Справа № 1340/4274/18
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2019-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1340/4274/18
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2019 року м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд в складі:
Головуючого-судді Мричко Н.І.,
за участю секретаря судового засідання Мусій С.В.,
представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Львівській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Публічного акціонерного товариства «Креді ОСОБА_4» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
встановив:
ОСОБА_3 (далі ОСОБА_3, Позивач) звернулась до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДФС у Львівській області (далі ГУ ДФС у Львівській області, Відповідач), у якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 15 червня 2018 року про збільшення грошового зобовязання за платежем «військовий збір» на суму 3009,89 грн., з них 2407,91 грн. за податковим зобовязанням та 601,98 грн. за штрафними санкціями;
Ухвалою судді від 20.09.2018 позовну заяву ОСОБА_3 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
26.09.2018 представник позивача у справі ОСОБА_1 подав уточнену позовну заяву (арк. справи 52-57 том 2).
Після усунення недоліків, ухвалою суду від 10.10.2018 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 03.12.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що Відповідачем при прийнятті оскаржуваних рішень не враховано, що згідно з умовами додаткового договору № 2 від 23.11.2016 відбулась зміна валюти кредитного зобовязання та прощення кредитором позичальнику частини заборгованості по кредиту у гривні. Вказує, що не вважається додатковим благом та не включається до загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податку сума, прощена (анульована) кредитором за його самостійним рішенням до закінчення його позовної давності у розмірі різниці, яка розрахована цим кредитором.
Відповідач подав суду відзив на позовну заяв, просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що Позивач в 2016 році отримала дохід (додаткове благо) внаслідок прощення їй ПАТ «Креді ОСОБА_4 банк» основної суми заборгованості за кредитом в сумі 160527,45 грн. Податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік до контролюючого органу Позивач не подала, податок на доходи фізичних осіб та військовий збір від отриманого доходу у вигляді додаткового блага за 2016 рік не сплатила. Вказує на те, що Позивачу було прощено борг не у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті визначеній за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобовязання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, а на основну суму кредиту на яку контролюючим органом нараховані податок на доходи фізичних осіб та військовий збір. Відповідач вважає оскаржувані у цій справі рішення правомірними, а аргументи наведені у позовній заяві такими, що не спростовують зафіксовані порушення в акті перевірки (арк. справи 66-67).
31.10.2018 представник позивача подав відповідь на відзив (арк. справи 81-84), в якій наголосив, що неподання своєчасно Позивачем податкової декларації не може впливати на розмір грошових зобовязань. Разом з тим, податкове повідомлення-рішення про застосування фінансових санкцій винесене за неподання декларації не є предметом оскарження у цій справі (арк. справи 81-84).
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Просив позов задовольнити повністю.
У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.
Третя особа явки уповноваженого представника у судові засідання не забезпечила.
Дослідивши матеріали справи на підтвердження й спростування заявлених вимог в їх сукупності, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.
15.03.2010 ОСОБА_3 та Публічне акціонерне товариство «Індустріально-експортний банк» (правонаступник АТ «Індустріально-експортний банк») уклали договір про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору № 119/710117 від 10.07.2008. Згідно з вказаним договором внесено зміни, зокрема, збільшений строк користування кредитом з 10.07.2008 по 14.07.2018 (арк. справи 33-39).
23.11.2016 між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством «Креді ОСОБА_4 банк» (правонаступником ПАТ «Індустріально-експортний банк») укладений договір про внесення змін та доповнень № 2 до кредитного договору № 119/710117 від 10.07.2008 (арк. справи 40-41).
Відповідно до пункту 2 цього договору, сторони домовились змінити валюту зобовязання та валюту виконання зобовязання за кредитним договором та встановили, що валютою зобовязання та валютою виконання зобовязання за кредитним договором є гривня.
Відповідно до пункту 4 цього договору, сторони домовились, що за умови погашення Позичальником в день укладення цієї угоди, заборгованість за кредитом у розмірі не менше ніж 40 % від суми заборгованості по кредиту зазначеної в п. З цієї угоди, що становить 107018,30 грн., ОСОБА_4 у відповідності до статті 605 Цивільного кодексу України, припиняє зобовязання Позичальника щодо погашення залишку кредиту у розмірі 60 % від суми заборгованості по кредиту, що становить 160527,45 грн. (з них кредиту 160527,45 грн.), шляхом прощення боргу Позичальнику. З цього моменту Кредитний договір вважається припиненим і сторони не будуть вважати себе повязаними будь-якими зобовязаннями.
Згідно з пункту 5 цього договору, сторони домовились, що на момент укладення угоди пеня, нарахована відповідно до кредитного договору протягом періоду прострочення виконання зобовязань встановлюється у розмірі 1 грн. і підлягає сплаті Позичальником. Сторони домовились, що штрафи, нараховані відповідно до кредитного договору та несплачені на момент укладення угоди скасовуються.
23.11.2016 згідно з виписки з рахунку ОСОБА_3 скористалася цією пропозицією та погасила визначену ПАТ «Креді агріколь банк» частину заборгованості, тобто 107018,30 грн. (арк. справи 44).
Згідно з повідомлення про прощення (анулювання) боргу № 1 від 23.11.2016, ПАТ «Креді агріколь банк» повідомило ОСОБА_3 про прощення (анулювання) суми боргових зобовязань по кредитному договору, яка становила 160527,45 грн., а також про те, що згідно з вимог Податкового кодексу України Позивач зобовязана включити дохід у вигляді прощеного (анульованого) боргу до річної податкової декларації та сплатити податки та збори з такого доходу в порядку та у розмірах встановлених чинним законодавством України (арк. справи 14).
19.04.2018 начальник ГУ ДФС у Львівській області прийняв наказ № 2466 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи платника податків ОСОБА_3І.» з питань дотримання вимог податкового законодавства, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 тривалістю 3 робочих дні з 14.05.2018 (арк. справи 74).
23.05.2018 ГУ ДФС у Львівській області провело документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3) за період з 01.01.2016 по 31.12.2016. За результатами перевірки складено акт від 23.05.2018 № 1300/13-01-13-10/НОМЕР_3 (арк. справи 15-25).
На підставі висновків акта перевірки № 1300/13-01-13-10/НОМЕР_3 від 23.05.2018 ГУ ДФС у Львівській області винесено два податкові повідомлення-рішення від 15.06.2018:
- за № НОМЕР_1 від 15.06.2018, яким платнику податків збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір в розмірі 3009,89 грн., в тому числі за податковим зобовязанням 2407,91 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 601,98 грн. (арк. справи 12);
Позивач не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнямирішеннями, звернувся до суду з позовом в якому просив такі скасувати.
При вирішенні спору, суд застосовує наступні норми права.
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Згідно з пунктом 1.1 статті 1 Податкового кодексу України (далі - ПК України) цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Норми ПК України застосовуються в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до пункту 15.1. статті 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) обєкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Кожний з платників податків може бути платником податку за одним або кількома податками та зборами (пункт 15.2. статті 15 ПК України).
В статті 14 ПК України наведено визначення понять, зокрема:
- додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не повязаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу) (пп. 14.1.47. пункту 14.1 статті 14);
- дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов'язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов'язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю (пп. 14.1.54. пункту 14.1 статті 14).
Обєктом оподаткування резидента, згідно з підпунктом 163.1.1. пункту 163.1 статті 163 ПК України, є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.
Базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду (пункт 164.1. статті 164 ПК України).
Відповідно до пункту 167.1 статті 167 ПК України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті мінімальна заробітна плата).
Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, до суми такого перевищення застосовується ставка 20 відсотків.
Відповідно до підпункту 164.1.2 пункту 164.1 статті 164 ПК України загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.
Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені пунктом 164.2 статті 164 ПК України.
Згідно з пп. «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобовязаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обовязки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.
Пунктом 179.1. статті 179 ПК України платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.
Відповідно до підпункту 49.18.4. пункту 49.18. статті 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.
У пункті 179.7. статті 179 ПК України визначено, що фізична особа зобов'язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.
Згідно з пункту 20.1. статті 120 ПК України неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.
Відповідно до пункту 127.1. статті 127 ПК України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України» від 31.07.2014 № 1621-VII підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» доповнити пунктом 16-1 такого змісту:
« 161. Тимчасово, до 1 січня 2015 року, встановлюється військовий збір.
1.1. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.
1.2. Обєктом оподаткування збором є доходи у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у звязку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.
1.3. Ставка збору становить 1,5 відсотка від обєкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.
1.4. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.
1.5. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.
1.6. Платники збору зобовязані забезпечувати виконання податкових зобовязань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов'язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року. Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.
При вирішенні спору, суд виходив з таких мотивів.
Суд встановив, що ПАТ «Креді ОСОБА_4 банк» 23.11.2016 у звязку із погашенням ОСОБА_3І частини своїх боргових зобовязань на пільгових (акційних) умовах прийняло рішення про анулювання залишку заборгованості за договором №119/710117 від 10.07.2008.
Кредитор повідомив боржника про факт про прощення (анулювання) боргу повідомленням № 1 від 23.11.2016.
ПАТ «Креді ОСОБА_4 банк» включив основну суму анульованого (прощеного) в 2016 році боргу (кредиту) в розмірі 160527,45 грн. до «Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку» (за формою 1ДФ) з ознакою доходу « 126» (додаткове благо).
Обовязок фізичної особи боржника щодо декларування та сплати податку з доходу у формі анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням боргу виникає у платника податку за наявності таких умов:
- отримання доходу (додаткового блага) у сумі боргу цього платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням;
- надіслання платнику податку повідомлення про анулювання (прощеного) боргу;
- включення кредитором суми анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, за підсумками звітного періоду.
Щодо доводів Позивача про необхідність застосування у спірних правовідносинах пункту 8 підрозділу 1 Розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, суд вважає такі необгрунтованими, з огляду на наступне.
Як зазначалося судом вище, Позивачу було прощено борг (кредит) не у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначеній за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобовязання за таким кредитом у гривню, а основну суму боргу (тіло кредиту) за кредитним договором № 119/710117 від 10.07.2008.
Аналізуючи наведене вище, суд вважає, що оскільки кредитором (банком) було здійснено прощення (анулювання) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Кодексу, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом та включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу з урахуванням норм підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України.
Вказана позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 20.06.2018 № 804/4182/17.
Таким чином, сума прощеного кредитором боргу (кредиту) у розмірі 160527,45 грн., відповідно до положень ПК України є доходом Позивача, який підлягав включенню до річного оподатковуваного доходу, як отримане додаткове благо, відповідно до абзацу «д» підпункту 164.2.17. пункту 164.2. статті 164 ПК України.
За таких обставин, Позивач повинна була до 01.05.2017 подати контролюючому органу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік, в якій відобразити дохід у вигляді додаткового блага, отриманого від ПАТ «Креді ОСОБА_4 банк» внаслідок анулювання (прощення) останнім основної суми боргу (кредиту) у 2016 році та, відповідно, нарахувати та сплатити податок на доходи фізичних осіб та військовий збір.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.
Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Враховуючи викладене та зважаючи на встановлені обставини, суд вважає правомірними винесені ГУ ДФС у Львівській області податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_2, № НОМЕР_1 від 15.06.2018, а відтак у задоволенні позову слід відмовити повністю.
Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати стягненню не підлягають.
Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Львівській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Публічного акціонерного товариства «Креді ОСОБА_4» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - відмовити повністю.
Судові витрати стягненню не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 04.03.2019.

Суддя Мричко Н.І.