданого Указу Президії Верховної Ради СРСР з п'яти до трьох років.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких поширюється дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960, від 26.09.1967, визначений постановою Ради Міністрів СРСР №1029 від 10.11.1967.

Пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005, встановлено перелік документів, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком, серед яких документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу, Постанова №637).

За період роботи до 01.01.1991 на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген надаються договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Вказані документи згідно п.2.7 Постанови №637, додаються також до заяви про перерахунок пенсії, у випадках, які спричиняють, зокрема, збільшення розміру пенсії.

Постановою №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, пунктом 1 якого передбачено, що основним документом, яким підтверджується стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно п.3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналізуючи наведені вище норми права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладений у постановах від 07.06.2018 по справі №173/637/17), від 07.02.2018 по справі №590/871/17.

Як видно з матеріалів справи, робота ОСОБА_1 в м. Сєвєродвінську Архангельської області в період з 15.06.1967 по 24.06.1983 підтверджується записами в трудовій книжці.

Надані позивачем документи не викликають сумнівів щодо факту її роботи в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі.

Аналізуючи норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини та встановлені на підставі поданих письмових документів обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позивач працювала в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, надала документи, які підтверджують її право на пільгове обчислення пенсії, водночас надання письмового трудового договору для підтвердження пільгового обчислення страхового стажу не є обов'язковою умовою для пільгового обчислення страхового стажу, а альтернативою у виборі між рядом документів, які підтверджують такий стаж.

Отже, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо правомірності відмови відповідача в частині зарахування пільгового стажу роботи позивача в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі через відсутність укладеного строкового трудового договору про роботу в такій місцевості.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку про протиправну бездіяльність відповідача стосовно не врахування стажу роботи позивача в м. Сєвєродвінську Архангельської області, що віднесено до району Крайньої Півночі в період з 13.12.1973 по 24.06.1983.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд вказує, що практика Європейського суду з прав людини щодо соціальних виплат є сталою та вказує на те, що соціальні виплати є тотожними майновому праву, а отже підпадають під дію статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення по справам «Суханов та Ільченко проти України» (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine), заяви № 68385/10 та 71378/10 (пункт 31), «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia), заява №44912/98 (пункт 52).

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» (№ 25921/02) Європейського суду з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини також у справі Стреч проти Сполучного Королівства («Stretch - United Kingdom» № 44277/98).

Так, статтею 46 Конституції України гарантовано, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Враховуючи вищенаведене, порушення відповідачем права на соціальний захист автоматично тягне за собою порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що є неприпустимим у соціальній, правовій державі.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що надані позивачем документи у своїй сукупності разом з іншими доказами свідчать про наявність у неї права на перерахунок пенсії та вважає за доцільне зобов'язати Ужгородське ОУПФУ врахувати спірний період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців та здійснити такий перерахунок.

Згідно ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є : неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є суттєвими і дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, через що оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позову.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як видно з матеріалів справи, позивач сплатила судовий збір за подання позовної заяви в сумі 1 409,60 грн, що підтверджується квитанцією №3345820 від 06.07.2018 та за подання апеляційної скарги в сумі 2 114,40 грн, що підтверджується квитанцією № від 20.12.2018, який був зарахований до спеціального фонду державного бюджету України.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково, проте лише в частині визначення періоду роботи, що в свою чергу не корегує розмір понесених витрат, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне розподілити понесені позивачем судові витрати, шляхом присудження на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судового збору у розмірі 3 524 грн.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 12, 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2018 року по справі № 807/688/18 скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області по не врахуванню стажу роботи в місті Сєвєродвінську Архангельської області, що віднесено до району Крайньої Півночі, за період з 15 червня 1967 року по 24 червня 1983 року.

Зобов'язати Ужгородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області врахувати періоди роботи ОСОБА_1 в місті Сєвєродвінську Архангельської області, що віднесено до району Крайньої Півночі, з 15 червня 1967 року по 24 червня 1983 року та здійснити перерахунок з урахуванням пільгового стажу роботи в місті Сєвєродвінську Архангельської області як трудового стажу в районі Крайньої Півночі, зарахувавши один рік роботи за один рік і шість місяців.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області (вул. Загорська, 2, м. Ужгород, 88017, Код ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) сплачений судовий збір в розмірі 3 524 (три тисячі п'ятсот двадцять чотири) гривні.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 05.03.2019.