Справа № 160/9576/18
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2019-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2019 року Справа № 160/9576/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Коренева А.О.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
18 грудня 2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якому позивачка просить суд:
-визнати протиправною та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії Позивачці викладені від 27.06.2018 р. та від 14.08.2018 р. та визнати бездіяльність Відповідача, щодо не призначення її пенсії - протиправною та зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вчинити певні дії - призначити та виплачувати ОСОБА_2 пенсію за віком з 22.08.2016 р. (з дати першого звернення за призначенням пенсії) у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 22 серпня 2016 року Позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком, якій було листом від 02 вересня 2016 року за вих. № К90-1/16 Головне управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області відмовило у призначенні пенсії. Вказана відмова від 02.09.2016 року була оскаржена до суду за результатами розгляду, Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду по справі № 204/661/17 від 12.12.2017 року Правобережне об'єднане управління Пенсійного фону України в м. Дніпрі було зобов'язано повторно розглянути заяву від 22.08.2016 р. щодо призначення пенсії Позивачці, з прийняттям відповідного рішення. 03.08.2018 року Позивачка отримала рішення про відмову у призначенні пенсії за вих. № 184/03-07/26 від 27.06.2018 року та 17.08.2018 р. отримала рішення про відмову у призначенні пенсії за вих. № 272/03-07/26 від 14.08.2018 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.12.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито в адміністративній справі спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
10 січня 2019 року до суду від представника відповідача надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому було зазначено, що згідно з пунктом 1 Порядком подання та оформлення документів для призначення рахунку) пенсій - заява про призначення пенсії працюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підстав виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника. У відповідності до пункту 16, 29 Порядку - документ, що посвідчує місце проживання особи, приймаються паспорт або довідка уповноважених органів з місця проживання реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземні громадяни та особи без громадянства подають також копію посвідки на постійне проживання (реєстрації). Таким чином, згідно з надісланими представником позивача, був відсутній оригінал трудової книжки, відсутній оригінал документу, що засвідчує вік, та відсутня копія свідоцтва про укладання шлюбу (в документах міститься нотаріально завірена копія диплому на прізвище Гринштейн, прізвище заявниці ОСОБА_2). Крім того, зазначили, що заявлених вимог в частині перерахунку розміру пенсії за віком ОСОБА_2 з дати поновлення - 07.10.2009, як не працюючому пенсіонеру, з врахуванням всього стажу роботи, зазначеного у трудовій книжки, доплатою до пенсії за понаднормативний стаж, компенсацію втрати частини доходів, здійснення осучаснення пенсії відповідно до пенсійної реформи України, починаючі з 01.10.2017, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області посилаючись на пропущений строк на звернення до суду. Враховуючи вищевикладене просили відмовити у задоволенні позові.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.01.2019 року відкладено розгляд справи на 04.02.2019 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.02.2019 відкладено розгляд справи на 18.02.2019 року.
У судове засідання представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі, надала до суду оригінали трудової книжки, диплом, свідоцтво про укладання шлюбу, свідоцтво про розірвання шлюбу, довідки про заробітну плату, довідку про реорганізацію підприємства, з яких судом було зроблено копії та засвідченні підписом судді. Надала до суду заяву в якій просила розглянути справу в порядку письмового провадження.
Представник відповідача у судове засідання не з'явився, направили до суду заяву з проханням розглянути справу без участі їх представника, проти позову заперечували у повному обсязі з підстав викладених у відзиві.
Дослідивши подані сторонами документи та матеріали справи, розглянувши доводи сторін, наведені ними в письмових заявах, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що в 2001 році позивачка виїхала з України на постійне місце проживання в Ізраїль, де була прийнята на консульський облік в консульському відділі посольства України в Державі Ізраїль (а.с. 31).
Перед виїздом за кордон позивачка мешкала за адресою: АДРЕСА_1.
22 серпня 2016 року ОСОБА_2 через представника за нотаріально посвідченою довіреністю - ОСОБА_3 звернулася до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі із заявою про призначення пенсії за віком (а.с. 66).
Листом від 02 вересня 2016 року № К90-1/6 Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі відмовлено в призначені ОСОБА_2 пенсії.
Не погодившись з даною відмовою, позивач через свого представника звернулася до суду за результатами розгляду позову Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд прийняв постанову від 12 грудня 2017 року, яким визнано відмову Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі у призначені ОСОБА_2 пенсії, викладену у формі листа від 02.09.2016 року № К90-1/6 протиправною та зобов'язано Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі повторно розглянути заяву від 22 серпня 2016 року щодо призначення пенсії ОСОБА_2 з прийняттям відповідного рішення по заяві.
На виконання вказаної постанови суду Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянуло повторно заяву позивача.
Листом від 27.06.2018 р. № 184/03-07/26 відділ з питань призначення та перерахунку пенсій № 3 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області повідомив про повторний розгляд заяви ОСОБА_2 від 22.08.2016 року щодо призначення пенсії. В якому зазначив про відсутність можливості призначити пенсію за віком у зв'язку з відсутністю оригіналу трудової книжки, відсутністю оригіналу документу, що засвідчує вік та відсутню копії свідоцтва про укладення шлюбу (в документах міститься нотаріально завірена копія диплому на прізвище Гринштейн, а прізвище заявниці ОСОБА_2).
Листом від 14.08.2018 р. за вих. № 272/03-07/26 ОСОБА_3, як представнику ОСОБА_2, було повторно повідомлено, про неможливість призначення пенсії у зв'язку з відсутністю оригіналу трудової книжки, відсутністю оригіналу документу, що засвідчує вік та відсутністю копії свідоцтва про укладення шлюбу (в документах міститься нотаріально завірена копія диплому на прізвище Гринштейн, а прізвище заявниці ОСОБА_2). Крім того зазначили, що у разі подання, нової заяви з пакетом необхідних документів можливо буде повернутись до питання призначення пенсії ОСОБА_2.
Не погоджуючись з відмовою у призначенні пенсії, Позивачка вернулась до суду з цим адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб'єктів владних повноважень, суд зобов'язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.
За приписами статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Частиною першою статті 44 Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Пунктом 1.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. №22-1 (зі змінами), передбачено, що заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім'ї у зв'язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об'єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).
Заява про призначення пенсії працюючим особам, а також членам сім'ї у зв'язку з втратою годувальника подається заявником до органу, що призначає пенсію, через уповноважену посадову особу підприємства, установи, організації (далі - посадова особа) за місцезнаходженням такого підприємства, установи або організації. За бажанням особи така заява може бути подана особисто за місцем проживання (реєстрації) або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або законного представника (пункт 1.2. Порядку).
Відповідно до пункту 2.1. Порядку до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов'язкове державне соціальне страхування; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу).
Частиною третьою ст. 4 Закону №1058-IV встановлено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Статтею 5 Закону №1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду України та накопичувальної системи пенсійного страхування.
Згідно з абзацом першим пункту 2.23 Порядку №22-1 документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.
При цьому абзац другий пункту 2.23 Порядку №22-1 містить застереження, що документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.
У відповідності до пункту 4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію:
1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;
2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;
3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).
Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;
4) видає пам'ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.
Аналізуючи наведені норми права суд доходить висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок пенсії, є відповідна заява особи встановленої форми та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу Пенсійного фонду України в установленому порядку.
Судом встановлено, що позивачем були надані всі документі, які визначенні Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове держане пенсійне страхування» (що підтверджено супровідним листом від 22.08.2016 року у якому зазначено, що оригінали надаються для огляду) (а.с.66,75-77)
Суд звертає увагу, що копія заяви про призначення пенсії Позивачці, що знаходиться в матеріалах справи (а.с. 66) містить лише першу сторінку, що унеможливлює встановлення того факту, які саме документи подавались ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, а отже і факту недотримання Позивачкою норм діючого законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування не підтверджено належними доказами.
Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, враховуючи вищенаведене, з огляду на положення другого речення частини 2 ст.9 КАС України, суд приходить до висновків про необхідність часткового задоволення позовних вимог позивача, та наявність підстав для визнання протиправним дій Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_2
У відповідності до ч. 1 ст. 83 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії призначаються з дня звернення за пенсією.
Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині наявності законних підстав для того, щоб зобов'язати відповідача призначити та виплачувати ОСОБА_2 пенсію за віком, починаючи з дати його звернення із заявою про призначення пенсії за віком, тобто з 22 серпня 2016 року, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».
При цьому, вимоги позивача щодо призначення пенсії з проведенням індексації та компенсації втрати частини доходів задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Відповідно до п. 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, пенсії, шляхом їх підвищення відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.
Тобто, проведення індексації пенсій є обов'язком відповідача та має здійснюватися за наявності зміни індексу споживчих цін. В цій частині права позивача з боку відповідача порушені не були, оскільки відповідач не відмовляв позивачеві у індексації пенсійних виплат.
Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» визначаються правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.
Згідно змісту статті 1 вказаного Закону визначається, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Абзацом 2 частини 2 статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.
Так, згідно вимог статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Відповідно до статті 2 вказаного Закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Таким чином, обов'язок здійснити компенсацію втрати частини доходів настає лише у випадку порушення встановлених строків їх виплати.
Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, що вказана у постанові від 11 липня 2018 року по справі за № 487/6923/16-а.
З урахуванням відсутності відповідного рішення відповідача відносно ОСОБА_2 суд вважає, що позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком з 22.08.2016 (з дати першого звернення за призначенням пенсії) у розмірі, передбаченому Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів є передчасними, оскільки до прийняття відповідного рішення спір про призначення виплати пенсії (чи відмову в призначенні) не може бути предметом судового розгляду.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.
Згідно з частиною четвертою статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
З метою ефективного захисту прав позивача суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об'єкту порушеного права, зобов'язавши Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про призначення/перерахунок пенсії від 22 серпня 2016 року з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
У той же час, суд звертає увагу, що позивач повинен звернутися до пенсійного органу із заявою та надати оригінали документів, копії яких повинен засвідчити орган, що призначає пенсію.
Таким чином, позов належить до часткового задоволення.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.
При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір в загальному розмірі 704,80 грн. (а.с.2).
Оскільки позов задовольняється частково, відповідно до приписів частини третьої статті 139 КАС України суд присуджує позивачу понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 352,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. ст. 9, 73-77, 86, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у призначені ОСОБА_2 пенсії, викладену у формі листів від 27.06.2018 року та від 14.08.2018 року.
Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про призначення/перерахунок пенсії поданої 22.08.2016 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (ЄДРПОУ-21910427) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 352,40 грн. (триста п'ятдесят дві грн. 40 коп.).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Коренев