Справа № 640/2430/19
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

м. Київ

06 березня 2019 року № 640/2430/19

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Кармазін О.А., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

ОСОБА_1
до Голови Києво-Святошинського районного суду Київської області
про визнання незаконним та скасування наказу, зобов'язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Голови Києво-Святошинського районного суду Київської області (03170, м. Київ, вул. Мельниченка, 1, код ЄДР: 38010937), в якому просить суд:

визнати незаконним та скасувати накази відповідача від 10.01.2019 № 1-к «Про звільнення судді Волчка А.Я.»;

зобов'язати відповідача поновити позивача на посаді судді Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.02.2019 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з вручення ухвали.

Копія зазначеної ухвали судді, відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 616, отримана представником позивача 25.02.2019.

Зокрема, ухвалою судді, в порядку виконання обов'язку, визначеного ст. 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), позивача було зобов'язано надати суду:

1) заяви із зазначенням офіційної електронної адреси або адреси електронної пошти позивача та відповідача, а також із зазначенням відомих номерів засобів зв'язку відповідача;

2) копій доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи;

3) документів, засвідчених у визначених законом порядку, які підтверджують повноваження ОСОБА_2 засвідчувати копії документів (нотаріально засвідчена копія довіреності), оскільки до позову надано лишу фотокопію довіреності засвідчену особою, що визначає себе представником. При цьому, відносно останнього, в ухвалі судді наведено відповідне нормативне обґрунтування.

На виконання вимог ухвали суду від 19.02.2019 представником позивача надано клопотання про усунення недоліків, в якому зазначено адресу електронної пошти представника позивача та відповідача, а також номер засобів зв'язку відповідача.

Також, представником позивача надано копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи.

Разом з тим, на усунення недоліків щодо належного підтвердження повноважень особи, яка визначена у позові представником, надано фотокопію договору про надання правничої допомоги від 17.12.2018 та ордер. Нотаріально посвідчена копія довершеності до цих матеріалів не надана.

В контексті наведеного слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 57 КАС України представником у суді може бути адвокат.

Відповідно до ч. 4 ст. 59 КАС України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Щодо надання представником позивача ордеру про надання правової допомоги, суд зазначає про наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру» ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об'єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Згідно п. 2 ч .1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об'єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.

Відповідно до п/п 15.4 п. 15 Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17.12.2012 № 36 (далі - Положення), ордер містить наступні реквізити: назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності, відповідно до статті 19 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», що вочевидь зумовлює необхідність ідентифікації такого органу.

При цьому, з аналізу вказаних норм вбачається, що законодавцем чітко відокремлені суди, як такі що повинні бути окремо ідентифікуються та зазначаються у графі «назва органу, в якому надається правова допомога» ордеру на надання правової допомоги.

В той же час, зі змісту такого ордеру вбачається, що в графі «назва органу» зазначено «у всіх установах, організація та юридичних особах», натомість всупереч вимогам п/п 15.4 п. 15 Положення не зазначено конкретної назви органу, зокрема, суду, у якому надається правова допомога адвокатом.

Більш того, суд звертає увагу, що в силу положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд є саме органом державної влади.

Відтак, вказаний ордер, не відповідає встановленим вимогам, за таких умов - не є юридично значимим документом та не може бути належним документом, що підтверджує повноваження адвоката - ОСОБА_2 як представника ОСОБА_1

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 9901/939/18 (провадження № П/9901/939/18), від 14.12.2018 у справі № 9901/847/18 (провадження № П/9901/847/18) та від 08.01.2019 у справі № 806/3022/1 (провадження № Зн/9901/82/18).

Щодо надання фотокопії договору про надання правничої допомоги від 17.12.2018 б/н, якій засвічений цією ж особою, слід зазначити, що у преамбулі вказаного договору зазначено про те, що Адвокатське об'єднання «Кравець і партнери» в особі Голови об'єднання ОСОБА_2, який діє на підставі статуту, з одного боку та ОСОБА_1 з другого боку уклали цей договір про надання правничої допомоги за яким Адвокатське об'єднання «Кравець і партнери» зобов'язується, в порядку та на умовах, визначених цим договором, надати замовнику правову допомогу за його запитом, а замовник зобов'язується оплатити надані послуги.

Договір не містить конкретизації особи адвоката, який має право вчиняти дії по його виконанню щодо надання замовнику правничої договору.

Пунктом 7.1 вказаного договору передбачено, що цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 17.12.2019.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі.

До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права (ч. 3 ст. 27 вказаного Закону).

Відповідно до ч. 2 ст. 231 Цивільного кодексу України договір набирає чинності з моменту його укладення.

Між тим, з договору про надання правничої допомоги від 17.12.2018 б/н, зокрема, з розділу 9 «Місцезнаходження і реквізити сторін» видно, що такий договір містить лише місцезнаходження Адвокатського об'єднання «Кравець і партнери», підпис голови такого Адвокатського об'єднання та лише підпис особи, проставленого на стороні Замовника - ОСОБА_1.

У той же час, такий розділ не містить відомостей, які б ідентифікували особу замовника та підтверджували особу замовника, зазначення яких (відомостей) передбачені власне і самою формою договору, а саме: відсутні відомості про місце реєстрації замовника, відомості щодо паспорту, р.н.о.к.п.п., що не дозволяє ідентифікувати особу замовника, встановити цю особу та пов'язати цю особу із власне позовом та адвокатом.

Відтак, зважаючи на викладене та положення Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», вказаний договір не може вважатися юридично значимим документом, у т.ч. для цілей підтвердження волевиявлення особи позивача та повноважень представника вчиняти дії від імені позивача.

Щодо надання представником позивача разом з позовною заявою фотокопії нотаріальної довіреності засвідченої особою, визначеною у позові представником - ОСОБА_2, суддя вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Так, в ухвалі суду від 19.02.2019 про залишення позовної заяви без руху судом була звернута увагу представника позивача на те, що відповідно до ч. 2 ст. 59 КАС України довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою. Засвідчення вірності копій (фотокопій) документів і виписок з них покладається на нотаріусів (п. 10. ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»; п/п.3.3. пункту 3 глави 7 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5) та було запропоновано представнику позивача надати документи, засвідчені у визначеному законом порядку, які підтверджують повноваження ОСОБА_2, зокрема, надати нотаріально засвідчену копію довіреності. Разом з тим, на виконання вимоги ухвали суду від 19.02.2019 про залишення позовної заяви без руху ОСОБА_2 не надано нотаріально засвідченої копії довіреності.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Стаття 57 Кодексу передбачає, хто може бути представником в адміністративному процесі.

Частиною 1 ст. 59 КАС України передбачено, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: довіреністю фізичної або юридичної особи або свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.

Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою (ч. 2 ст. 59 КАС України).

В той же час, ч. 6 ст. 59 КАС України передбачено, що оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи.

Разом з тим, відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» засвідчення вірності копій (фотокопій) документів і виписок з них покладається на нотаріусів.

При цьому, ст. 75 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріуси, посадові особи органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, засвідчують вірність копій документів, виданих підприємствами, установами і організаціями за умови, що ці документи не суперечать законові, мають юридичне значення і засвідчення вірності їх копій не заборонено законом.

Вірність копії документа, виданого громадянином, засвідчується у тих випадках, коли справжність підпису громадянина на оригіналі цього документа засвідчена нотаріусом або посадовою особою органу місцевого самоврядування чи підприємством, установою, організацією за місцем роботи, навчання, проживання чи лікування громадянина.

Крім того, виходячи з положень п/п.3.3. пункту 3 глави 7 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, вірність копії (фотокопії) документа засвідчується нотаріально, якщо справжність підпису фізичної особи на оригіналі цього документа засвідчена нотаріусом або посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування або за місцем роботи, навчання, проживання чи лікування фізичної особи.

Враховуючи викладене, у разі якщо повноваження представника визначені у довіреності фізичної особи, яка посвідчена нотаріально, належною копією такої довіреності може бути нотаріально засвідчена копія такої довіреності.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 15.01.2018 у справі № 490/11396/16-а (провадження К/9901/970/18), від 11.10.2018 у справі № 826/25365/15 (провадження № К/9901/62816/18), від 15.01.2019 у справі № 6/14-НМ (№ К/9901/67269/18), від 17.01.2019 у справі № 826/6974/18 (провадження № К/9901/1458/19), від 31.01.2019 у справі № 826/23035/15 (провадження № К/9901/3122/19) та від 19.02.2019 у справі № 826/11076/17 (провадження К/9901/3906/19).

У даному випадку, як вбачається з позовної заяви її підписано від імені позивача - ОСОБА_2

При цьому до матеріалів такої позовної заяви не надано оригіналу довіреності від фізичної особи - позивача, як і не надано нотаріально засвідченої копії довіреності фізичної особи на ім'я представника.

Засвідчена самим представником копія довіреності фізичної особи, в силу вищевикладених вимог законодавства, не є належним та допустимим доказом наявності повноважень у особи, яка підписала позовну заяву.

Таким чином, враховуючи вищевикладене у сукупності, суддя зазначає, що повноваження ОСОБА_2 діяти від імені ОСОБА_1 не підтверджені в установленому законом порядку та заявником не усунуто у повному обсязі недоліків, визначених в ухвалі про залишення позову без руху, що є перешкодою для відкриття провадження у справі.

Позовна заява повертається позивачеві, якщо: позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк (п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України); позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано (п. 3 ч. 4 ст. 169 КАС України).

Враховуючи вищевикладене у сукупності, позовна заява підлягає поверненню.

Відповідно до ч. 8 ст. 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду із позовом в порядку, встановленому законом, тобто після виконання вимог щодо позовної заяви, визначених ст. 160 КАС України.

Керуючись ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя Окружного адміністративного суду міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву повернути позивачу.

2. Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати заявнику. Копія позовної заяви залишається в суді.

Ухвала суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до ч. 7 ст. 169 КАС України ухвала може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 293 -- 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.А. Кармазін