Справа № 640/19527/18
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 р.Справа № 640/19527/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Лях О.П. , Яковенка М.М. ,
за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,
позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 22.12.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Бородіна Н.М., вул. Блюхера, 7б, м. Харків, Харківська, 61168, повний текст складено 22.12.18 року по справі № 640/19527/18
за позовом ОСОБА_1
до Інспектора роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Харківській області капрала поліції Зарицького Юрія Сергійовича
про визнання протиправними дій та скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до інспектора роти №2 батальону №1 УПП в Харківській області капрала поліції Зарицького Юрія Сергійовича (далі - відповідач), в якому просив суд скасувати постанову серії ВР №348199 від 13.10.2018 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з постановою не згоден та зазначає, що за кермом була його знайома ОСОБА_2 , вона почула вимогу поліцейських зупинитись, та після зупинки попросила ОСОБА_1 пересісти за кермо оскільки була дуже схвильована. ОСОБА_1 пояснив цю ситуацію інспектору, однак інспектор не прийняв до уваги та склав постанову відносно нього. Крім того, інспектором було порушено процедуру розгляду справи оскільки не було підготовки до розгляду справи та після зупинки інспектором було одразу винесено постанову та не розглянуто справу по суті. На підтвердження позовних вимог, позивачем до позову додано диск з відеозаписом.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2018 року в задоволенні вказаних позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати рішення Київського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що спірна постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що справа розглянута відповідачем з порушенням процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, при розгляді справи інспектором порушено права позивача в частині не надання можливості позивачу скористатись правовою допомогою. При цьому, апелянтом зазначено, що відеозапис, який додано до матеріалів справи не містить підтвердження скоєння правопорушення, та є недопустимим доказом з огляду на порушення відповідачем вимог ст.284 КУпАП.

Відзив на апеляційну скаргу не надано.

Позивач в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні та надав пояснення аналогічні доводам, викладеним як в позовній заяві, так і в апеляційній скарзі.

Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що постановою серія ВР №348199 від 13.10.2018 року встановлено, що 13.10.2018року о 21.30 год. в м. Харків по пров. Вірменський б.2 водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Порше НОМЕР_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 Напрямок руху по смугам та зі смуги, що вказує рух ліворуч здійснив проїзд прямо також не мав свідоцтва про реєстрацію на тз, чим порушив п.8.4 та 2.1Б ПДР України, внаслідок чого ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Спірним питанням у справі є правомірність прийняття спірної постанови та накладення на позивача адміністративного штрафу.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено правомірність прийнятої спірної постанови, відтак вона є такою, що не підлягає скасуванню.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 5 статті 121 КУпАП передбачено, що порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката Зелена картка), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

За змістом ст. 31 Закону України "Про національну поліцію", поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Положеннями статті 283 КУпАП встановлені обов`язкові умови щодо змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Так, згідно вказаних положень Кодексу, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, серед іншого, про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Разом з тим, оскаржувана постанова не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, а також наявність жодного відеозапису, що фактично виключає можливість прийняття його в якості належного доказу по справі.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 26.04.2018 року у справі №202/2862/17) та від 30.05.2018 року у справі №337/3389/16-а.

Згідно ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч. 1 ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Так, відповідачем ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надано доказу, яким би було зафіксовано та підтверджено порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху та наявності встановлених законодавством підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

У справі Barbera, Messeque and Jabardo v. Spain (скарга № 10590/83 від 6 грудня 1988 року) Європейський суд з прав людини, зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (справа Daktaras v. Lithuania, скарга № 42095/98).

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі Надточій проти України (скарга № 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Крім того, у рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 Конституційний Суд України дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. (п. 4.1)

Оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а всі сумніви стосовно доведеності вини особи повинні тлумачаться на її користь, колегія суддів дійшла висновку про недоведеність належними та допустимими доказами вчинення позивачем інкримінованого адміністративного правопорушення та як наслідок неправомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини, колегія суддів дійшла висновку про протиправність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а тому оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, з закриттям провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з положеннями ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про порушення судом норм матеріального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нового про задоволення позовних вимог позивача.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Київського районного суду м. Харкова від 22.12.2018 року по справі № 640/19527/18 скасувати
Прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Інспектора роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Харківській області капрала поліції Зарицького Юрія Сергійовича про визнання протиправними дій та скасування постанови - задовольнити.
Скасувати постанову серії ВР №348199 від 13.10.2018 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Харківській області капралом поліції Зарицьким Юрієм Сергійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн.
Справу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) О.П. Лях М.М. Яковенко