Справа № 1140/2972/18
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2019-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 березня 2019 року м. Дніпросправа № 1140/2972/18
(суддя Пасічник Ю.П., м. Кропивницький)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Панченко О.М., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2018 року у справі №1140/2972/18 за позовом ОСОБА_1 до Суботцівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області про стягнення середньомісячної заробітної плати за час затримки розрахунку при звільнені,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 02 листопада 2018 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Суботцівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області в якому, з урахуванням уточнення та доповнення позовних вимог від 04.12.2018 року (а.с.53-55) просить:

- стягнути з відповідача на користь позивача - 463,56 грн. без врахування загальнообов'язкових податків та зборів та з врахуванням відрахування ПДФО та військового збору, грошової компенсації за невідбуті відпустки;

- стягнути з відповідача на користь позивача - 66814,44 грн. без врахування загальнообов'язкових податків та зборів та з врахуванням відрахування ПДФО та військового збору, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні;

- допустити до негайного виконання рішення в частині виплати середньомісячної заробітної плати за два місяці, що слідують з дня звільнення, тобто за період з 18.07.2018 року по 18.08.2018 року, та стягнути з відповідача на користь позивача 15680,94 грн. без врахування загальнообов'язкових податків та зборів та з врахуванням відрахування ПДФО та військового збору.

Позов обґрунтовано тим, що відповідачем не було здійснено з позивачем повного розрахунку при звільненні, а оскільки з дня звільнення пройшло три місяці, відповідач повинен сплатити йому середній заробіток за цей період.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач пропустив не тільки встановлений ч. 5 ст. 122 КАС України місячний строк звернення до суду з зазначеним позовом, но і тримісячний строк звернення до суду з позовом визначений ч. 1 ст. 233 КЗпП України.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції позивач оскаржив її до апеляційного суду, з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду справи.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що позивачем не пропущено передбачений законодавством строк звернення до суду з позовом, оскільки про наявність заборгованості по виплаті належних йому сум він дізнався - 13.09.2018 року, заборгованість була виплачена йому відповідачем - 24.10.2018 року, а з позовом до суду він звернувся 02.11.2018 року.

Згідно з відзивом на апеляційну скаргу відповідач, не погоджуючись з доводами позивача, просить у задоволені апеляційної скарги відмовити, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 27.04.2018 року позивачем на розгляд сесії Суботцівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області було подано заяву про складання повноважень Суботцівського сільського голови, у відповідності до ч. 1 ст. 79 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

17.07.2018 року рішенням №619 достроково припинені повноваження Суботцівського сільського голови ОСОБА_1 (а.с.9).

Згідно з відзивом на позов, розрахунок з позивачем після звільнення з посади Суботцівського сільського голови здійснено у день звільнення, тобто 17.07.2018р. (а.с.27-30).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем пропущено передбачений законодавством України строк звернення до суду з позовом, оскільки розрахунок з позивачем після звільнення з посади Суботцівського сільського голови був здійснено у день звільнення, тобто 17.07.2018р., а звернення до суду з позовом про стягнення середньомісячної заробітної плати за час затримки розрахунку при звільнені відбулось 02.11.2018 року тобто не в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого КАС України та іншими законами.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскарженої ухвали, виходить з наступного.

Правила строку звернення до суду закріплені в нормах КАС України і є свого роду «фільтром», який сприяє формуванню законного і справедливого правосуддя, унеможливлюючи зловживання правом на звернення та стабілізуючи суспільні відносини.

Відповідно до положень частин 1,2,5 статті 122 КАС України (в редакції КАС України чинній на час виникнення спірних правовідносин) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

При цьому, початок строку звернення до суду визначено альтернативно - це день, коли особа:

1) дізналася або 2) повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зазвичай ці два моменти збігаються, але це не обов'язково. Тому при визначенні початку цього строку передусім до уваги береться момент, коли особа фактично дізналася про наявність відповідного порушення.

Йдеться не про те, коли особа з'ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням, а про те, коли вона дізналася про ці рішення, дії чи бездіяльність.

Згідно з матеріалами справи про факт не нарахування та невиплати компенсації за невідбуті дні відпустки позивач дізнався 13.09.2018 року, що підтверджується відповіддю відповідача від 11.09.2018 року №02-43/585 на заяву позивача про надання інформації та скаргою позивача (а.с. 8,10,14). При цьому, згідно з листом відповідача від 02.11.2018 року (а.с. 38) з метою погашення цієї заборгованості на картковий рахунок позивача, згідно з платіжним дорученням № 101 від 23.10.2018 року (а.с. 37) відповідачем були перераховані кошти в сумі 1913,66 грн. Ці кошти, згідно з позовом, було зараховано на банківський рахунок позивача 24.10.2018 року. Наявність вказаних обставин відповідачем не заперечувалась.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 117 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Згідно з п.п. 2.2 п. 2 рішення Конституційного суду України № 4-рп/2012 від 22.02.2012 року за статтею 47 КЗпП (далі - Кодексу) роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Таким чином, для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Між тим, встановлені судом апеляційної інстанції обставини справи свідчать про те, що про не нарахування та невиплату компенсації за невідбуті дні відпустки позивач дізнався 13.09.2018 року, а розрахунок при звільненні позивача в сумі 1913,66 грн. був здійснений відповідачем 24.10.2018 року, а не 17.07.2018 року як помилково встановив суд першої інстанції.

Водночас, враховуючи те, що звернення до суду ОСОБА_1 відбулось 02.11.2018 року, позивачем не було пропущено строки звернення до суду з позовом встановлені ч. 5 ст. 122 КАС України та ч. 1 ст. 233 КЗпП України.

Таким чином, суд першої інстанції суд приймаючи рішення про залишення адміністративного позову без розгляду в зв'язку з пропущенням строку звернення до суду, не вірно встановив обставини, які стосуються дотримання позивачем строку звернення до суду.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи постановив ухвалу про залишення позову без розгляду при недоведенності обставин, що мають значення для справи, які визнав встановленими, у зв'язку з чим, апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 320, статтями 321, 322, 327 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2018 року у справі №1140/2972/18 - скасувати та прийняти нову постанову, якою справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 04 березня 2019 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя О.М. Панченко

суддя А.В. Суховаров