Справа № 163/2035/18
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/2220/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Макарика В.Я.

суддів - Глушка І.В., Ільчишин Н.В.

за участю секретаря судового засідання - Гнідець Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 28 січня 2019 року (головуючий суддя в суді першої інстанції Чишій С.С., м. Любомль) у справі № 163/2035/18 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,-

В С Т А Н О В И В:

18.10.2018р. ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Волинської митниці ДФС в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил № 4705/20500/18 від 19.09.2018 року за ознаками ст.485 МК України.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 28 січня 2019 року позов задоволено повністю.

Постанову в.о. начальника Волинської митниці ДФС Шелігацького Євгенія Сергійовича від 19.09.2018 року в справі про порушення митних правил №4705/20500/18 про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ст.485 МК України з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 99616,86 гривень, визнано протиправною і скасовано.

Провадження в справі про порушення митних правил №4705/20500/18 закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ст.485 МК України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням Волинська митниця Державної фіскальної служби України подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, порушення судом норм матеріального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що відповідачем правомірно та обґрунтовано прийнято постанову у справі про порушення митних правил та накладено стягнення на позивача у вигляді штрафу.

04 березня 2019 року засобами електронного зв'язку представник позивача ОСОБА_4 надіслала клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю прибути до суду.

За змістом частини першої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно із ч.1,5 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі. Суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку на апеляційне оскарження з повідомленням учасників справи.

Враховуючи скорочені строки розгляду даної категорії спав, а саме, десятиденний строк, а також приймаючи до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю прибуття до суду представника позивача.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 315, статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 19 вересня 2018 року Волинською митницею ДФС України в особі в.о. начальника Волинської митниці ДФС Шелігацьким Євгенієм Сергійовичем було винесено постанову у справі про порушення митних правил №4705/20500/18, згідно якої позивача було визнано винним у вчиненні порушень митних правил за ознаками ст. 485 Митного кодексу України і накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 99 616,86 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови видно, що позивача, притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України за заявлення в митній декларації неправдивих відомостей щодо дійсної, фактурної вартості транспортного засобу «Рено Канго», кузов номер НОМЕР_2 з метою неправомірного зменшення розміру митних платежів.

Не погоджуючись з постановою відповідача ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов, прийшов до висновку, про необґрунтованість дій відповідача та наявність правових підстав для скасування постанови у справі про порушення митних правил, оскільки на думку суду не доведена спрямованість дій позивача на неправомірне зменшення розміру належних до сплати митних платежів.

Однак колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 458 Митного кодексу України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

За змістом частини першої статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до частини третьої статті 485 Митного кодексу України передбачена відповідальність за дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, в тому числі за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що митне оформлення легкового автомобіля "Рено Канго", ідентифікаційний номер НОМЕР_2, здійснене 26.03.2018 року посадовою особою митного поста "Луцьк" Волинської митниці ДФС за поданою декларантом (митним брокером) ПП "Логістикброк" ОСОБА_5 митною декларацією типу ІМ40ДЕ № UA205090/2018/022117.

Згідно рахунку-фактури від 22.03.2018 року вартість транспортного засобу становить 1800 євро, його продавцем виступала компанія "TEMSYS", отримувачем - ОСОБА_2.

За митне оформлення цього автомобіля при його митній вартості у 74 582,93 гривень було нараховано та сплачено 29 722,26 гривень митних платежів.

Разом з цим, відповідач дійшов висновку що позивачем було недосплачена сума митних платежів, оскільки відповідно до товаро-супровідних документів митницею було встановлено, що автомобіль марки «Рено Канго», кузов номер НОМЕР_2 був проданий компанією UAB "T&S MOBILE" громадянину ОСОБА_2, за ціною 5 500 Євро.

Проте при здійснені розмитнення відповідно до рахунку-фактури від 22.03.2018 року вартість транспортного засобу становить 1800 євро, його продавцем виступала компанія "TEMSYS", отримувачем - ОСОБА_2.

Державною фіскальною службою України отримано запит литовських митних органів від 27.06.2018 року про підтвердження факту ввезення на митну територію України та митного оформлення транспортних засобів, серед яких також "Рено Канго", ідентифікаційний номер НОМЕР_2.

31.07.2018 року документи литовських митних органів ДФС України надіслало Волинській митниці ДФС для проведення перевірки.

Згідно експортної митної декларації Литовської Республіки MRN № 18LTKС0100EK005F80 та рахунку-фактури (документа під назвою "Pazyma-Saskaita") серії TSN № 2507 автомобіль "Рено Канго" був проданий компанією UAB "T&S MOBILE" громадянину ОСОБА_2 за ціною 5500 євро.

28.08.2018 року інспектор Волинської митниці ДФС склав щодо ОСОБА_2 протокол про порушення митних правил № 4705/20500/18 за ознаками ст.485 МК України, в якому зазначено, що ОСОБА_2 через декларанта ОСОБА_5 під час митного оформлення автомобіля "Рено Канго" вчинив дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів в сумі 33 205,62 гривень, тобто заявив в митній декларації неправдиві відомості необхідні для визначення митної вартості самого товар, та надав з цією метою органу доходів і зборів документи, що містять такі відомості.

Суд апеляційної інстанції дослідивши матеріали справи встановив, що разом із завіреними документами, які відносяться до митного оформлення та продажу транспортних засобів митним департаментом при Міністерстві фінансів Литовської Республіки надано прибутковий касовий ордер від 06 березня 2018 року серії TSM №01089, відповідно до якого від позивача ОСОБА_2, паспорт НОМЕР_3 було прийнято кошти у сумі 5500 ЄВРО, що засвідчено його особистим підписом.

З огляду на різницю у вартості транспортного засобу, заявленої і прийнятої під час митного оформлення стосовно литовської експортної митної декларації, різниця розміру митних платежів становить 33 205,62 гривень, що визначено службовою запискою УАМП Волинської митниці.

19.09.2018 року в.о. начальника Волинської митниці Шелігацький Є.С. виніс оскаржувану постанову, якою позивача визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України, відповідно до змісту протоколу № 4705/20500/18 і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 99 616,86 гривень.

Суд апеляційної інстанції встановив з поданих відповідачем матеріалів, а саме з копії експертної декларації Литовської Республіки MRN №18LTKC0100EK005F80, копії рахунку-фактури (Pazyma-Saskaita) серії TSN №2507 від 22.03.2018, копії квитанції (Kasos Pajamu Orderis) серії TSM №2507 01089, що позивач придбавав автомобіль «Рено Канго» у компанії UAB "T&S MOBILE".

Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку щодо наявності підстав для скасування рішення суду першої інстанції та відмови в задоволенні позову з огляду на правомірність прийнятої відносно позивача постанови у справі про порушення митних правил.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено при неповному з'ясуванні обставин справи та з помилковим застосуванням норм матеріального права, тому постанова суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів не приймає до уваги доводів позивача, що відповідачем суду не надано доказів неправдивих відомостей, необхідних для визначення митної вартості товару та надання органу доходів і зборів документів з неправдивими відомостями, поданих позивачем до митного контролю.

Відповідно до ч. 3 ст. 335 Митного кодексу України разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, декларація митної вартості. У встановленому цим Кодексом порядку в митній декларації декларантом або уповноваженою ним особою зазначаються відомості про: документи, що підтверджують повноваження особи, яка подає митну декларацію; зовнішньоекономічний договір (контракт) або інші документи, що підтверджують право володіння, користування та/або розпорядження товарами; транспортні (перевізні) документи; комерційні документи, наявні у особи, яка подає декларацію; у разі необхідності - документи, що підтверджують дотримання заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності; документи, що підтверджують дотримання обмежень, які виникають у зв'язку із застосуванням захисних, антидемпінгових та компенсаційних заходів (за наявності таких обмежень); у випадках, передбачених цим Кодексом, - документи, що підтверджують країну походження товару; у разі необхідності - документи, що підтверджують сплату та/або забезпечення сплати митних платежів; у разі необхідності - документи, що підтверджують право на пільги із сплати митних платежів, на застосування повного чи часткового звільнення від сплати митних платежів відповідно до обраного митного режиму; у разі необхідності - документи, що підтверджують зміну термінів сплати митних платежів; у разі необхідності - документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів та обраний метод її визначення відповідно до статті 53 цього Кодексу.

Статтею 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Таким чином на момент митного оформлення автомобіля, позивач подав неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості товару та надав органу доходів і зборів документи з неправдивими відомостями.

Відповідно до статті 489 Митного кодексу України визначено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 229 ч. 4, 243, 246, 272, 286, 308, 310, 317, 321,322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС - задовольнити.

Рішення Любомльського районного суду Волинської області від 28 січня 2019 року у справі №163/2035/18 - скасувати, та прийняти нову постанову, якою у задоволені позову ОСОБА_2 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя В. Я. Макарик
судді І. В. Глушко
Н. В. Ільчишин