Справа № 0340/1793/18
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/212/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А. Р., Ніколіна В. В.,

з участю секретаря судового засідання - Федчук М. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 0340/1793/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною відмови та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

суддя в 1-й інстанції Дмитрук В. В.,

час ухвалення рішення 22.10.2018 року,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

дата складання повного тексту рішення 22.10.2018 року,

в с т а н о в и в:

Позивачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися з позовом до відповідачів - Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просили визнати протиправною відмову Міністерства оборони України в призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, оформлене п.2 протоколу №37 від 06 квітня 2018 року, зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.16 Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей у відповідності з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року, у зв`язку із смертю члена сім`ї ОСОБА_5 в розмірі передбаченому ст.16-2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, зобов`язати Волинський обласний військовий комісаріат повторно подати розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року позов задоволено. Визнано протиправною відмову Міністерства оборони України в призначенні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей. Скасовано рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , оформлене п.2 протоколу №37 від 06 квітня 2018 року. Зобов`язано Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей у відповідності з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року, у зв`язку із смертю члена сім`ї ОСОБА_5 в розмірі передбаченому ст.16-2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно подати розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що виплата одноразової грошової допомоги передбачена у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, разом з тим, ОСОБА_5 був звільнений з військової служби 30 березня 2015 року, а помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто після проходження військової служби, що стало підставою для відмови у призначені та виплаті одноразової грошової допомоги позивачам. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивачі своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник відповідача (апелянта)- Міністерства оборони України Смілка В.І. у судовому засіданні 27 лютого 2019 року підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. У судове засідання 06 березня 2019 року представник відповідача (апелянта)- Міністерства оборони України не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у його відсутності за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у відсутності учасників справи за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Відповідно до положень ч.4 ст.229 КАС України фіксація судового розгляду технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін з таких підстав.

Судом встановлено, що позивачі є членами сім`ї ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим виконавчим комітетом Новосілківської сільської ради Турійського району Волинської області 01 грудня 2015 року.

Відповідно до довідки Турійського районного військового комісаріату №198 від 02 березня 2017 року на підставі Указу Президента України №303/2015 Про часткову мобілізацію ОСОБА_5 був призваний до Збройних сил України та проходив військову службу за мобілізацією у період з 11 квітня 2014 року.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 з 11 квітня 2014 року по 06 квітня 2015 року проходив військову службу за мобілізацією та з 20 грудня 2014 року по 03 січня 2015 року ОСОБА_5 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції, що підтверджується довідкою про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, виданою військовою частиною польова пошта НОМЕР_2 від 28 квітня 2015 року №884, витягом із наказу керівника сектору С від 25 грудня 2014 року №145 та витягом із наказу керівника сектору С від 09 квітня 2015 року №100.

Згідно із наказом Командувача військ оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_4 від 30 березня 2015 року №73-РС старшину ОСОБА_5 звільнено з військової служби у запас з 06 квітня 2015 року та направлено для зарахування на військовий облік до Володимир-Волинського ОРВК Волинської області.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим виконавчим комітетом Новосілківської сільської ради Турійського району Волинської області 01 грудня 2015 року.

Довідкою про причину смерті №167 від 01 грудня 2015 року підтверджується, що причиною смерті ОСОБА_5 став портальний цироз печінки.

Витягом з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №3095 від 15 липня 2016 року засвідчено, що захворювання старшини запасу ОСОБА_5 , яке послужило причиною його смерті, пов`язане із захистом Батьківщини.

27 лютого 2017 року позивач - ОСОБА_1 звернулася до Волинського обласного військового комісаріату із заявою про виплату їй одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю її чоловіка ОСОБА_5 .

Листом від 14 березня 2017 року №ВСЗ/303 Волинський обласний військовий комісаріат направив повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_5 про повернення без реалізації документів щодо можливості призначення одноразової грошової допомоги сім`ї померлого старшини запасу ОСОБА_5 , оскільки він був звільнений з військової служби 30 березня 2015 року та помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто після проходження військової служби, тому підстав для подання документів на розгляд комісії Міністерства оборони України щодо можливості призначення одноразової грошової допомоги немає.

ОСОБА_1 оскаржила вказану відмову в судовому порядку.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 31 січня 2018 року у справі №803/1328/17 ІНФОРМАЦІЯ_2 зобов`язано подати розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги передбаченої Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Вказане судове рішення набрало законної сили 03 березня 2018 року.

У лютому 2018 року позивачі, як членами сім`ї померлого ОСОБА_5 , повторно подали заяви про призначення та виплату одноразової грошової допомоги та документи передбачені п.10 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

18 травня 2018 року ОСОБА_1 отримала в Турійському районному військовому комісаріаті повідомлення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, у зв`язку з тим, що її чоловік ОСОБА_5 на день смерті не був військовослужбовцем.

З метою отримання роз`яснень щодо підстав, що стали причиною відмови у прийнятті рішення, щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги, позивачі звернулися із запитом до Департаменту фінансів Міністерства оборони України.

Як вбачається з повідомлення Департаменту фінансів Міністерства оборони України №0290/Д-788/135 від 08 червня 2018 року та витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 06 квітня 2018 року №37, розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки виплата одноразової грошової допомоги передбачена у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, разом з тим, ОСОБА_5 був звільнений з військової служби 30 березня 2015 року, а помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто після проходження військової служби, що стало підставою для відмови у призначені та виплаті позивачам одноразової грошової допомоги.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що застосування ст.16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей пов`язується не з фактом звільнення з військової служби військовослужбовця, а з фактом його захворювання, що мало місце в період проходження військової служби, незалежно від наявності статусу військовослужбовця на день смерті, тому позивачі мають право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року, у зв`язку із смертю члена сім`ї ОСОБА_5 в розмірі передбаченому ст.16-2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Ч.5 ст.17 Конституції України передбачає, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Ст.41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" передбачає, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відповідно до ст.1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ч.1 ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби) під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Ч.1 ст.16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачає, що у випадках, зазначених у пп.1-3 п.2 ст.16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Згідно з ч.9 ст.16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачає, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому визначає Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975.

Відповідно до п.3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Згідно з п.4 Порядку №975 одноразова грошова допомога призначається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, якщо смерть настала: 1) під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; 2) у період проходження військовослужбовцем військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби.

З системного аналізу правових норм вбачається, що вищезгадана одноразова грошова допомога виплачується не тільки у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження, а й у разі смерті, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби незалежно від часу звільнення з військової служби.

Колегія суддів звертає увагу на те, що визначальним є той факт, що військовослужбовець під час або у зв`язку з виконанням ним обов`язків військової служби захворів, внаслідок чого помер. Допомога у такому випадку призначається незалежно від того, чи була особа військовослужбовцем на час смерті. Факт наявності статусу військовослужбовця на час смерті має значення лише у випадку загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження.

Враховуючи вищевикладене та ту обставину, що ОСОБА_5 проходив службу у Збройних Сил України, приймав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської області, на момент смерті був колишнім військовослужбовцем, можна зробити висновок, що на членів сім`ї ОСОБА_5 розповсюджуються пільги та права, встановлені нормами Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі №761/18099/15-а (адміністративне провадження №К/9901/3406/18), №372/1258/16-а (адміністративне провадження №К/9901/6800/18), і відповідно до вимог ч.5 ст.242 КАС України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Колегія суддів звертає увагу на те, що одноразова грошова допомога за своєю правовою природою є гарантованою державою соціальною допомогою, яка виплачується зокрема членам сім`ї військовослужбовця у разі, якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим виконавчим комітетом Новосілківської сільської ради Турійського району Волинської області 01 грудня 2015 року.

Довідкою про причину смерті №167 від 01 грудня 2015 року підтверджується, що причиною смерті ОСОБА_5 став портальний цироз печінки.

Витягом з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №3095 від 15 липня 2016 року засвідчено, що захворювання старшини запасу ОСОБА_5 , яке послужило причиною його смерті, пов`язане із захистом Батьківщини.

Вказаний протокол не оскаржувався, судом не встановлено недостовірності або інших ознак юридичної дефектності цього протоколу, а тому його належить розглядати як належний та допустимий доказ у справі.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що захворювання, яке стали причиною смерті ОСОБА_5 безпосередньо пов`язані з виконанням ним обов`язків військової служби та захисту Батьківщини.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачі мають право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки право на отримання одноразової грошової допомоги членами сім`ї військовослужбовця не залежить від наявності у ОСОБА_5 на момент смерті статусу військовослужбовця, а безпосередньо пов`язане з наявністю причинно-наслідкового зв`язку між смертю особи та захворюванням, отриманим під час виконанням ним обов`язків військової служби та захисту Батьківщини.

Таким чином, враховуючи встановлену протиправність дій Міністерства оборони України щодо відмови в призначенні позивачам одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, оформлене п.2 протоколу №37 від 06 квітня 2018 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів також вважає, що суд першої інстанції обрав належний спосіб захисту порушеного права позивачів шляхом зобов`язання Міністерства оборони України прийняти рішення про призначення позивачам відповідної одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та зобов`язання Волинського обласного військового комісаріату повторно подати розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати позивачам вказаної одноразової грошової допомоги.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.139, 229, 242, 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 0340/1793/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий - суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 07 березня 2019 року.