Справа № 378/297/19
Суддя: Марущак Н. М.
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер: 378/297/19
Провадження № 2-а/378/7/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.03.2019 року Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Марущак Н. М.,

за участю секретаря Яременко І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ставище справу за адміністративним ОСОБА_1 до інспектора роти дорожньо патрульної служби Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся з вказаним позовом ОСОБА_1, посилаючись на те, що він13.02.2019 року приблизно о 20 годині 50 хвилин керував транспортним засобом «Ман», державний номерний знак НОМЕР_1, буксируючи напівпричіп AІ l327 X1 з міста Миколаєва в місто Іллічівськ. Під час руху на 23 км автодороги М-28 був зупинений інспектором поліції, який зазначив, що ним не виконано вимогу дорожнього знаку 5.16 «Напрямок руху по смугам», здійснено поворот праворуч з лівої смуги, після чого відповідачем винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.122 КУпАП та накладено на нього (позивача) адміністративний штраф в розмірі 255 гривень. Вказану постанову він вважає незаконною, оскільки відповідач не розглянув його клопотань про відкладення розгляду справи для можливості скористатися правовою допомогою, відповідачем не зазначено свідків події та в протоколі відсутні відомості про фотофіксацію порушення.

Позивач просить суд скасувати вищевказану постанову та провадження по справі закрити.

Позивач подав до суду заяву пророзгляд справи у його відсутність (а.с. 4).

Відповідач - інспектор роти ДПС ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 17, 22), відзив до суду від відповідача не надходив.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

02.07.2015 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про Національну поліцію», який набрав чинності 07.11.2015 року.

Відповідно до ст. ст. 1,13 Закону України «Про Національну поліцію», поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Систему поліції складають центральний орган управління поліцією та територіальні органи поліції. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 23, п.1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ОСОБА_3 дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив ОСОБА_3 дорожнього руху.

Нормами ст.222 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП) встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, передбачені статтею 122 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

При цьому, протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції - ч. 2 ст. 258 КУпАП.

За ч. 3 вказаної статті протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015р. за № 1395, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п.4 Інструкції).

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За положеннями статей 249, 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд адміністративної справи проводиться відкрито і за місцем його вчинення.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі статтею 14 Закону України від 30 червня 1993 року N 3353-XII «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, ОСОБА_3 дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють ОСОБА_3 дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Судом встановлено, що 13 лютого 2019 року інспектором роти ДПС ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 141010, за ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_4 за порушення ним вимог дорожнього знаку 5.16 (здійснив поворот праворуч з лівої смуги при наявності знаку 5.16). Вказаною постановою до позивача застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень, що підтверджується копією постанови (а. с. 12).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаківта розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відтак, дана стаття є бланкетною і в частині визначення складу порушень відсилає до постанови Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 «Про ОСОБА_3 дорожнього руху».

Так, згідно п. 8.4 ОСОБА_3 дорожнього руху України, дорожні знаки поділяються на групи: попереджувальні знаки, знаки пріоритету, заборонні знаки тощо. Заборонені знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Дорожній знак 5.16 "Напрямки руху по смугах" показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них та носить інформаційно-вказівний характер.

Пунктом 11.1 ПДР визначено, що кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними.

Згідно із п. п.8.2-1 ОСОБА_3 дорожнього руху у випадку, якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги). Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

У п. 1.5 ПДРУкраїни вказано, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку ти перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Позивач, обґрунтовуючи позов, зазначає, що дорога, де його зупинив відповідач, має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку. Проте, вимога п. 8.2-1 ОСОБА_3 дорожнього руху про дублювання дорожнього знаку 5.16 «Рух по смугах» не дотримана, оскільки таке дублювання на дорозі було відсутнє, дорожній знак 5.16. встановлений з порушенням вимог ОСОБА_3 дорожнього руху, так як, він не є видимим на відстані не менш як 100 м за напрямком руху, на підтвердження чого до позову додав фото з місця зупинки (а. с. 10-13). Позивач в позові зазначив, що він дотримався вказаних вимог, зокрема, після наближення до перехрестя увімкнув покажчик поворота, та відповідно до габаритів свого автомобіля визначив дорожню обстановку, здійснив перестроювання з однієї смуги руху в іншу та здійснив поворот в напрямку м. Іллічівськ.

Згідно ст. 283 КУпАП постанова про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати;правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Однак, в порушення вимог ст. 283 КУпАП відповідачем взагалі не зазначено пункт ОСОБА_3 дорожнього руху, який на думку відповідача було порушено позивачем, а вказано лише, що «водій, керуючи автомобілем, здійснив поворот праворуч з лівої смуги при наявності знаку 5.16», не зазначивши при цьому, який саме пункт ПДР визначає вказане порушення.

Як зазначено вище звертає увагу, що знак 5.16 є інформаційним відповідно до ПДР, та сам по собі п. 5.16 ПДР не містить жодних застережень.

Відтак, відповідачем складено постанову про адміністративне правопорушення з порушенням вимог до змісту такої.

Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Згідно ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

До суду вказаний позов про скасування вищевказаної постанови від 05.02.2019 позивач подав 14 лютого 2019 року.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, саме відповідач зобов'язаний довести правомірність накладення ним адміністративного стягнення, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами факту порушення позивачем вимог ОСОБА_3 дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Суд приходить до висновку, що відповідачем, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України, факт порушення позивачем ОСОБА_3 дорожнього руху та правомірність винесення оскаржуваної постанови не доведено, доказів, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи суду не надано, окрім оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення, яка сама по собі не є доказом. В самій постанові в графі 8 «До постанови додається» не вказано жодного такого доказу.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, є не доведеним.

Відповідач не надав в судове засідання при розгляді справи по суті безперечні докази того, що позивач, керуючи транспортним засобом допустив вищевказане адміністративне правопорушення, тоді як саме на нього законом покладено обов'язок доказування вини позивача у скоєні правопорушення.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, вищевказану постанову про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності слід скасувати, справу про адміністративне правопорушення слід закрити.

Керуючись ч. 1 ст. 122 КУпАП, ст.ст. 2, 6, 8, 9, 12, 77, 94, 242-244, 250, 268, 272, 286, пунктом 15.5 Розділу VII „Перехідні положення КАС України (у редакції Закону №2147-VІІІ) КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову інспектора роти дорожньо патрульної служби Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_2 від 13 лютого 2019 року серії ДПО18 № 141010 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 255 (двісті пятдесят пять) гривень, справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення через Ставищенський районний суд Київської області до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Н. М. Марущак