Справа № 520/927/19
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

06.03.2019 р. справа №520/927/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Старосєльцевої О.В., розглянувши за процедурою письмового провадження у порядку ст. 263 КАС України справу за позовом

ОСОБА_1
до Індустріального ОУПФУ м. Харкова
про1) визнання протиправними та скасування рішення від 12.11.2018 року №466 та рішення від 03.01.2019 року №3; 2) зобов'язання призначити пенсію за віком з урахуванням періоду роботи з 15.08.1984 року по 10.08.1989 року в Транспортно-експедиційному підприємстві - 20696, яке було перейменоване в Транспортно-експедиційне підприємство 16396 згідно наказу Міністерства автотранса УРСР від 20.03.1986 року № 57, на посаді вантажника-експедитора в трансагенстві №2, згідно записів пунктів 8 і 9 у трудовій книжці АТ-І № 9002807, виданій 28.10.1978 року Харківським приладо-будівним заводом ім. Т.Г. Шевченко, з дати першого звернення, тобто з 06.11.2018 року, -
встановив:

Аргументуючи заявлені вимоги, ОСОБА_1, зазначив, що органом ПФУ протиправно не зараховано стаж роботи позивача в Транспортному-експедиційному підприємстві - 20696 з 15.08.1984р. по 10.08.1989р. до загального трудового стажу, відтак неправомірно і відмовлено у призначенні пенсії.

Відповідач, Індустріальне об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Харкова, з поданим позовом не погодився, зазначив, що для призначення пенсії у позивача не достатньо страхового стажу у відповідності до вимог ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Період роботи позивача з 13.08.1984р. по 10.08.1989р. (запис на №8) на Транспортно-експедиційному підприємстві - 20696 неможливо зарахувати до страхового стажу позивача, оскільки в трудовій книжці міститься виправлення в номері та даті наказу про прийняття позивача на роботу.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти позову, повно виконавши процесуальний обов'язок зі збору доказів, дослідивши добуті по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів.

За матеріалами справу судом встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово звертався до Індустріального ОУПФУ м.Харкова із заявами від 06.11.2018р. та від 02.01.2019р. щодо призначення пенсії за віком.

Однак, рішеннями Індустріального ОУПФУ м.Харкова від 12.11.2018р. №466 та від 03.01.2019р. №3 відмовлено в призначенні пенсії за віком позивачу.

Як з'ясовано судом юридичною підставою для прийняття оскаржених рішень владним суб'єктом обрано положення ч.1 ст.26 Закону України "Про загальнообовзкове державне пенсійне страхування", а фактичною підставою послугували судження про наявність у позивача страхового стажу недостатнього для призначення пенсії.

Перевіряючи відповідність закону оскаржених діянь владного субєкта, суд зазначає, що правовідносини з приводу соціального захисту громадян шляхом пенсійного забезпечення унормовані, насамперед, приписами ст.46 Конституції України, ст.25 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, Закону України Про пенсійне забезпечення, Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та деталізовані нормами Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (затверджено Постановою правління ПФУ від 25.11.2005р. № 22-1 із змінами та доповненнями; далі за текстом Порядок №22-1)і нормами Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (затверджено постановою КМУ від 12.08.1993р. №637; далі за текстом - Порядок №637).

Так, ч. ст.24 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 01.01.2004р. було запроваджено обовязкову для всіх осіб кваліфікуючу умову набуття права на призначення пенсії за віком наявність страхового стажу як періоду (строку), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За правилом ч.2 ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Аналогічне за змістом правило міститься і у ч.4 ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», де указано, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 01.01.2018р. по 31.12.2018р. не менше 25 років. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу по 31 грудня 2018 року - від 15 до 25 років.

Пунктом п.2.1 Порядку №22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додається, зокрема, документи про стаж, що визначені Порядком №637.

У свою чергу нормами п.1 і п.2 Порядку №637 визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п.18 Порядку №637 а відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в п.17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

У тих випадках, коли періоди роботи зараховуються до трудового стажу на підставі показань свідків, один із яких свідчить про роботу заявника за більший період, ніж інші, встановленим вважається період, який підтверджений двома або більше свідками (п.25 Порядку №637).

Таким чином, діючим законодавством прямо передбачено можливість підтвердження стажу роботи особи - найманого працівника у спосіб показань свідків.

Суд вважає, що у контексті вимог ч.2 ст.2 КАС України така можливість трансформується в обов'язок владного суб'єкта.

Між тим, в оскарженому рішенні райУПФУ від 12.11.2018р. №466 показник обрахованого стажу роботи заявника складає 18 років 0 місяців 24 дні, але будь-яких міркувань з приводу показань свідків терорганом ПФУ не викладено. В оскарженому рішенні райУПФУ від 03.01.2019р. №3 показник обрахованого стажу роботи складає вже 22 роки 9 місяці 0 дні, проте будь-яких міркувань з приводу показань свідків терорганом ПФУ не викладено.

Трудова книжка заявника містить виправлення і вказані обставини визнаються сторонами, а саме: у записі №8 міститься виправлення в номері і даті наказу про прийняття позивача на роботу на Транспортно-експедиційне підприємство - 20696 на посаду вантажника-експедитора в трансагенство №2, а саме зазначено "виправленому в записі №8 графа - 4 наказ №52-к від 15.08.1989 р. вірити".

У записі №26, у графі "На підставі чого внесений запис" є виправлення, а саме в даті наказу про звільнення №62.

Відповідно до наданої позивачем до матеріалів справи довідки Головного управління статистики у Харківській області від 02.01.2019р. №03.1-10/1 Харківське Транспортно - експедиційне підприємство 16396 (ідентифікаційний код - 03113029) ліквідовано 30.10.2002р. за рішенням арбітражного суду.

З огляду на викладене, суд дійшов переконання, що владним суб'єктом без належного умотивування при вирішенні питання з приводу призначення заявникові пенсії не застосовано передбаченої Порядком №637 процедури підтвердження наявного трудового стажу до 01.01.2004р. на підставі показань свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах владний субєкт не забезпечив реалізацію управлінської функції у повній відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України.

Факт порушення прав та інтересів позивача у спірних правовідносинах у галузі пенсійної справи знайшов підтвердження проведеним судовим розглядом, що є визначеною процесуальним законом обставиною для задоволення заявлених вимог в частині скасування оскаржених рішень та обтяження органу управління обов'язком вирішити по суті заяву особи про призначення пенсії.

У решті вимог позов належить відхилити за передчасністю заявлених вимог.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст.139, 143 КАС України та Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст.72-77, 211, 241-243, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Харкова від 12.11.2018р. №466 та від 03.01.2019р. №3.

Зобов'язати Індустріальне об'єднане управління Пенсійного фонду України міста Харкова повторно вирішити питання щодо призначення пенсії за віком ОСОБА_1 (місцезнаходження - м.Харків, в'їзд Трубний, 1-А, 61046; ідентифікаційний код - НОМЕР_1).

У решті вимог позов - залишити без задоволення.

Роз'яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Роз'яснити, що рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Старосєльцева