Справа № 826/23025/15
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

26 лютого 2019 року

Київ

справа №826/23025/15

адміністративне провадження №К/9901/19430/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Хохуляка В.В.,

суддів - Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М.,

при секретарі: Лисенко О.М.,

за участю: представника позивача: Антохова Я.С.,

представника відповідачів: Трембача О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.12.2015 (головуючий суддя - Гарник К.Ю., судді: Кобилянський К.М., Федорчук А.Б.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04.02.2016 (головуючий суддя - Мельничук В.П., судді: Грищенко Т.М., Мацедонська В.Е.) у справі № 826/23025/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД» до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії, -

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД» (далі - ТОВ «Нікея-ЛТД») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, в якому просило:

визнати незаконним та скасувати рішення (лист) Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі - ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у місті Києві) від 12.03.2015 № 16496/10/26-55-18-04;

визнати незаконним та скасувати рішення Головного управління ДФС у місті Києві від 13.05.2015 № 7722/10/26-15-11-03-11 про результати розгляду первинної скарги;

визнати незаконним та скасувати рішення Державної фіскальної служби України від 05.08.2015 № 16407/99-99-11-02-02-15 про результати розгляду скарги;

зобов'язати ДПІ у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві включити відомості з поданої ТОВ «Нікея-ЛТД» () податкової декларації з податку на додану вартість за податковий період календарний місяць лютий 2015 року, доповнення та додатків до цієї декларації, до облікових даних щодо цього товариства у інформаційних базах даних Державної фіскальної служби України.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.12.2015, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.02.2016, позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправною відмову ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у місті Києві у прийнятті податкової декларації ТОВ «Нікея-ЛТД» з податку на додану вартість за податковий період календарний місяць лютий 2015 року з додатками 2, 3, 4, 5, доповненням до цієї податкової декларації у формі листа від 10.03.2015 вих. № 54 та флеш-носієм з копіями записів реєстрів виданих та отриманих податкових накладних в електронній формі. Постановлено вважати прийнятою та зареєстрованою податкову декларацію ТОВ «Нікея-ЛТД» з податку на додану вартість за податковий період календарний місяць лютий 2015 року з додатками 2, 3, 4, 5, доповненням до цієї податкової декларації у формі листа від 10.03.2015 вих. № 54 та флеш-носієм з копіями записів реєстрів виданих та отриманих податкових накладних в електронній формі - 10.03.2015. В решті позовних вимог відмовлено.

При прийнятті цієї постанови в частині задоволення позовних вимог суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що враховуючи подання позивачем податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2015 року, за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу, яка містить обов'язкові реквізити і відповідає нормам та змісту відповідного податку, відсутність доказів віднесення ТОВ «Нікея-ЛТД» як платника податків, до великих та середніх підприємств, відмова ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у місті Києві у прийнятті податкової звітності є необґрунтованою.

При цьому, вирішуючи даний спір, з метою захисту порушеного права позивача, з урахуванням положень частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог та частково задовольнив позовні вимоги у спосіб, викладений у резолютивній частині постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.12.2015.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у місті Києві оскаржила їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.12.2015, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04.02.2016 у справі № 826/23025/15 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування своїх вимог ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у місті Києві зазначає, що з 01.01.2015 набув чинності Закон України від 31.07.2014 № 1621-VII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», згідно з яким запроваджено систему електронного адміністрування податку на додану вартість та внесено зміни до Податкового кодексу України, зокрема у частині подання звітності з податку на додану вартість та реєстрації податкових накладних. Відповідно до абзацу 2 пункту 49.4 статті 49 Податкового кодексу України податкова звітність з податку на додану вартість подається виключно в електронній формі до контролюючого органу всіма платниками цього податку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством. Проте, в порушення цієї законодавчої норми, ТОВ «Нікея-ЛТД» податкову декларацію з доповненнями було подано у паперовій формі. Платника повідомлено про відмову у прийнятті податкової звітності рекомендованим листом з повідомленням про вручення та запропоновано повторно подати податкову звітність у спосіб, передбачений пунктом 49.4 статті 49 Податкового кодексу України. При цьому, відповідач зазначає, що 26.12.2014 між ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у місті Києві та ТОВ «Нікея-ЛТД» було укладено договір про визнання електронних документів №, який станом на 11.03.2015 та на час подання касаційної скарги був діючим.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, заслухавши пояснення представників сторін, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, ТОВ «Нікея-ЛТД» є юридичною особою, платником податків, з 13.06.2005 зареєстроване платником податку на додану вартість з присвоєнням індивідуального податкового номера 57, свідоцтво про реєстрацію платника ПДВ №100342672 від 05.07.2011.

10.03.2015 ТОВ «Нікея-ЛТД» подано до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у місті Києві податкову декларацію з податку на додану вартість за податковий період календарний місяць лютий 2015 року з додатками 2, 3, 4, 5, доповненням до цієї податкової декларації у формі листа від 10.03.2015 вих. №54 та флеш-носієм з копіями записів реєстрів виданих та отриманих податкових накладних в електронній формі.

Проте, листом ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у місті Києві від 12.03.2015 № 16496/10/26-55-18-04 у прийнятті вищевказаної податкової звітності за лютий 2015 року відмовлено та звернено увагу платника на наступне:

З 01.01.2015 набрав чинності Закон України від 31.07.2014 №1621-VІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України».

Даним Законом введено систему електронного адміністрування податку на додану вартість та внесено зміни до Податкового кодексу України, зокрема, у частині подання звітності з податку на додану вартість та реєстрації податкових накладних.

Відповідно до абзацу 2 пункту 49.4 статті 49 Податкового кодексу України, з урахуванням внесених змін, податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі до контролюючого органу всіма платниками цього податку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

У зв'язку з викладеним, позивача повідомлено про неможливість прийняття податкової декларації на паперовому носії та запропоновано подати звіт з податку на додану вартість у спосіб, передбачений статтею 49 Податкового кодексу України.

За результатами адміністративного оскарження відмови ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у місті Києві у прийнятті податкової звітності, скарги позивача залишені без задоволення відповідно до рішень про результати розгляду скарг Головного управління ДФС у місті Києві від 13.05.2015 № 7722/10/26-15-11-03-11 та Державної фіскальної служби України від 05.08.2015 № 16407/99-99-11-02-02-15.

Надаючи оцінку обставинам у справі, Верховний Суд виходить з наступного.

Відповідно до підпунктів 16.1.2, 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платник податків зобов'язаний: вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Порядок подання податкової декларації до контролюючих органів регламентовано положеннями статті 49 Податкового Кодексу України.

Згідно з пунктами 49.1, 49.2 статті 49 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

За правилами пункту 49.3 статті 49 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

З 01.01.2015 набув чинності Закон України від 31.07.2014 № 1621-VII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», згідно з яким запроваджено систему електронного адміністрування податку на додану вартість та внесено зміни до Податкового кодексу України, зокрема у частині поданні звітності з податку на додану вартість та реєстрації податкових накладних.

На підставі Закону України від 31.07.2014 № 1621-VII пункт 49.4 статті 49 Податкового кодексу України доповнено абзацом 2, відповідно до якого податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі до контролюючого органу всіма платниками цього податку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Наведений імперативний припис передбачає обов'язок платника податку на додану вартість подавати звітність з цього податку лише в електронній формі.

Таким чином, згідно чинного на час спірних правовідносин законодавства, позивач був зобов'язаний подавати звітність з податку на додану вартість шляхом подання відповідної декларації в електронній формі. Невиконання позивачем цього обов'язку зумовлює правомірність відмови контролюючого органу у прийнятті податкової звітності, поданої з порушенням вимог закону.

Проте, при вирішенні даного спору суди попередніх інстанції не врахували приписи абзацу 2 пункту 49.4 статті 49 Податкового кодексу України, що призвело до помилкового висновку про задоволення позовних вимог у відповідній частині.

Частиною першої статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині задоволення позовних вимог підлягають скасуванню з прийняттям в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у місті Києві не містить доводів про порушення норм матеріального чи процесуального права в частині відмови в задоволенні позовних вимог, а тому відсутні підстави для надання правового аналізу відповідним висновкам судів у межах даного касаційного провадження.

Керуючись статтями 262, 341, 343, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.12.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04.02.2016 скасувати в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправною відмови Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у місті Києві у прийнятті податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД» з податку на додану вартість за податковий період календарний місяць лютий 2015 року з додатками 2, 3, 4, 5, доповненням до цієї податкової декларації у формі листа від 10.03.2015 вих. № 54 та флеш-носієм з копіями записів реєстрів виданих та отриманих податкових накладних в електронній формі; вважати прийнятою та зареєстрованою податкову декларацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД» з податку на додану вартість за податковий період календарний місяць лютий 2015 року з додатками 2, 3, 4, 5, доповненням до цієї податкової декларації у формі листа від 10.03.2015 вих. № 54 та флеш-носієм з копіями записів реєстрів виданих та отриманих податкових накладних в електронній формі 10.03.2015 - скасувати та прийняти в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У решті постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.12.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04.02.2016 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.В. Хохуляк

Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна ,

Судді Верховного Суду