Справа № 515/1967/16-а
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

06 березня 2019 року

Київ

справа №515/1967/16-а

адміністративне провадження №К/9901/37508/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого Гриціва М.І.,

суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В., -

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Саратського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області (далі - управління ПФУ) на постанову Татарбунарського районного суду Одеської області від 22 червня 2017 року (суддя Сивоконь Т.І.) та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2017 року (судді Ступакова І.Г., Бітов А.І., Лук'янчук О.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до управління ПФУ про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати дії управління ПФУ незаконними та зобов'язати управління ПФУ призначити йому з 25 серпня 2016 року пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «в» статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII).

Татарбунарський районний суд Одеської області постановою від 22 червня 2017 року позов задовольнив. Визнав незаконними дії управління ПФУ щодо відмови в нарахуванні ОСОБА_1 пільгової пенсії та зобов'язав управління ПФУ призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах на підставі пункту «в» статті 13 Закону № 1788-XII з 21 липня 2016 року.

Одеський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 29 серпня 2017 року рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Управління ПФУ не погодилося із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій і подало касаційну скаргу про їх скасування та постановлення нового рішення про відмову у задоволення позову. Зазначає, що жоден з документів, що містяться в матеріалах справи, та показання свідків не підтверджують безпосередньої зайнятості позивача у виробництві сільськогосподарської продукції, а також те, що він один був закріплений за трактором. Вказує на те, що управління ПФУ не повинно доводити в суді те, що позивач у спірний період не був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції, обов'язок надання до пенсійного органу необхідних для призначення пенсії документів покладено на особу, яка звертається за призначенням пенсії. Йдеться у скарзі й про те, що за записами в у трудовій книжці стаж позивача дорівнює 19 рокам 3 місяцям та 11 дням, що є меншим за стаж необхідний для призначення пільгової пенсії.

Верховний Суд переглянув судові рішення судів попередніх інстанцій у межах касаційної скарги, з'ясував повноту фактичних обставин, встановлених судами, та правильність застосування норм матеріального та процесуального права і дійшов висновку про таке.

Відповідно до пункту «в» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі, мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи.

Порядок призначення пенсій на пільгових умовах цій категорії працівників роз'яснено у листі Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 7. До трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства. До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва. Єдина назва професії «тракторист-машиніст», запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист. До числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення.

Значить, головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, досягнення відповідного віку, а також наявність кількості відповідного стажу.

Згідно зі статтею 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, передбачено, що уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу, приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років.

Суди встановили, що у зв'язку із досягненням віку 55 років ОСОБА_1 20 липня 2016 року звернувся до управління ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «в» статті 13 Закону № 1788-XII.

Управління ПФУ рішенням від 31 жовтня 2016 року протокол № 9 відмовило у призначенні пільгової пенсії з причин ненадання довідки для підтвердження відповідного стажу.

Позивач працював на посаді тракториста-машиніста в період часу з 1979 по 2015 роки на різних підприємствах, що підтверджено трудовою книжкою серії МОЛ № 0051045 від 29 червня 1983 року.

Крім того, факт роботи позивача на посаді тракториста-машиніста підтверджується книгою протоколів засідання правління колгоспу 1986 року, довідкою СФГ «ОСОБА_2.», відомостями про кількість вироблених трудоднів, трудову участь в колгоспному виробництві. А також показаннями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які працювали разом із позивачем, починаючи з 1979 по 1983 роки та з 1986 по 2015 роки, і які підтвердили, що позивач працював трактористом повний, а іноді ненормований робочий день, а взимку, коли не було роботи на полі, ремонтував трактори та виконував іншу роботу також протягом повного робочого дня. Крім того, в трудовій книжці маються відповідні записи щодо кількості відпрацьованих позивачем трудоднів за кожен рік, з яких видно, що останній не тільки виконував встановлену норму, а постійно працював понад нормоване.

Отже, суди належним чином дослідили всі зібрані у справі докази та встановили, що діяльність позивача на посаді тракториста-машиніста була безпосередньо пов'язана з виробництвом сільськогосподарської продукції - продукції рослинництва і тваринництва. Загальний стаж роботи позивача складає більше 25 років, в тому числі на посаді тракториста-машиніста більше 20 років, але документально не підтверджена у зв'язку з відсутністю первинних документів, які б могли підтвердити зайнятість ОСОБА_1 на виробництві сільськогосподарської продукції, вказані документи нікуди не передавалися та їх місцезнаходження не відоме. Проте відсутність таких документів не може позбавити позивача його конституційного права на соціальний захист щодо пенсійного забезпечення.

В аспекті наведеного слід зазначити, що відповідно до статті 341 КАС суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Доводи касаційної скарги не містять належних та об'єктивно обумовлених міркувань, які б спростовували наведені висновки суду першої та апеляційної інстанцій. У ній також не наведено інших аргументів, які б не були предметом перевірки судів та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.

Крім того, як убачається з касаційної скарги, наведені в ній доводи щодо помилковості висновків судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі фактично зводяться до правової оцінки обставин у справі та дослідження доказів.

Враховуючи наведене, Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій, не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

постановив:

Касаційну скаргу Саратського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області залишити без задоволення, а постанову Татарбунарського районного суду Одеської області від 22 червня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Гриців

Судді: Я.О. Берназюк

Н.В. Коваленко