Справа № 214/7131/18
Суддя: Гринь Н. Г.
Дата ухвалення: 2019-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/7131/18
2-а/214/13/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 березня 2019 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Гриня Н.Г.,

при секретарі судового засідання Печарник З.І.,

за відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектори роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1, діючи через свого представника адвоката ОСОБА_3, звернувся до суду з позовом 28.10.2018 року, в якому просить скасувати постанову серії ЕАВ №673390 від 18.10.2018 року, винесену відповідачем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн., а справу закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП; компенсувати понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 грн.

Предявлені вимоги мотивовано тим, що 18.10.2018 року інспектором ПП ОСОБА_2 було винесено відносно ОСОБА_1 постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП за начебто не виконання останнім вимоги дорожнього знаку 3.25 «обгін заборонено» під час керування автомобілем НОМЕР_1, на ділянці автодороги с. Благодатне Н-16 18-й км, тобто порушення п.8.4 «в» ПДР України. Позивач вважає, що оскаржувана ним постанова є незаконною, а викладені в ній обставини не відповідають дійсним. Так, 18.10.2018 року, рухаючись на дорожній ділянці с. Благодатне Н-16 18-й км, в зоні дії знаку 3.25 «обгін заборонено» він наздогнав вантажний автомобіль, який рухався повільно зі швидкістю від 25 до 30 км/год. (швидкість визначена за допомогою спідометру автомобіля позивача). Оцінивши дорожню ситуацію, упевнившись, що він не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, з дотриманням вимог ПДР України, позивач увімкнув покажчик лівого повороту та здійснив обгін цього транспортного засобу. В цей момент транспортний засіб позивача наздогнав автомобіль працівників поліції та предявив вимогу зупинитись з посиланням на порушення вимог дорожнього знаку 3.25. ОСОБА_1 зауважив, що не допускав порушень ПДР України, однак інспектор його доводи не прийняв до уваги, відеодокази чи інші належні та допустимі докази факту порушення не надав, винісши постанову за ч.1 ст.122 КУпАП. Позивач зауважує, що розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, поліцейський позбавив його можливості скористатись процесуальними правами, чим порушив ст.276 КУпАП.

Ухвалою суду від 29.10.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі з призначення до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.22).

Позивач та його представник ОСОБА_3 правом на участь в судовому засіданні не скористались, надавши письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Додатково представник акцентував увагу на відсутності у відповідача доказів керування ОСОБА_1 автомобілем зі швидкістю 80 км/год., яку відповідач визначив по спідометру службового автомобіля. При цьому швидкість транспортних засобів встановлюється окремими технічними приладами, що встановлюють швидкість транспортного засобу, а саме TruCam. Жодних посилань на наявність відеодоказу факту порушення оскаржувана постанова не містить, а тому вони не можуть прийматись судом до уваги (Постанова Верховного Суду від 15.11.2018 року по справі № 524/5536/17).

Відповідач в судове засідання не зявився, однак надав відзив на позов з клопотанням про розгляд справи за його відсутності (а.с.33-37). В обґрунтування заперечень відповідач зазначив, що 18.10.2018 року» під час керування автомобілем НОМЕР_1, на ділянці автодороги с. Благодатне Н-16 18-й км, позивач рухався попереду службового автомобіля, в якому їхав інспектор, а відтак під час виконання обгону швидкість руху позивача була близько 80 км/год., що він встановив за показами спідометру службового автомобіля. Посилання позивача на порушення ним ст.258 КУпАП щодо винесення постанови без складання протоколу, неправомірного розгляду справи на місці зупинки транспортного засобу вважав безпідставними та такими, що ґрунтуються виключно на невірному тлумаченні позивачем процесуальних норм. Заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу в сумі 2000 грн. вважав завищеним та явно неспівмірним з характером справи.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, в порядку ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію учасників справи, суд приходить до наступного висновку.

18.10.2018 року інспектором роти №2 батальйону №1 УПП в Черкаській області ДПП ОСОБА_2 винесено постанову серії ЕАВ №673390 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП із накладенням штрафу 255 грн. (а.с.10). Винесення оскаржуваної постанови мотивовано тим, що 18.10.2018 року о 05.45 год. водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_2, по автодорозі с. Благодатне Н-16 18-й км, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.25 «обгін заборонено», чим порушив п.8.4 «в» ПДР України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.213, ст.ст.222, 258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ч.2 ст.122 КУпАП, в порядку скороченого провадження, тобто без складання протоколу про адміністративне правопорушення з винесенням постанови по справі про адміністративне правопорушення за результатами її розгляду на місці вчинення правопорушення.

Судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглянута безпосередньо на місці вчинення адміністративного правопорушення поліцейським як уповноваженою посадовою особою органу поліції, що не суперечить ст.276 КУпАП.

При цьому суд вважає помилковими доводи позивача щодо неправомірності розгляду відповідачем справи на місці зупинки транспортного засобу без складання протоколу.

Так, положеннями ч.2 ст.276 КУпАП передбачено альтернативу у виборі місця розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ст.122 КУпАП: за місцем його вчинення, обліку транспортного засобу або місцем проживання порушника. Крім того, ч.6 ст.276 КУпАП передбачено можливість розгляду справи й в іншому місці.

Розділ ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року №1395 визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення (п.1 розділу ІІІ).

Аналіз положень глави 22 КУпАП в системному звязку з положеннями глави 17 КУпАП вказує на неможливість ототожнення понять «місце вчинення адміністративного правопорушення» з місцем розгляду справи «на місці вчинення адміністративного правопорушення», які мають різне цільове спрямування та правовий зміст.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.213, ст.ст.222, 258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ч.1 ст.122 КУпАП, в порядку скороченого провадження, тобто без складання протоколу про адміністративне правопорушення з винесенням постанови по справі про адміністративне правопорушення за результатами її розгляду на місці вчинення правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що інспектором патрульної поліції правомірно винесено оспорювану постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП на місці його вчинення без складання протоколу.

Разом з тим, перевіряючи правомірність винесення оскаржуваної постанови субєктом владних повноважень, суд зобовязаний перевірити наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Положеннями ч.5 ст.14 Закону «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Диспозицією ч.1 ст.122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

Відповідно до розділу 33 ПДР України, дорожній знак 3.25 «обгін заборонено» є заборонним та встановлює заборону обгону усіх транспортних засобів (крім поодиноких, що рухаються зі швидкістю менше 30 км/год.).

Як визначено ст.251 КУпАП, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється доказами у справі, якими є: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речові докази та інші документи.

Пунктом 24 постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В постанові, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і зазначити мотиви відмови від інших доказів, на які посилається правопорушник, або вказаних останнім доводів.

Інкримінуючи ОСОБА_1 порушення п.8.4 «в» ПДР України, відповідач посилався на невиконання ним вимог дорожнього знаку 3.5, в підтвердження чому надав відеозапис.

У відповідності до ч.ч.1, 4 ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису. Так, ч.1 ст.40 Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Отже, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, докази дотримання умов, передбачених ч. 2 ст. 40 Закону України Про національну поліцію, відсутні. З матеріалів справи не вбачається, який саме засіб відео фіксації був використаний. В той же час, всупереч приписам ст.283 КУпАП, відеозапис не було зазначено в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення в графі 9 «До постанови додається», як і не досліджено під час розгляду інспектором справи про адміністративне правопорушення, адже жодних посилань на нього в постанові немає.

Вказані обставини виключають можливість прийняття відеозапису у якості належного доказу по справі. Таку позицію висловив і Верховний Суд у своїх постановах від 30.05.2018 року у справі № 337/3389/16-а, від 15.11.2018 року у справі №524/5536/17.

Більш того, із наданого відеозапису не вбачається сам факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого п.8.4 «в» ПДР України, як і не доведено, що він здійснював обгін поодинокого транспортного засобу, який рухався зі швидкістю понад 30 км/год.

Окрім відеозапису відповідач не надав суду жодних допустимих доказів, які б підтверджували правомірність винесеної ним постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Окремої уваги заслуговує факт відсутності в постанові деталізації обєктивної сторони інкримінованого позивачеві правопорушення, у тому числі не зазначено відомостей про транспортний засіб, обгін якого він здійснював. Відсутність показань цього водія викликає сумнів в дійсності порушення позивачем ПДР України.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Тобто, відповідач як суб'єкт владних повноважень, повинен зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення, та спростувати позицію позивача та його заперечення проти предявленого обвинувачення, адже в силу ч.3 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За даних обставин заперечення, наведені відповідачем без їх доказового підтвердження, спростовуються обґрунтованою позицією позивача, котра в сукупності з наявними доказами, рядом сумнівів щодо доведеності його вини, які тлумачаться на користь позивача, є свідченням недоведеності наявності в діях ОСОБА_1 події та складу інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Ураховуючи сукупність викладених обставин та доведеність неправомірності винесення відповідачем оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог із скасуванням оскаржуваної постанови та закриттям справи у відповідності до п.3 ч.3 ст.286 КАС України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно ч.1 ст.139 КАС України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача, звільненого від сплати судового збору на підставі ст.288 КУпАП, доведеність понесених ним витрат на правничу допомогу в розмірі 2000 грн., їх обґрунтованість належними доказами (а.с.17), тому вони підлягають компенсації за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

Підстави, визначені ст.371 КАС України, для звернення судового рішення до негайного виконання, відсутні.

Керуючись ст.ст.2, 3, 5, 9, п.10 ч.6 ст.12, ст.ст.72-79, 139, 162, п.2 ч.1, ч.3 ст.241, ст.ст.242, 244-246, 250, 255, 257, 268, 269, 271, 286, 293, п.п.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектори роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити.

Постанову серії ЕАВ №673390 від 18.10.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, винесену інспектором роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 скасувати, а справу закрити.

Понесені ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з дня його підписання через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.286 КАС України.

Рішення суду складено та підписано 04.03.2019 року.

Суддя Гринь Н.Г.