Справа № 320/840/19
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

06 березня 2019 року м. Київ № 320/840/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши клопотання про забезпечення позову в межах адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості» та Реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції в Київській області, третя особи: Садівниче товариство «Глядин», ОСОБА_3 та ОСОБА_4, про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з клопотанням, в якому просять суд вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо садівницького товариства «Глядин» ().

В обґрунтування даного клопотання позивачі зазначили, що чергові внесення змін до ЄДР на підставі чергового незаконного протоколу загальних зборів членів садівницького товариства «Глядин» () спричинить негативні наслідки в господарській діяльності товариства. Крім того заявники вказали, що наразі існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивачів до ухвалення рішення в адміністративній справі, захист прав, свобод та інтересів позивача стане неможливим без вжиття таких заходів, і, на їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Дослідивши підстави, на яких ґрунтується клопотання про вжиття заходів забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заявлене клопотання не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 150-158 Кодексу адміністративного судочинства України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі. Наявність такого інституту є однією з гарантій виконання постанови адміністративного суду і спрямовані на забезпечення принципу обов'язковості судових рішень.

Відповідно до частин першої, другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частинами першою та другою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Тобто підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів; необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

При розгляді та вирішенні такого клопотання суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв'язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; ймовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв'язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб в тому числі й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Отже у випадку звернення сторони із вимогою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою вимогою.

Проаналізувавши зміст заявленого клопотання та додані до нього матеріали, суд дійшов висновку, що позивачі не надали доказів існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди їхнім правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, не обґрунтували причин неможливості захисту (поновлення) прав, свобод та інтересів позивачів після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів, не зазначили у чому полягає необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивачів у майбутньому.

Крім того, в нормативно-правове обґрунтування поданого клопотання в основу покладена норма статі 151 Цивільного процесуального кодексу України, в той час як провадження у даній справі відповідно до ухвали суду від 25.02.2019 відкрито за правилами адміністративного судочинства.

Доводи позивачів про те, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить ефективний захист їх прав у майбутньому, а також те, що чергові внесення змін до ЄДР на підставі чергового незаконного протоколу загальних зборів членів садівницького товариства «Глядин» спричинить негативні наслідки в господарській діяльності товариства, суд не приймає до уваги, оскільки жодних доказів на підтвердження даних тверджень суду не представлено, як і не вказано його обовязкові реквізити, за допомогою яких можливо було б ідентифікувати документ, на який посилаються позивачі.

У звязку з викладеним, підстав для вжиття заходів забезпечення позову, про які просять позивачі, на даний час не вбачається.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 150-157, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання про забезпечення позову відмовити.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом пятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Панченко Н.Д.