Справа № 200/11533/18-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року справа №200/11533/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів: Міронової Г. М., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 листопада 2018 р. у справі № 200/11533/18-а (головуючий І інстанції Логойда Т. В.) за позовом ОСОБА_2 до Костянтинівсько-Дружківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Костянтинівсько-Дружківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - відповідач, УПФУ), в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення Костянтинівсько-Дружківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 25.07.2018 року щодо відмови у врахуванні при призначенні пенсії пільгового стажу за період з 07.04.1982 року по 31.10.2003 року; зобов'язати Костянтинівсько-Дружківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області врахувати довідку про пільговий стаж від 14.05.2014 року №209/1, що видана архівною установою, та призначити пенсію за віком на пільгових умовах з дня досягнення ним пенсійного віку.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28 листопада 2018 року відмовлено в задоволені позовних вимог.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що пільговий стаж позивача підтверджується записами в трудовій книжці, архівними довідками та наказами про атестацією (а.с.57-58).

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Від позивача надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

24.05.2018 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся до Костянтинівсько-Дружківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Костянтинівсько-Дружківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 25.07.2018 року в призначенні такої пенсії відмовлено, оскільки на час звернення позивач не мав необхідного пільгового стажу роботи (а.с.7-9).

Рішення мотивовано тим, що страховий стаж заявника складає 39 років 00 місяців 01 день, в тому числі пільговий стаж по списку № 2 - 00 років 00 місяців 00 днів. Відповідачем до пільгового стажу не зараховано період роботи позивача з 07.04.1982 року по 31.10.2003 року оскільки записи у трудовій книжці НОМЕР_1 не містять необхідної інформації для зарахування періодів роботи до пільгового стажу, тобто не відображена зайнятість протягом повного робочого дня, а в наданій довідці архівної установи від 14.05.2014 року № 209/1 відсутні дані про зайнятість повний робочий день на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці. Також зазначено, що по даним реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування відомості щодо наявного пільгового стажу відсутні. Зроблено висновок, що записи в трудовій книжці та архівна довідка підтверджують лише загальний страховий стаж роботи 39 років 00 місяців 01 день.

Відповідно до копії трудової книжки, позивача працював у тресті "Горлівськвуглебуд", який згідно з наказом від 08.10.1996 року №45 перетворений у ДВАТ "Трест Горлівськвуглебуд", яке згідно з наказом від 07.06.2000 №26 реорганізовано в об'єднане шахтоуправління №1 ДВАТ "Трест Горлівськвуглебуд", яке згідно з наказом від 06.6.2001 року №263 реорганізовано в ДВАТ "Шахтобудівельне управління № 1" - дочірнє підприємство ВАТ "Державна холдингова компанія "Трест Горлівськвуглебуд", а саме: 07.04.1982 року - прийнятий майстром будівельної ділянки (наказ від 07.04.1982 року №33к); 16.11.1984 року - переведений на посаду прораба будівельної ділянки (наказ від 16.11.1984 року №143); 30.04.2002 року - переведений на посаду старшого виробничого робіт (наказ від 30.04.2002 року №81); 10.04.2003 року - переведений на посаду провідного інженера-технолога з правами начальника виробничо-економічного відділу (наказ від 10.04.2003 року №30); 31.10.2003 року - звільнений з посади (наказ від 31.10.2003 року №65/к) (а.с.17-23).

В довідці архівної установи - приватного підприємства "Приват архів" від 14.05.2014 року № 209/1 відображені відомості аналогічні тим, що містяться в трудовій книжці позивача, а саме періоди роботи позивача на вказаних посадах з посиланням на відповідні накази; інформація про реорганізацію підприємства (а.с.24).

Наказами про результати атестації робочих місць від 30.08.1996 року №42, від 27.08.2001 року №94, підтверджено перелік робочих місць, робітники яких користуються пільговим пенсійним забезпеченням (а.с.33-40).

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що трудова книжка, архівна довідка, не містять записів про характер виконуваної роботи, а саме зайнятість позивача повний робочий день на відповідних посадах, яка є однією з умов призначення пенсії відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом № 1058.

Статтею 114 Закону №1058 врегульовано питання пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону №1058, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Відповідно до частини 3 статті 24 Закону №1058, за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказ Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 № 383 (далі - Порядок № 383) передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Комплексний аналіз норми дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах за п.2 ч.2 статті 114 Закону №1058 є досягнення особою відповідного віку, перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, з урахуванням проведеної атестації робочих місць за час виконання роботи після 21 серпня 1992 року.

Професії (посади) позивача, за якими він працював у спірний періоди, відносяться до Списку № 2 чинному на період роботи позивача, що не заперечується відповідачем. Рішення відповідача мотивоване відсутністю даних про зайнятість позивача повний робочий день.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII та ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637 (далі - Порядок № 637).

Згідно Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1 Порядку).

Відповідно до п.3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Отже, зазначеним Порядком передбачено у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, підтвердження спеціального трудового стажу також уточнюючою довідкою.

Відповідний спеціальний (пільговий) стаж роботи позивача підтверджено записами в трудовій книжці та уточнюючою довідкою архівної установи, в якій посади позивача відповідають посадам передбаченим Списком № 2.

Також, підприємство на якому працював позивач зареєстроване в м. Горлівки Донецької області, яке віднесено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085 (в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2018 р. № 79-р).

Так, індивідуальними відомостями про застраховану особу Пенсійного фонду України відповідно до п. 20 Порядку № 637, підтверджується спеціальний стаж роботи позивача у період роботи з 1998 року (рік з якого обліковуються відомості) по 2003 рік, отримання заробітної плати та сплату підприємством страхових внесків (а.с.26-27). Отже, матеріалами справи підтверджується, що підприємством із заробітної плати позивача щомісячно утримувались суми страхових внесків. При цьому, підприємством внески були сплачені.

Також, суд зазначає, що наказами про результати атестації робочих місць від 30.08.1996 року №42, від 27.08.2001 року №94, підтверджено перелік робочих місць, робітники яких користуються пільговим пенсійним забезпеченням, до яких віднесено посаду (професію) позивача (а.с.33-40).

Отже, на підприємстві де працював позивач проведена атестація робочих місць, за результатами якої затверджений Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад, працівникам яких підтверджено право на пільги і компенсації, у тому числі, на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2. До даного переліку включена посада (професія), яку займав позивач, працюючи на підприємстві.

Як зазначалось, пунктом 3 Порядку № 383 передбачено, що до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 01.09.1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

За змістом пунктів 1 та 2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992р. №442 (далі - Порядок №442), що набрав чинності 21.08.1992р., атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Згідно з підпунктами 4.1 - 4.2 Порядку № 383 при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992 р., відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

З аналізу зазначених норм вбачається, що у Порядку йдеться мова про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

За умовами п. 4.3 Порядку, у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Суд зазначає, що матеріалами справи підтверджено проведення атестації на підприємствах де працював позивач після 21.08.92.

Таким чином, наказом про результати атестації робочих місць від 30.08.1996 року №42, яка проведена на підприємстві вперше в 1996 році, у відповідності до положень Порядків № 442 та № 383, підтверджено спеціальний (пільговий) стаж позивача, який дає право на пільгову пенсію, до дати видання наказу на підприємстві (весь період роботи на даному підприємстві), та період роботи впродовж наступних 5 років. Наказ від 27.08.2001 року №94 також підтверджує період роботи впродовж наступних 5 років.

Таким чином, матеріалами справи, підтверджено спеціальний (пільговий) стаж позивача за період з 07.04.1982 року по 31.10.2003 року.

Отже, позивачем надано усі передбачені законодавством документи щодо підтвердження пільгового стажу, зокрема, передбачені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постанова правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року N 22-1 (далі - Порядок № 22-1) та Порядком № 637.

Вищезазначені обставини спростовують доводи відповідача на те, що позивачем не було надано необхідних документів що підтверджуються пільговий період роботи.

Суд також зазначає, що за положенням ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-IV передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно до п. 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV, затвердженого Постановою Правління ПФУ від 07.07.2014 р. № 13-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Суд зазначає, що відповідач має право проведення перевірки даних зазначених в трудовій книжці позивача. Підприємство на якому працював позивач на теперішній час не ліквідовано. Проте, відповідач своїм право не скористався. Підстав вважати наведені в трудовій книжці відомості недостовірними, відповідачем не наведено.

Посилання відповідача у рішенні на те, що підприємство знаходиться на непідконтрольній території, як підставу неможливості підтвердження пільгового стажу, суд не може прийняти, оскільки за вимогами чинного законодавства, неможливість проведення перевірки не дає підстав для відмови у зарахуванні стажу роботи при його підтвердженні записами у трудовій книжці та іншими документами.

Суд зазначає, що відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі "Ковач проти України" від 7 лютого 2008 року, п.59 рішення у справі "Мельниченко проти України" від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі "Чуйкіна проти України" від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі "Швидка проти України" від 30 жовтня 2014 року тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що відповідачем неправомірно відмовлено у зарахуванні до пільгового стажу за Списком № 2 періоду роботи позивача з 07.04.1982 року по 31.10.2003 року.

При цьому, суд зазначає наступне.

З практики Європейського суду витікає наступне: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Статтею 58 Закону №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми законодавства, якими регулюються спірні відносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з застосуванням положень КАС України, а саме, обрання іншого способу захисту, який необхідний для повного відновлення порушеного права.

З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд дійшов до висновку про зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно Закону № 1058-IV, з урахуванням висновку суду.

На підставі встановлених обставин справи та наведених норм законодавства, якими регулюються спірні відносини, суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції невірно вирішив справу в зв'язку з порушенням норм матеріального закону.

Відповідно до викладеного, у зв'язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального прав, суд дійшов до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення та прийняття нового рішення з частковим задоволенням позовних вимог.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 листопада 2018 р. у справі № 200/11533/18-а - задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 листопада 2018 р. у справі № 200/11533/18-а - скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Костянтинівсько-Дружківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 25.07.2018 року про відмову в призначенні пільгової пенсії

Зобов'язати Костянтинівсько-Дружківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 24.05.2018 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV, з урахуванням висновків суду викладених в цій постанові.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 05 березня 2019 року.

Суддя-доповідач: Е.Г. Казначеєв

Судді: І.Д. Компанієць

Г.М. Міронова