Справа № 240/4854/18
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2019-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/4854/18 Головуючий у 1-й інстанції: Панкеєва Вікторія Анатоліївна

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

07 березня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Охрімчук І.Г. Моніча Б.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2018 року (рішення ухвалено у м.Житомирі) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області про визнання бездіяльності протиправною, стягнення 299357,72 грн,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації щодо невиплати компенсації;

- стягнути з відповідача матеріальну шкоду: компенсацію за втрачене домоволодіння №6 по вул.Центральній в с.Скребеличі Овруцького р-ну Житомирської обл. в сумі 101808,00 грн. та шкоду заподіяну внаслідок несвоєчасної виплати компенсації за втрачене домоволодіння в сумі 197549,72 грн., що у загальній сумі становить 299357,72 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що він з 2012 року перебуває на черзі для отримання грошової компенсації за втрачене домоволодіння. При зверненні до відповідача позивачу відмовлено у перерахунку коштів у зв'язку з відсутністю фінансування. Стверджує, що невиконання державою обов'язку з виплати йому грошової компенсації є протиправним і порушує його права.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні його позову та ухвалити нове рішення про задоволення заявлених вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 31.07.2012 по справі №617/12924/12 зобов'язано Покалівську сільську раду прийняти належне ОСОБА_2 домоволодіння №6 по вул.Центральній в с.Скребеличі Овруцького р-ну Житомирської обл. (а.с.6).

Згідно акту прийому нерухомого майна від 10.09.2012 сільським головою прийнято на баланс житловий будинок ОСОБА_2 (а.с.8).

Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 28.09.2012 зобов'язано Овруцьку райдержадміністрацію поставити на чергу позивача для виплати компенсації вартості житлового будинку в сумі 101808 грн. Рішення набрало чинності 08.10.2012 (а.с.7).

Листом від 14.08.2018 №07-04/3156 Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації повідомило позивачу, що компенсація за втрачене нерухоме майно не виплачена, номер позивача у черзі 1562. Повідомлено, що рішення суду не виконано у зв'язку з відсутністю фінансування (а.с.18).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_2 був поставлений на чергу для отримання компенсації за втрачене домоволодіння у 2012 році, тобто, після набрання законної сили Порядком №1243, то позовна вимога про проведення індексації вартості втраченого домоволодіння та стягнення шкоди не підлягає задоволенню, а оскільки така компенсація ще не виплачена то відсутні і підстави для задоволення вимоги по стягненню коштів за несвоєчасну виплату компенсації.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким в позові відмовлено, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Частиною 1 статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 2 ст.21 КАС України встановлено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи".

Статтею 1 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачає, що державна політика в галузі соціального захисту потерпілих від Чорнобильської катастрофи базується, в тому числі, на принципах соціального захисту людей, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до частин 6, 8 статті 4 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи" громадяни, які відселяються або самостійно переселяються, користуються компенсаціями, передбаченими цим Законом. Порядок відселення та самостійного переселення визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 35 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи" компенсація громадянам за втрачене у зв'язку з евакуацією, відселенням або самостійним переселенням відповідно до статті 4 цього Закону майно включає грошову компенсацію у повному розмірі вартості жилих, дачних, садових будинків, гаражів, господарських будівель та споруд, яка здійснюється за цінами, встановленими на момент припинення права власності.

Відповідно до пункту 7 Положення "Про порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забруднених територій", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 липня 1997 року за №755, грошова компенсація перераховується на особистий рахунок переселенця (спадкоємця) у порядку черги, встановленої місцевими органами виконавчої влади.

Приписами ч.1 п.8 зазначеного Положення (редакція на час перебування позивача у черзі) у разі, коли у період до перерахування грошової компенсації Кабінетом Міністрів України були прийняті нормативні акти, за якими вартість житлового фонду індексується, компенсація виплачується з урахуванням цієї індексації.

Відповідно до п.10 Порядку використання коштів державного бюджету України на виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №936 від 20.09.2005 р., розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня за програмами є управління праці та соціального захисту населення районних (міських) держадміністрацій.

Постановою Кабінету Міністрів України №1243 від 18.11.2009 затверджено Порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території. Зазначеним Порядком не передбачено врахування індексації вартості житлового фонду, щодо домоволодінь які прийняті з 28.11.2009 р.

Встановлено, що постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 28.09.2012 зобов'язано Овруцьку райдержадміністрацію поставити на чергу позивача для виплати компенсації вартості житлового будинку в сумі 101808 грн.

Рішення набрало чинності 08.10.2012р.

Позивач з 06.11.2012р. перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації в черзі для отримання грошової компенсації за житловий будинок. Тобто, позивач став на чергу для отримання грошової компенсації за втрачене нерухоме майно на радіоактивно забрудненій території, під час дії норм Положення №1243 від 18.11.2009.

На час розгляду справи позивач продовжує перебувати на черзі у відповідача для отримання компенсації за втрачене домоволодіння.

Згідно з пунктом 5 Порядку виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 листопада 2009 року №1243, сума компенсації перераховується за рішенням райдержадміністрації (виконавчого органу ради міста обласного значення), що прийнято на підставі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку, відділенням Державного казначейства місця відселення на особистий рахунок переселенця або спадкоємця, відкритий ним у будь-якому банку України, у порядку черговості, встановленої райдержадміністрацією (виконавчим органом ради міста обласного значення) з урахуванням дати реєстрації заяви щодо отримання компенсації в обліковому журналі. Контроль та відповідальність за дотриманням черговості покладається на райдержадміністрацію (виконавчий орган ради міста обласного значення).

Таким чином, питання щодо виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території законодавчо урегульовано. При цьому строк її виплати законодавчо не визначений будь-яким терміном чи періодом.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду від 17.03.2016 у справі №К/800/41543/15 (286/2220/15-а).

За таких підстав, колегія суддів вважає, що незважаючи на тривалий термін перебування позивача на черзі для отримання зазначеної компенсації (з 2012 року), відповідно до вищенаведених норм діючого законодавства, право позивача є захищеним та не потребує додаткового захисту способом визначеним позивачем.

Щодо доводів позивача, необхідності індексації вартості втраченого домоволодіння, колегія суддів зазначає наступне.

Встановлено, що з 2012 року по даний час, питання врахування відповідачем індексів балансової вартості житлового фонду, як для визначення позивачу остаточної вартості суми компенсації, останнім не розглядалось.

Позивач у прохальній частині позовної заяви просить стягнути шкоду, заподіяну внаслідок несвоєчасної виплати компенсації за втрачене домоволодіння в сумі 197549,72 грн. Водночас по змісту позову містяться посилання на Порядок індексації вартості об'єктів житлового фонду та Накази Мінрегіонрозвитку про затвердження індексів балансової вартості житлового фонду за 2011 -2018 роки - 1,14;1,13;1,27;1,22;,127;1,16.

Позивачем не зазначено чому ним зазначена шкода обраховується саме на підставі індексів балансової вартості житлового фонду, а не із загальних засад цивільного законодавства, що визначають загальний порядок відшкодування шкоди в тому числі і заподіяної невиконанням грошового зобов"язання.

Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_2 був поставлений на чергу для отримання компенсації за втрачене домоволодіння у 2012 році, тобто, після набрання законної сили Порядком №1243, то колегія судлдів погоджується з тим, що позовна вимога про проведення індексації вартості втраченого домоволодіння та стягнення зазначеної суми як шкоди - не підлягає задоволенню.

Відсутні підстави для стягнення коштів і за несвоєчасну виплату компенсації за втрачене домоволодіння, оскільки така компенсація ще не виплачена.

Колегія суддів також зазначає, що посилання відповідача на те, що виплату коштів компенсації не проведено, оскільки Законами України "Про Державний бюджет України" та кошторисами видатків, кошти, на виплату допомог та компенсацій згідно рішень суду для управління праці - не передбачалися, свідчить про не здійснення законодавчо визначеної виплати вказаної компенсації не з вини відповідача.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні рішення правильно застосував норми матеріального права, повно з'ясував обставини, що мають значення для справи.

Згідно з ч.1 ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 07 березня 2019 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4