Справа № 243/11263/18
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року справа №243/11263/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача - Ястребової Л.В., суддів Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 20 грудня 2018 року (складене в повному обсязі 27 грудня 2018 року в м. Слов'янськ Донецької області) у справі № 243/11263/18 (головуючий І інстанції - Мірошниченко Л.Є.) за позовом ОСОБА_2 до поліцейського роти 1 Управління патрульної поліції у містах Краматорську та Слов'янську ДПП в Донецькій області сержанта поліції ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

13 листопада 2018 року ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського роти 1 Управління патрульної поліції в м.Краматорську та Слов'янську ДПП в Донецькій області сержанта поліції ОСОБА_3 (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 11.11.2018 року близько 12 години він рухався на своєму автомобілі марки «Geely» модель «MR-7151А», номерний знак НОМЕР_1, разом із пасажиром на передньому сидінні з мікрорайону Хімік у напрямку залізничного вокзалу м. Слов'янська. Автомобіль патрульної поліції рухався за ним, починаючи з вул. Свободи, постійно знаходячись позаду нього. Після перетину регульованого світлофором перехрестя біля автовокзалу м. Слов'янська по вул. Центральній, автомобіль патрульної поліції привернув його увагу звуковим сигналом та за допомогою гучномовного пристрою, у дзеркало заднього виду він побачив червоного кольору проблисковий маячок, що свідчило про вимогу зупинити транспортний засіб. Після зупинки автомобіля він одразу вимкнув двигун та машинально відстебнув ремені безпеки. Потім до його автомобіля підійшла співробітник патрульної поліції та зазначила причину зупинки транспортного засобу, посилаючись на ч. 5 ст. 121 КУпАП, а саме порушення правил користування ременями безпеки. Йому не були вручені, а ні протокол, а ні постанова, він декілька разів перепитав, за якою статтею КУпАП його притягують до адміністративної відповідальності, але зрозумілої та чіткої відповіді та к і не отримав.

Проігнорувавши його письмові пояснення та оскарження ним порушення, не допитавши його пасажира в якості свідка, йому все ж таки була вручена погано читаємо копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії НК № 776147, в якої було зазначено, що він скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, та зверху дописано ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Поліцейський при зупинці транспортного засобу посилався на порушення правил користування ременями безпеки, однак ствердження поліцейського є всього лише припущенням. Зі слів поліцейського, факт вчинення адміністративного правопорушення був зафіксований на відеозаписі, який йому не пред'явили для ознайомлення. Враховуючи, що автомобіль поліцейських рухався завжди позаду нього, доказів його вини пред'явлено не було, тому вважає дії співробітника патрульної поліції ОСОБА_3 незаконними та протиправними.

Крім того, згідно з постановою серії НК № 776147 від 11.11.2018 року, він не мав при собі поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тим самим порушив ч. 1 ст. 126 КУпАП.

При вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 121, 126 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається та факту скоєння ДТП встановлено не було, а тому у поліцейського відсутні підстави вимагати від водія пред'явлення полісу страхування.

В зв'язку з вищевикладеним, просив суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії НК № 776147 від 11.11.2018 року, складену відносно ОСОБА_2, про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., та закрити провадження в адміністративній справі (арк.справи 1-2).

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 20 грудня 2018 року у справі № 243/11263/18 у задоволенні позову було відмовлено (арк.справи 43-45).

Позивач із таким судовим рішенням не погодився, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовну заяву у повному обсязі (арк. справи 49-56).

На обгрунтування апеляційної скарги наведено практично ті самі доводи, які були викладені в позовній заяві та протягом розгляду справи в суді першої інстанції.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

11.11.2018 року відносно ОСОБА_2, який керував транспортним засобом марки «Geely» модель «MR-7151А», номерний знак НОМЕР_1, в м. Слов'янську по вул. Центральній, поліцейським роти 1 Управління патрульної поліції в м. Краматорську та Слов'янську ДПП в Донецькій області сержантом поліції ОСОБА_3 була винесена Постанова серії НК № 776147 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно із якою позивачем було порушено: ч. 5 ст. 121 КУпАП, а саме порушення правил користування ременем безпеки; ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має при собі поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Цією постановою у справі про адміністративне правопорушення відповідачем було накладено адміністративне стягнення на позивача у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 425,00 грн.

В оскаржуваній постанові зазначено, що: «11.11.2018 року о 12 годині 15 хвилину в м. Слов'янську, вул. Центральна, водій ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом марки «Geely» модель «MR-7151А» з державним номерним знаком АН 9013 ЕТ, обладнаним засобами пасивної безпеки, був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.п. 2.3 «в» ПДР України, та не мав при собі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.1 «г» ПДР України (арк.справи 6, 32).

Спірним у справі є протиправність постанови серії НК № 776147 від 11.11.2018.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Підпунктом «в» пункту 2.3 ПДР України встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям-інвалідам, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі.

Частиною 5 статті 121 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Також, згідно із підпунктом «ґ» пункту 2.1 ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), передбачена частиною 1 статті 126 КУпАП.

Згідно з вимогами статті 254 Кодексу України про адміністративне правопорушення про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 статті 258 Кодексу України про адміністративне правопорушення протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема частини перша, друга, третя, п'ята і шоста ст. 121, ст. 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя ст. 122, частина перша ст. 123, ст. ст. 124-1-126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395 затверджено «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», згідно з п. 4 якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, в тому числі частиною п'ятою статті 121 КУпАП.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем правильно встановлено фактичні обставини, надано вірну правову кваліфікацію діям позивача, стягнення накладено у передбаченому законом розмірі, а наведені позивачем підстави своєї невинуватості у вчиненні зазначеного правопорушення не ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Проте, з такими висновками місцевого суду не може погодитись колегія суддів апеляційного суду.

По-перше, як вірно зазначив місцевий суд, в справах зазначеної категорії протокол не складається, навіть за умови незгоди особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з інкримінованим правопорушенням.

Так, відповідно до приписів частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Підпунктом «в» пункту 2.3 ПДР України встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Докази, надані відповідачем по справі, мають бути належним чином досліджені судом із наданням їм відповідної правової оцінки на предмет їх належності і допустимості, повноти та достатності для визнання правомірності дій та рішень суб'єкта владних повноважень.

Колегія суддів зазначає, що на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем надано відеозапис, зі змісту якого неможливо чітко та однозначно встановити, що о 12 год. 15 хв. 11 листопада 2018 року, позивач, керуючи автомобілем марки «Geely» модель «MR-7151А», номерний знак НОМЕР_1, в м. Слов'янську по вул. Центральній, під час руху автомобіля був не пристебнутий ременем безпеки.

Сам же позивач заперечував перед поліцейським факт вчинення ним вказаного порушення ПДР, пояснював, що відстебнув ремінь безпеки лише після зупинки автомобіля.

Беручи до уваги те, що відповідачем на огляд суду не було надано доказів, які прямо вказують на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, факт порушення позивачем не встановлений беззаперечними доказами, тому відсутні підстави стверджувати про вчинення ОСОБА_2 правопорушення поза обґрунтованими сумнівами.

Щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 32 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Відповідно до частини другої статті 16 Закону України від 30 червня 1993 року № 3353-XII «Про дорожній рух» водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з пунктом 21.3 статті 21 Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті (підрозділів Національної поліції), на їх вимогу.

Відповідно до пункту 2.1 «ґ» ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та згідно з пунктом 2.4 «а» ПДР на вимогу працівника міліції пред'явити такий для перевірки.

Частиною першою статті 126 КпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

У справі встановлено, що позивача притягнули до адміністративної відповідальності за частиною п'ятою статті 121 КпАП та частиною першою статті 126 КпАП.

Фактичною підставою для цього стало те, що, на думку інспектора поліції, позивач не пристебнутий ременем безпеки керував автомобілем. У зв'язку з цим позивача зупинили для з'ясування цих обставин.

Водночас інспектор поліції, який зупинив позивача, перевірив наявність страхового поліса, якого, як встановлено у справі, позивач не мав (пред'явив лише страховий поліс строк дії якого закінчився).

Відтак щодо позивача складено спірну постанову, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності одночасно за двома статтями КУпАП.

На підставі досліджених доказів колегія суддів з'ясувала, що підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною п'ятою статті 121 КУпАП не було з огляду на відсутність складу цього правопорушення.

Водночас, відсутність підстав для притягнення до адміністративної відповідальності за частиною п'ятою статті 121 КУпАП ще не є достатньою підставою вважати, що не було підстав і для притягнення до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 КУпАП.

Наявність договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності працівник патрульної поліції перевірив під час того, як зупинив позивача для з'ясування обставин, про які зазначено вище, і до адміністративної відповідальності за відсутність/ненадання страхового поліса притягнув її одночасно з притягненням до адміністративної відповідальності за частиною шостою статті 121 КУпАП.

Тобто, інспектор патрульної поліції мав обґрунтовані підстави зупинити автомобіль позивача (не для перевірки поліса страхування) і оскільки він дійшов висновку про наявність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, то, відповідно, правомірно вимагав в позивача пред'явити документи, що посвідчують наявність договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Те, що позивач не погоджується з поставленим йому в провину порушенням ПДР (не пристебнутий ременем безпеки) не звільняє його від обов'язку виконати вимоги посадової особи поліції щодо перевірки документів.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 464/1470/17 та від 24.01.2019 у справі № 201/6167/17.

Так, відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

В силу п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 271 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення.

Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 272 КАС України судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст. ст. 23, 33, 271, 272, 286, 292, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд апеляційної інстанції,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 20 грудня 2018 року у справі № 243/11263/18 - задовольнити частково.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 20 грудня 2018 року у справі № 243/11263/18 - скасувати.

Позов ОСОБА_2 до поліцейського роти 1 Управління патрульної поліції у містах Краматорську та Слов'янську ДПП в Донецькій області сержанта поліції ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії НК № 776147 від 11 листопада 2018 року, складену відносно ОСОБА_2 в частині притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_2 - закрити в зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до поліцейського роти 1 Управління патрульної поліції у містах Краматорську та Слов'янську ДПП в Донецькій області сержанта поліції ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії НК № 776147 від 11 листопада 2018 року в частині притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць