Справа № 823/2162/18
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/2162/18 Суддя (судді) першої інстанції: П.Г. Паламар
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Лічевецького І.О., Парінова А.Б.

за участю секретаря Антоненко К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Державної служби геології та надр України, акціонера та члена Наглядової ради Публічного акціонерного товариства «Дашуківські бентоніти» ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаські мінерали»

на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2018 року

у справі №823/2162/18 (розглянутої у відкритому судовому засіданні)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Дашуківські бентоніти»

до відповідача Державної служби геології та надр України

про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Дашуківські бентоніти» звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної служби геології та надр України (надалі - Держгеонадр України та/або відповідач), в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Державної служби геології та надр України, оформленого шляхом підписання листа від 17.11.2017 про відмову у продовженні строку дії спеціального дозволу на користування надрами від 23.04.2001 № 2447 на видобування бентонітових глин Дашуківської ділянки Черкаського родовища, що знаходиться у Лисянському районі Черкаської області;

- визнати протиправними дії Державної служби геології та надр України у поверненні заяви ПАТ «Дашуківські Бентоніти» з доданими документами щодо продовження строку дії спеціального дозволу на користування надрами від 23.04.2001 № 2447 на видобування бентонітових глин Дашуківської ділянки Черкаського родовища, що знаходиться у Лисянському районі Черкаської області;

- зобов'язати Державну службу геології та надр України шляхом видання наказу продовжити ПАТ «Дашуківські Бентоніти» строк дії спеціального дозволу на користування надрами від 23.04.2001 № 2447 на видобування бентонітових глин Дашуківської ділянки Черкаського родовища, що знаходиться у Лисянському районі Черкаської області, строком на 20 років з одночасним укладенням Державною службою геології та надр України з ПАТ «Дашуківські Бентоніти» угоди про умови користування надрами разом із програмою робіт, що оформлюється як додаток.

В обґрунтування адміністративного позову зазначено, що відповідно до спеціального дозволу на користування надрами від 23.04.2001 року № 2447 позивачем отримано право видобування бентонітових глин Дашуківської ділянки Черкаського родовища, що знаходиться у Лисянському районі Черкаської області. Спеціальний дозвіл виданий на 20 років, термін дії закінчився 23.04.2016 року. Позивач звернувся до Держгеонадра до закінчення терміну дії спеціального дозволу із заявою 01.09.2015 року однак отримав відмову. В подальшому позивач неодноразово звертався до відповідача із заявами разом із визначеним відповідним пакетом документів. Проте, відповідач ухилявся від прийняття рішення про продовження строку дії спеціального дозволу.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2018 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Державної служби геології та надр України від 17.11.2017 про відмову у продовженні строку дії спеціального дозволу на користування надрами від 23.04.2001 № 2447 на видобування бентонітових глин Дашуківської ділянки Черкаського родовища, що знаходиться у Лисянському районі Черкаської області.

Визнано протиправними дії Державної служби геології та надр України у поверненні заяви ПАТ "Дашуківські Бентоніти" з доданими документами щодо продовження строку дії спеціального дозволу на користування надрами від 23.04.2001 № 2447 на видобування бентонітових глин Дашуківської ділянки Черкаського родовища, що знаходиться у Лисянському районі Черкаської області.

Зобов'язано Державну службу геології та надр України видати наказ, яким продовжити ПАТ "Дашуківські Бентоніти" строк дії спеціального дозволу на користування надрами від 23.04.2001 № 2447 на видобування бентонітових глин Дашуківської ділянки Черкаського родовища, що знаходиться у Лисянському районі Черкаської області, строком на 20 років з одночасним укладенням Державною службою геології та надр України з ПАТ "Дашуківські Бентоніти" угоди про умови користування надрами разом із програмою робіт, що оформлюється як додаток.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням Держгеонадр України, акціонером та членом Наглядової ради ПАТ «Дашуківські бентоніти» ОСОБА_2 та ТОВ «Черкаські мінерали» подано апеляційні скарги, в яких просять скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. В своїх апеляційних скаргах апелянти посилаються на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Доводи апеляційних скарг ґрунтуються на тому, що висновок суду першої інстанції є помилковим, оскільки не в повному обсязі надано оцінку доводам відповідача, а також неповно з'ясовано всі обставин справи. Зокрема судом першої інстанції протиправно не в'язко до уваги те, що приписи п. 6 статті 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» не передбачають автоматичного поновлення (продовження строку дії) наданих раніше дозволів у сфері господарської діяльності, а лише надають суб'єктам господарювання, у випадку порушення відповідним органом строків розгляду відповідних заяв таких суб'єктів, право здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності. Повноваження Держгеонадра у контексті позовних вимог, є дискреційними повноваженнями такого органу державної влади, тобто відносяться до його виключної компетенції, а тому суд не може перебирати на себе його функцій.

Відгук (заперечення) на апеляційні скарги позивачем не надано. Натомість позивачем направлялися пояснення по справі.

У судовому засіданні представник позивача доводи апеляційних скарг заперечував та просив в задоволенні апеляційних скарг відмовити з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явилися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи були належним чином повідомлені, про що свідчать зворотні поштові повідомлення в матеріалах справи, натомість причини неявки суду не повідомили.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ПАТ «Дашуківські Бентоніти», зареєстровано як суб'єкт господарювання - юридична особа 18.12.1995, ідентифікаційний код 00223941 за основним видом діяльності "Добування піску, гравію, глин і каоліну".

23.01.2001 ПАТ "Дашуківські бентоніти" видано спеціальний дозвіл на користування надрами від 23.04.2001 року № 2447 щодо права видобування бентонітових глин Дашуківської ділянки Черкаського родовища, що знаходиться у Лисянському районі Черкаської області з терміном дії до 23.04.2016 року.

В подальшому, 01.09.2015 з метою продовження строку дії спеціального дозволу на користування надрами, ПАТ "Дашуківські бентоніти" звернулося до Держгеонадр України з заявою щодо продовження строку дії спеціального дозволу на користування надрами. Але листом від 16.10.2015 відповідачем повернуто вказану заяву з підстав відсутності повного комплекту документів передбачених п. 14 та додатку 1 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 № 615.

Після цього, 08.08.2017 ПАТ «Дашуківські бентоніти» повторно зверталося до Держгеонадр України з заявою за № 142/01 щодо продовження строку дії спеціального дозволу на користування надрами та внесення змін до спеціального дозволу і відповідним пакетом документів, відповідно до заяви № 546 від 01.09.2015 та заяви № 363 від 28.07.2016.

Як вбачається з матеріалів справи, із вказаною заявою посеред доданих до неї документів додано в тому числі експертний висновок № 16-ге/2015 від 09.11.2015 за № 1-813 з проведення геологічної експертизи з метою видобування глини, придатної для виробництва формувальних матеріалів, а також для легких та солестійких бурових розчинів на Дашуківські ділянці Черкаського родовища у Лисянському районі Черкаської області.

Даний висновок було складено Державним підприємством "Українська геологічна компанія", в якому зазначалося про відсутність порушень позивачем умов користування надрами і пропонувалося продовжити дію спеціального дозволу терміном до 23 квітня 2036 року.

Разом з тим, 07.09.2017 відповідачем було надіслано на погодження в Міністерство екології та природних ресурсів відповідний пакет документів, після чого уповноваженою особою державного геологічного контролю ДСГНУ разом із пакетом документів надано інформаційну довідку щодо виконання умов користування надрами ПАТ «Дашуківські бентоніти», станом на 05.08.2017, яка містить відомості, що в ПАТ «Дашуківські бентоніти» в установлені строки порушення усунені.

Проте, листом від 17.11.2017 № 28742 відповідачем повернуто заяву та повідомлено ПАТ «Дашуківські бентоніти», що у внесенні змін та продовженні спеціального дозволу на користування надрами від 23.04.2001 № 2447 з метою видобування бентонітових глин Дашуківської ділянки Черкаського родовища відмовлено відповідно до п. 15 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 № 615. Відмова обґрунтована тим, що наказом Держгеонадр України від 18.02.2016 № 65 термін дії спеціального дозволу зупинено, надрокористувачу надано 30 календарних днів для усунення порушень. Зазначено про те, що за інформацією органів державного геологічного контролю виявлено порушення вимог законодавства у сфері надрокористування, які не усунуто надрокористувачем.

Вважаючи відмову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у нездійсненні розгляду заяв позивача на продовження строку дії спеціального дозволу на користування надрами, а позивач в свою чергу відповідно до частини шостої статті 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» з 23.04.2001 фактично набув право на здійснення діяльності з видобування бентонітових глин Дашуківської ділянки Черкаського родовища, що знаходиться у Лисянському районі Черкаської області. При цьому, акт перевірки від 16.12.2015 за № 06-03/27/2015-55п(153), про встановлення ПАТ "Дашуківські бентоніти" порушень у сфері видобування корисних копалин, на який посилається відповідач у відмові про надання дозволу, складений після спливу 60 денного строку закріпленого п.14 Порядку №615. Крім того, суд зобов'язуючи Держгеонадр України продовжити строк дії спеціального дозволу на користування надрами від 23.04.2001 №2447 вважав, що у даному випадку це не буде втручанням у дискреційні повноваження відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 19 Кодексу України про надра визначено, що надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу.

За приписами ч. 7 ст. 16 Кодексу України про надра, переоформлення спеціальних дозволів на користування надрами, внесення до них змін, видача дублікатів, продовження терміну дії спеціальних дозволів на користування надрами, зупинення їх дії або анулювання, поновлення їх дії у разі зупинення здійснюються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр у встановленому законодавством порядку.

Пунктом 1 Положення про Державну службу геології та надр України, затвердженого указом Президента України №391/2011 від 06.04.2011, встановлено, що Державна служба геології та надр України (Держгеонадра України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів України (далі - Міністр), входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр.

Згідно з підпунктом 14 пункту 4 зазначеного Положення, Держгеонадра України відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює переоформлення спеціальних дозволів на користування надрами, внесення до них змін та видачу дублікатів, продовжує термін дії спеціальних дозволів на користування надрами.

Таким чином, Державна служба геології та надр України відповідно до покладених на неї завдань уповноважена, зокрема, здійснювати переоформлення спеціальних дозволів на користування надрами, внесення до них змін та видачу дублікатів, продовжувати термін дії спеціальних дозволів на користування надрами.

Відповідно до п.14 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 № 615 (далі - Порядок № 615) (в редакції, що діяла в період подання позивачем до Держгеонадр України заяви на продовження строку дії спеціальних дозволів), у разі виникнення потреби у закінченні геологічного вивчення, геологічного вивчення, в тому числі дослідно-промислової розробки, та затвердження запасів родовища корисних копалин, продовженні видобування корисних копалин строк дії дозволу продовжується за наявності інформації про відсутність порушень надрокористувачем умов користування надрами, передбачених дозволом або угодою про умови користування ділянкою надр. Продовження строку дії дозволу на геологічне вивчення може здійснюватися не більше двох разів, крім дозволів на геологічне вивчення, згідно з якими роботи виконуються за кошти державного бюджету. Строк дії дозволу, наданого відповідно до підпункту 8 пункту 8 цього Порядку, може бути продовжено лише в межах строку дії договору оренди (концесії) цілісного майнового комплексу. Для продовження строку дії дозволу на видобування корисних копалин надрокористувач подає органу з питань надання дозволу заяву на видобування корисних копалин не пізніше ніж за шість місяців, на геологічне вивчення надр та геологічне вивчення, в тому числі дослідно-промислову розробку, - за три місяці до закінчення строку його дії. У заяві зазначається причина продовження строку дії дозволу. Надрокористувач, що не подав заяву в установлений строк, втрачає право на продовження строку дії дозволу. Для продовження строку дії дозволу надрокористувач подає ті ж документи, що і для отримання дозволу без проведення аукціону, крім документів, що підтверджують погодження з органами місцевого самоврядування. Строк продовження дії дозволу не може перевищувати строки, передбачені пунктом 7 цього Порядку. Продовження дії дозволу, наданого на підставі підпункту 15 пункту 8 цього Порядку, здійснюється на період продовження відповідної угоди про розподіл продукції в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про угоди про розподіл продукції" та відповідною угодою про розподіл продукції. Рішення про продовження строку дії дозволу приймається органом з питань надання дозволу протягом 60 днів після надходження документів у повному обсязі.

Згідно з п. 15 Порядку № 615, надрокористувачу може бути відмовлено у продовженні строку дії дозволу у разі: невиконання умов користування надрами, передбачених дозволом або відповідною угодою; порушення вимог законодавства; прийняття рішення про обмеження користування надрами відповідно до законодавства.

Пунктом 7 Порядку №615 унормовані строки, на які надаються дозволи, зокрема, дозвіл на видобування корисних копалин надається не більш як на 20 років.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою продовження строку дії спеціального дозволу від 23.04.2001 № 2447 на користування надрами (видобуток бентонітових глин) ПАТ "Дашуківські бентоніти" заявою від 01.09.2015 зверталося до Державної служби геології та надр України у межах строку, встановленого п. 14 Порядку № 615.

Проте Держгеонадрами України в супереч приписів п. 15 Порядку №615 було повернуто заяву ПАТ "Дашуківські бентоніти" від 01.09.2015.

Частиною 5 ст. 4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" встановлено, що підставами для відмови у видачі документа дозвільного характеру є: подання суб'єктом господарювання неповного пакета документів, необхідних для одержання документа дозвільного характеру, згідно із встановленим вичерпним переліком; виявлення в документах, поданих суб'єктом господарювання, недостовірних відомостей; негативний висновок за результатами проведених експертиз та обстежень або інших наукових і технічних оцінок, необхідних для видачі документа дозвільного характеру. Відмова у видачі документа дозвільного характеру за підставами, не передбаченими законами, не допускається. При повторному розгляді документів не допускається відмова у видачі документа дозвільного характеру з причин, раніше не зазначених у письмовому повідомленні заявнику (за винятком неусунення чи усунення не в повному обсязі заявником причин, що стали підставою для попередньої відмови).

Як вбачається з матеріалів справи до заяви від 08.08.2017 (вих.№142/01) позивачем були додані всі матеріали, передбачені Порядком № 615, а саме: заява для продовження строку дозволу; пояснювальна записка з обґрунтуванням необхідності продовження терміну дії та внесення змін до спеціального дозволу № 2447 від 23 квітня 2001 року; довідка про виконання особливих умов спеціального дозволу № 2447 від 23 квітня 2001 р. та програми робіт, виконання якої передбачено угодою про умови користування надрами; копія протоколу ДКЗ України № 807; копія протоколу ДКЗ СРСР № 9672; експертний висновок про проведення державної експертизи звітів щодо результатів геологічного вивчення надр; каталог географічних координат кутових точок Дашуківської ділянки Черкаського родовища; графічні додатки; оглядова карта (масштаб 1:200000); ситуаційний план (масштаб 1:25000); геологічна карта (масштаб 1:200 000); геологічний розріз (масштаб гор.: 1:5 000; Верт.: 1:2000); план підрахунку запасів корисної копалини; геологічний розріз по лінії 1-1 (масштаб Гор.: 1:2 000; Верт.: 1:200); геологічний розріз по лінії 3-3 (масштаб Гор.: 1:2 000; Верт.: 1:200); геологічний розріз по лінії 7-7 (масштаб Гор.; 1:2 000; Верт.: 1:200); геологічний розріз по лінії 9-9 (масштаб Гор.: Верт.: 1:200).

Пунтом 27 Порядку № 615 передбачено, що Держгеонадра України продовжує строк дозволів за умови надання позитивного висновку спеціалізованим державним геологічним підприємством, установою, організацією, що належать до сфери управління органу з питань надання дозволу, за результатами проведення державної експертизи звітів щодо результатів геологічного вивчення надр, а також інших геологічних матеріалів.

Так, судом першої інстанції встановлено, що до заяви від 08.08.2017 за № 142/01 про продовження строків дії спеціального дозволу позивачем було додано експертний висновок 16-ге/2015 з проведення геологічної експертизи з метою видобування глини, придатної для виробництва формувальних матеріалів, а також для легких та солестійких бурових розчинів на Дашуківській ділянці Черкаського родовища у Лисянському районі Черкаської області проведення геологічної експертизи, розроблений Державним підприємством "Українська геологічна компанія", який містить позитивні висновки.

Вказаний експертний висновок містить наступні висновки:

1) ПАТ "Дашуківські бентоніти" виконує особливі умови спеціального дозволу на користування надрами від № 2447 23.04.2001 року на експлуатацію Дашуківської ділянки Черкаського родовища;

2) ПАТ "Дашуківські бентоніти" виконує вимоги угоди № 2447 від 11.10.2011 про умови користування надрами з метою видобування глин Дашуківської ділянки Черкаського родовища;

3) ПАТ "Дашуківські бентоніти" має у наявності матеріали геолого-економічної оцінки запасів Дашуківської ділянки Черкаського родовища бентонітових глин.

За результатами експертного висновку пропонується продовжити дію спеціального дозволу від 23.04.2001 року №2447 з метою видобування придатної для виробництва формувальних матеріалів, а також для легких та солестійких бурових розчинів на Дашуківській ділянці Черкаського родовища у Лисянському районі Черкаської області терміном до 23 квітня 2036 року.

Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що 07.09.2017 відповідачем надіслано на погодження в Міністерство екології та природних ресурсів відповідний пакет документів і уповноваженою особою державного геологічного контролю ДСГНУ разом із пакетом документів надано інформаційну довідку щодо виконання умов користування надрами ПАТ "Дашуківські бентоніти", передбачених спеціальним дозволом станом на 05.09.2017. Дана довідка містить відомості про те, що в ПАТ "Дашуківські бентоніти" в установлені строки порушення усунені.

Також колегією суддів враховується та обставина, що наказом Мінприроди № 415 від 13.11.2017 було прийнято позитивне рішення щодо погодження продовження дії спеціального дозволу на користування надрами ПАТ "Дашуківські бентоніти" на видобування глини Черкаського родовища Дашуківської ділянки, Лисянського району Черкаської області.

Відповідно до п. 14 Порядку № 615 рішення про продовження строку дії дозволу приймається органом з питань надання дозволу (Державною службою геології та надр України) протягом 60 днів після надходження документів у повному обсязі.

Згідно з п. 25 Порядку № 615 про надання, продовження строку дії, зупинення, поновлення, переоформлення, видачу дубліката, анулювання дозволу та внесення змін до нього орган з питань надання дозволу видає наказ, а Рада міністрів Автономної Республіки Крим - розпорядження.

Зважаючи на те, що подана позивачем заява з пакетами документів до неї була отримана відповідачем 01.09.2015, останній згідно з приписами п. 14 Порядку № 615 мав розглянути цю заяву та прийняти за результатами розгляду відповідне рішення.

Натомість, відповідачем протягом 60 днів після надходження документів у повному обсязі, як цього вимагає п.14 Порядку №615, не було прийнято відповідного рішення про продовження строку дії спеціального дозволу або про відмову в його продовженні з відповідним обґрунтуванням відмови, що не заперечувалося самим відповідачем.

Враховуючи встановлені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у нездійсненні розгляду заяв позивача на продовження строку дії спеціального дозволу на користування надрами та прийняття відповідного рішення.

На думку колегії суддів, відповідач мав здійснити вчасно розгляд поданих позивачем документів з урахуванням інформаційної довідки уповноваженою особою державного геологічного контролю ДСГНУ разом із пакетом документів щодо усунення в установлені строки порушення ПАТ "Дашуківські бентоніти" та наказу Мінприроди № 415 від 13.11.2017 щодо погодження продовження дії спеціального дозволу, що відповідачем не було зроблено.

Відповідно до п. 1 Порядку № 615, видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу здійснюється відповідно до Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності".

Згідно з абзацом 10 частини 1 статті 1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" принцип мовчазної згоди - принцип, згідно з яким суб'єкт господарювання набуває право на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без отримання відповідного документа дозвільного характеру, за умови якщо суб'єктом господарювання або уповноваженою ним особою подано в установленому порядку заяву та документи в повному обсязі, але у встановлений законом строк документ дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі не видано або не направлено.

Частиною шостою статті 4-1 зазначеного Закону встановлено, що у разі, якщо у встановлений законом строк суб'єкту господарювання не видано або не направлено документ дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі, то через десять робочих днів з дня закінчення встановленого строку для видачі або відмови у видачі документа дозвільного характеру суб'єкт господарювання має право провадити певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності. Копія заяви (опису прийнятих документів) з відміткою про дату їх прийняття є підтвердженням подачі заяви та документів державному адміністратору або дозвільному органу. Днем видачі документа дозвільного характеру вважається останній день строку розгляду заяви дозвільним органом, передбаченого законом.

Колегія суддів вважає правомірним врахування судом першої інстанції статті 1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності", яка дає визначення поняття принципу мовчазної згоди, а у статті 4-1 цього ж Закону, умови та порядок його реалізації. Та зазначає, що в рамках вказаних спірних правовідносин, будь-якого іншого, особливого порядку реалізації (застосування) принципу мовчазної згоди чинним законодавством не вимагається.

За таких обставин, та враховуючи те, що документи для прийняття відповідачем рішення щодо продовження дії спеціального дозволу на користування надрами № 2447 від 23.04.2001 надійшли до відповідача завчасно та в повному обсязі, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що позивач відповідно до частини шостої статті 4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" з 23.04.2001 фактично набув право на здійснення діяльності з видобування бентонітових глин Дашуківської ділянки Черкаського родовища, що знаходиться у Лисянському районі Черкаської області строком на 20 (двадцять) років.

Відтак, днем видачі спеціального дозволу на користування надрами зазначеного родовища вважається останній день строку розгляду заяви.

Не заслуговує на увагу посилання відповідача щодо видобутку глини, після закінчення дозволу, оскільки позивачем не було порушено вимог Законодавства в частині видобутку глини, оскільки в даному випадку застосовується принцип мовчазної згоди.

Колегія суддів звертає увагу на те, що акт перевірки від 16.12.2015 за № 06-03/27/2015-55п(153), про встановлення ПАТ "Дашуківські бентоніти" порушень у сфері видобування корисних копалин, на який посилається відповідач у відмові про надання дозволу, складений після спливу 60 денного строку закріпленого п.14 Порядку №615.

Щодо зобов'язання Державної служби геології та надр України продовжити строк дії спеціального дозволу на користування надрами від 23.04.2001 №2447 з метою видобування бентонітових глин Дашуківської ділянки Черкаського родовища, що знаходиться у Лисянському районі Черкаської області на 20 (двадцять) років, колегія суддів зважає на таке.

За змістом Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.

Отже, під дискреційним повноваженням розуміється таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

З огляду на викладене колегія суддів зазначає, що законодавством не визначено право адміністративного суду переймати на себе функції та повноваження інших органів державної влади, які реалізуються відповідними суб'єктами владних повноважень в межах закону на власний розсуд (дискреційні повноваження), без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб'єктами.

Спосіб захисту у сфері публічно-правових відносин визначає позивач та згідно ч. 3 ст. 105 КАС України позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії, утриматися від вчинення певних дій, виконати зупинену чи не вчинену дію тощо.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України у справах, в яких позивач оскаржує протиправні дії чи бездіяльність відповідача у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії. В цьому випадку суд повинен зазначити, яку саме дію повинен вчинити відповідач.

У випадку коли поданих доказів достатньо для того, щоб зобов'язати суб'єкта владних повноважень прийняти те чи інше рішення чи зробити ту чи іншу дію суд вправі обрати такий спосіб захисту порушеного права.

Обрана судом форма захисту порушених прав у даному випадку не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.

Втручанням у дискреційні повноваження суб'єкту владних повноважень може бути прийняття судом рішень не про зобов'язання вчинити дії, а саме прийняття ним рішень за заявами заявників замість суб'єкта владних повноважень.

Отже, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, колегія суддів дійшла висновку, що у даному випадку суд, визнаючи бездіяльність відповідача протиправною (з метою забезпечення повного захисту прав позивача) наділений повноваженнями на прийняття рішення про зобов'язання вчинення певних дій.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Суд звертає увагу на практику ЄСПЛ, який неодноразово звертав увагу на необхідність дотримання принципів "належного урядування". Зокрема, у справі "Рисовський проти України" (рішення від 20.10.2011, заява № 29979/04, п. 71) ЄСПЛ зазначив, що принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити допущену в минулому "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися у нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Ризик будь-якої помилки державного органу має покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип "належного урядування" може не лише покладати на державні органи обов'язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку, а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові.

Застосовуючи ці принципи до справи, що розглядається, колегія суддів враховує, що подаючи повний пакет документів і з врахуванням експертного висновку позивач мав підстави сподіватися на те, що дії Держгеонадра є добросовісними і дотримані умови, необхідні для прийняття рішення. За таких обставин покладення на ТОВ «Дашуківські бентоніти» негативних наслідків недотримання процедури продовження дії дозволу, призведе до покладення на нього надмірного індивідуального тягаря, а тому є непропорційним та несумісним з принципом верховенства права.

В контексті дотримання прав, гарантованих Конвенцією, колегія суддів звертає увагу на статтю 1 Першого протоколу до Конвенції, яка передбачає право на мирне володіння майном.

Насамперед, необхідно з'ясувати чи поширюється Конвенція на спірні правовідносини, зокрема чи є дозвіл на спецкористування надрами "майном".

У рішенні від 07.06.2012 (заява 38433/09, п. 178-179) у цій справі ЄСПЛ дійшов висновку, що інтереси, пов'язані з використанням ліцензії, були майновими інтересами, які захищаються статтею 1 Протоколу № 1. Правомірне очікування компанії-заявника, яке було пов'язане з такими майновими інтересами, як експлуатація аналогової телевізійної мережі на основі ліцензії, було достатньою підставою для того, щоб становити матеріальний інтерес, а отже й "майно" в розумінні положення, передбаченого в першому реченні статті 1 Протоколу № 1, яка, таким чином, є застосовною в даній справі.

Аналогічного висновку ЄСПЛ дійшов у справі "ТОВ Megadat.com проти Молдови" (заява № 21151/04, рішення від 08.04.2008), в якій розглядав скаргу на припинення ліцензії за статтею 1 Першого протоколу.

Скарги у наведених вище справах стосуються припинення ліцензії і не містять особливих обставин, які б унеможливлювали застосування висновків ЄСПЛ у справі, що розглядається. Відтак, дозвіл на спецкористування надрами є "майном", а не розгляд питання щодо продовження ліцензії ТОВ «Дашуківські бентоніти» такого дозволу має розглядатися крізь призму дотримання Україною ст.1 Першого протоколу до Конвенції щодо права на мирне володіння майном.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Отже особу може бути позбавлено її майна лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

Отже, звертаючись з заявами Держгеонадр України про продовження строку дії спеціального дозволу на користування надрами ТОВ «Дашуківські бентоніти» правомірно очікували на продовження дії дозволу яке в розумінні ЄСПЛ є "майном".

Тому, колегія суддів повністю погоджується із правильним та обґрунтованим висновком суду першої інстанції, що наведені обставини свідчать про допущення відповідачем - Держгеонадра протиправної бездіяльності, яка полягає у нездійсненні розгляду заяви позивача від 08.08.2017 № 142/01 на продовження строку дії спеціального дозволу на користування надрами.

Відповідно до п. 1 Порядку № 615, видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу здійснюється відповідно до Закону.

В свою чергу, згідно з абзацом 10 частини 1 статті 1 Закону принцип мовчазної згоди - принцип, згідно з яким суб'єкт господарювання набуває право на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без отримання відповідного документа дозвільного характеру, за умови якщо суб'єктом господарювання або уповноваженою ним особою подано в установленому порядку заяву та документи в повному обсязі, але у встановлений законом строк документ дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі не видано або не направлено.

Частиною шостою статті 4-1 зазначеного Закону встановлено, що у разі, якщо у встановлений законом строк суб'єкту господарювання не видано або не направлено документ дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі, то через десять робочих днів з дня закінчення встановленого строку для видачі або відмови у видачі документа дозвільного характеру суб'єкт господарювання має право провадити певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності. Копія заяви (опису прийнятих документів) з відміткою про дату їх прийняття є підтвердженням подачі заяви та документів державному адміністратору або дозвільному органу. Днем видачі документа дозвільного характеру вважається останній день строку розгляду заяви дозвільним органом, передбаченого законом.

Таким чином, висновок суду першої інстанції, що Закон в статті 1 дає визначення поняття принципу мовчазної згоди, а у статті 4-1 цього ж Закону визначає, умови та порядок його реалізації і будь-якого іншого, особливого порядку реалізації (застосування) принципу мовчазної згоди чинним законодавством не вимагається, - є правильним, з яким погоджується колегія судів апеляційного суду.

За таких обставин, а також враховуючи те, що заява від 08.08.2017р. № 142/01 з необхідним пакетом документів - для прийняття відповідачем рішення щодо продовження дії спеціального дозволу на користування надрами надійшли до нього вчасно та в повному обсязі, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про фактичне набуття позивачем права на здійснення відповідної господарської діяльності.

При цьому, з матеріалів справи вбачається і не спростовано відповідачем, що у встановлений строк ним не було прийнято і не повідомлено заявникові відповідного рішення, а також за наявності наказу Мінприроди № 415 від 13.11.2017, яким як вказувалося прийнято позитивне рішення щодо погодження продовження дії спеціального дозволу на користування надрами ПАТ «Дашуківські бентоніти» на видобування глини, на противагу цьому Держгеонадрами надіслано через 101 день лише лист від 17.11.2017 стосовно відмови в продовженні дії спеціального дозволу.

Колегія суддів, за наведених встановлених обставин та застосовуючи до спірних правовідносин приписи частини шостої статті 4-1 Закону також приходить до висновку, що вже через десять робочих днів з моменту закінчення встановленого законодавством строку для видачі або відмови у видачі документа дозвільного характеру суб'єкт господарювання має право провадити певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності, в даному право ПАТ «Дашуківські бентоніти» на здійснення діяльності з видобування бентонітових глин Дашуківської ділянки Черкаського родовища, які знаходиться у Лисянському районі Черкаської області строком на 20 (двадцять) років.

В даному випадку, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відповідача відносно того, що наведені приписи Закону не передбачають автоматичного поновлення (продовження строку дії) наданих раніше дозволів у сфері господарської діяльності, а лише надають суб'єктам господарювання, у випадку порушення відповідним органом строків розгляду відповідних заяв таких суб'єктів, право здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності.

Адже, згідно приписів абзацу другого ч. 6 ст. 4 Закону визначено, що днем видачі документа дозвільного характеру вважається останній день строку розгляду заяви дозвільним органом, передбаченого законом.

Стосовно, посилань в апеляційній скарзі Держгеонадра на те, що форма прийняття рішення про відмову у продовженні строку дії дозволу, є спірним процедурним колегія суддів зазначає наступне..

У даному випадку, відповідач тлумачить відповідні приписи Закону на свою користь, з огляду на це колегія судів застосовує практику Європейського Суду з прав людини, зокрема згідно рішенні від 14 жовтня 2010 року (справа «Щокін проти України»), де зазначено, що відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

В контексті посилання апелянта - ТОВ «Черкаські мінерали» на ту обставину, що після закінчення дії спеціального дозволу всі права надрокористувача припиняються як і право на продовження терміну дії спеціального дозволу колегія суддів звертає увагу на наступне.

Отже колегія суддів зазначає, що у даному випадку невчинення суб'єктом владних повноважень своєчасно дій та прийняття рішень у строки, визначені законом і за відсутності висловлених у вказаний строк ґрунтовних заперечень стосовно виправданого не прийняття відповідним дозвільним органом рішень та не вчинення ним дій на користь заявника, то це має наслідком застосування найбільш сприятливого для позивача підходу - обумовлює настання юридичного факту, а саме: поновлення (продовження строку дії) раніше наданих дозволів у сфері господарської діяльності, з чим закон пов'язує безумовний обов'язок суб'єкта владних повноважень видати документ дозвільного характеру, в даному випадку оформивши це шляхом прийняття Держгеонадра наказу.

Щодо посилання апелянта-Держгеонадра на ту обставину, що ПАТ «Дашуківські бентоніти» було порушено вимоги законодавства у сфері надрокористування, колегія суддів не бере до уваги з огляду на викладене вище.

Також, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції та вважає їх обґрунтованими, щодо не порушення позивачем вимог законодавства в частині видобутку глини, після закінчення дозволу, оскільки в даному випадку застосовується принцип мовчазної згоди. Тому, наведеним спростовуються доводи апеляційної скарги про наявність, як помилково вважає відповідач, у надрокористувача порушень вимог законодавства у сфері надрокористування, які виявлено органами державного геологічного контролю за результатами перевірки і про наявність інших на думку відповідача порушень у сфері надрокористування, про які листами Держгеонадра повідомляло позивача.

Так само, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції стосовно того, що на акт перевірки від 16.12.2015 за № 06-03/27/2015-55п(153) про встановлення ПАТ «Дашуківські бентоніти» порушень у сфері видобування корисних копалин, не може посилатися відповідач у відмові як на підставу не продовження спеціального дозволу, оскільки таким обґрунтовується лист Держгеонадра від 17.11.2017, який складений та надісланий позивачеві після спливу 60 денного строку закріпленого п.14 Порядку №615. В цій частині, як правильно встановлено в оскаржуваному судовому рішенні суду першої інстанції та підтверджено апеляційним судом, має місце усунення надрокористувачем недоліків, адже згідно доданих позивачем до своєї заяви від 08.08.2017р. за № 142/01: експертного висновку ДП «Українська геологічна компанія» № 16-ге/2015 від 09.11.2015 за № 1-813 з проведення геологічної експертизи вказано про відсутність порушень позивачем умов користування надрами і пропонувалося продовжити дію спеціального дозволу терміном до 23 квітня 2036 року, інформаційної довідки уповноваженої особи державного геологічного контролю ДСГНУ щодо виконання умов користування надрами станом на 05.08.2017, яка містить відомості, що ПАТ «Дашуківські бентоніти» в установлені строки порушення усунені, а згідно наказу Мінприроди № 415 від 13.11.2017, вказувалося про прийняте позитивне рішення щодо погодження продовження дії спеціального дозволу на користування надрами ПАТ «Дашуківські бентоніти».

Оцінивши доводи апелянта - акціонера та члена Наглядової ради ПАТ «Дашуківські бентоніти» ОСОБА_2 колегія суддів дійшла висновку, що вони не спростовують встановлені обставини справи та не відносяться до спірних правовідносин, оскільки доводи стосуються виключно внутрішньої діяльності ПАТ «Дашуківські бентоніти».

Відносно доводів апелянта - Держгеонадра в обґрунтування своєї апеляційної скарги, що повноваження Держгеонадра у контексті позовних вимог, є дискреційними повноваженнями такого органу державної влади, тобто відносяться до його виключної компетенції, а тому адміністративний суд не може перебирати на себе його функцій, колегія судів зазначає наступне.

Відповідно до п. 9 Положення про Держгеонадра, відповідач у межах своїх повноважень, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів і доручень Президента України, актів Кабінету Міністрів України та наказів Міністерства видає накази організаційно-розпорядчого характеру, які підписуються Головою Держгеонадр України, організовує і контролює їх виконання.

Згідно ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Зі змісту наведених норм випливає, що втручанням у дискреційні повноваження суб'єкта владних повноважень може бути прийняття судом рішень не про зобов'язання вчинити дії, а саме прийняття ним рішень за заявами заявників замість суб'єкта владних повноважень.

Тобто законодавець передбачив обов'язок суду змусити суб'єкта владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження).

Згідно позиції Верховного Суду, яка сформована у постановах від 13.02.2018 у справі №361/7567/15-а, від 07.03.2018 у справі №569/15527/16-а, від 20.03.2018 у справа №461/2579/17, від 20.03.2018 у справі №820/4554/17, від 03.04.2018 у справі №569/16681/16-а та від 12.04.2018 справа №826/8803/15, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював позицію з цього питання, згідно якої національні суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об'єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (пункт 157 рішення у справі "Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру" (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus № 32181/04); пункт 44 рішення у справі "Брайєн проти Об'єднаного Королівства" (Bryan v. the United Kingdom); пункти 156-157, 159 рішення у справі "Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру" (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus № 32181/04); пункти 47-56 рішення у справі "Путтер проти Болгарії" (Putter v. Bulgaria № 38780/02).

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційними є право суб'єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

Аналогічна позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 23.01.2018 у справі №208/8402/14-а та від 29 березня 2018 року справі №816/303/16.

Натомість, у цій справі відповідач за конкретних фактичних встановлених судом обставин саме у даних спірних правовідносинах позбавлений діяти не за законом, а відтак відповідач не має дозволу (не наділений повноваженнями) діяти на власний розсуд.

В даному випадку, за умов виконання позивачем всіх вимог закону, не передбачає можливий варіант дій для Держгеонадра інших ані ж ті, що пов'язують виконання відповідачем як суб'єктом владних повноважень на продовження спеціального дозволу користування надрами, шляхом прийняття наказу на продовження строку дії спеціального дозволу.

Тому, колегія суддів зазначає, що в даних спірних правовідносинах зобов'язання судовим рішенням видати Держгеонадра наказ не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача як суб'єкта владних повноважень і вданому випадку судом не вирішуються питання, які належать до функцій і компетенції відповідача, а є лише виконання судом передбаченого законодавцем обов'язку змусити суб'єкта владних повноважень до правомірної поведінки.

Здійснення судового захисту адміністративним судом саме у спосіб зобов'язання відповідача видати наказ, узгоджується також і з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення по справі "Олссон проти Швеції" від 24.03.1988 року), згідно якої запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов'язання суб'єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

При цьому, колегією суддів враховано правову позицію, що викладена у постановах Верхового Суду України від 16.09.2015 у справі №21-1465а15 та від 02.02.2016 у справі №804/14800/14. В яких зазначено, що при вирішенні даного спору правильно та з достатньою мірою адміністративним судом враховано, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Європейський Суд з прав людини наголошує, що відповідно до ст.13 Європейської конвенції з прав людини кожен, чиї права, свободи визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний спосіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Крім того, відповідно до рішення Конституційного суду України від 30.01.2003 у справі №1-12/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Колегія суддів інші доводи апеляційних скарг не бере до уваги, з огляду на те, що судом першої інстанції вже була надана оцінна вказаним доводам, які не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Також колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що в рамках заявлених позовних вимог та встановлених фактичних обставин справи у даному випадку не вбачається порушення прав ТОВ «Черкаські мінерали» та акціонера та члена Наглядової ради Публічного акціонерного товариства «Дашуківські бентоніти» ОСОБА_2, які потребують захисту в рамках адміністративного судочинства.

Враховуючи, що під час розгляду цієї справи встановлено право позивача на продовження спеціального дозволу, а також в свою чергу встановлено протиправність відповідача у не продовженні спеціального дозволу, не маючи при цьому іншого повноваження, аніж як його продовжити, тому колегія судів погоджується із висновком суду першої інстанції про зобов'язання відповідача прийняти наказ на продовження позивачеві спеціального дозволу з одночасним укладенням відповідачем з позивачем угоди про умови користування надрами.

Виходячи з аналізу наведених норм у сукупності адміністративний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції задовольняючи позов дійшов обґрунтованих висновків, що відповідач діяв не у межах та не у спосіб передбачений законом і натомість відповідач не довів відсутність протиправних дій зі свого боку та правомірність своїх рішень (дій).

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

При цьому не дивлячись, що апелянт посилається на винесення рішення суду першої інстанції з порушенням норм процесуального права, однак апеляційна скарга, не містить зазначення порушення яких саме норм КАС України допущено порушення судом першої інстанції, а колегією суддів в свою чергу не встановлено обставин, передбачених статтями 317-319 КАС України, за яких рішення суду першої інстанції може бути скасовано.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 246, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Державної служби геології та надр України , акціонера та члена Наглядової ради Публічного акціонерного товариства «Дашуківські бентоніти» ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаські мінерали» - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду у порядку ст.329-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: І.О. Лічевецький

А.Б. Парінов

Повний текст постанови виготовлено 01 березня 2019 року.