Справа № 208/2670/17(2а/208/194/17)
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2019-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 лютого 2019 року м. Дніпросправа № 208/2670/17

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3

на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 жовтня 2018 року (головуючий суддя Похваліта С.М.)

у справі № 208/2670/17

за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3

до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила:

- визнати протиправним рішення Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області № 4 від 03 травня 2017 року про відмову в поновленні пенсії за віком ОСОБА_2;

- визнати протиправним рішення Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області № 5 від 03 травня 2017 року про відмову в поновленні пенсії за віком ОСОБА_3;

- зобов'язати відповідача взяти на облік, перерахувати та поновити ОСОБА_2 виплату пенсії за віком з 07.10.2009, із застосуванням всіх підвищень, індексацій надбавок та доплат, як не працюючому пенсіонеру та дитині війни, передбачених чинним пенсійним законодавством України;

- зобов'язати відповідача взяти на облік, перерахувати та поновити ОСОБА_3 виплату пенсії за віком з 07.10.2009, із застосуванням всіх підвищень, індексацій надбавок та доплат, як не працюючому пенсіонеру та дитині війни, передбачених чинним пенсійним законодавством України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що до січня 1996 року позивачі проживали у м. Луганську і отримували пенсію за віком, надалі виїхали на постійне місце проживання до Ізраїлю у зв'язку з чим, виплату пенсії припинено. 24 квітня 2017 року представник позивачів звернувся до відповідача із заявою про перерахунок та поновлення виплати пенсії за віком, але рішеннями відповідача № 4, 5 від 03.05.2017 відмовлено в поновлені пенсії.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 жовтня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Суд зазначаючи, що пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії за ознакою місця проживання, разом з тим встановив, що оскільки пенсійні справи позивачів до Головного управління не передавались та у подальшому позивачі на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не перебували, підстави для запиту архівних пенсійних справ з Управління Пенсійного фонду України в м. Луганську відсутні. Виходячи із п.1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», заява про запит пенсійної справи за новим місцем проживання подається пенсіонером до органу, що призначає пенсію за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачі через представника ОСОБА_1 подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, його висновки не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення, просять скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник позивачів наполягає, що дія рішення Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07.10.2009 поширюється на позивачів, що свідчить про відновлення їх права на отримання раніш нарахованої та призначеної пенсії.

Суд першої інстанції не спростував доводи позивачів щодо неприпустимості обмеження їх прав за ознакою місця проживання, втім не взяв до уваги, що у даному випадку слід керуватись розпорядженням Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 672-р, яким схвалено стратегію модернізації та розвитку Пенсійного фонду України на період до 2020 року, зокрема, впроваджено заходи обслуговування громадян незалежно від місця їх реєстрації.

Крім того, скаржник наполягає на наявності у позивачів передбаченого чинним законодавством права на отримання пенсії урахуванням компенсації втрати частини доходу, з проведенням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, як непрацюючому пенсіонеру.

Відповідачем поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що представником позивачів подана заява про поновлення та перерахунок пенсії за віком не за місцем перебування на обліку, а тому відповідач не є особою, яка має обов'язок по відношенню до позивачів щодо поновлення виплати пенсії. Крім того, представником позивачів не наведено доказів щодо їх проживання саме на території Дніпропетровської області, у зв'язку з чим підстави для запиту архівної пенсійної справи з Управління Пенсійного фонду України в м. Луганську відсутні. Просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивачі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 отримували пенсії за віком, перебували на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Луганську.

З 31.07.1996 позивачам припинено виплату пенсії у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання до Ізраїлю, на підставі ст.51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

24 квітня 2017 року позивачі через свого представника звернулись до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про поновлення виплати та перерахунку пенсії за віком.

Рішенням від 03 травня 2017 року № 4 та № 5 Заводським відділом з питань призначення, перерахунку та виплати пенсії Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області позивачам відмовлено у поновленні виплати пенсії на підставі заяви, наданої представником за довіреністю, у зв'язку з тим, що надані документи не підтверджують фактичного місця проживання позивачів на території України (а.с. 4, 5).

Також наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що ОСОБА_1 є повноважним представником інтересів громадянин України ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в тому числі, в управліннях Пенсійного фонду України, у всіх державних органах щодо вчинення всіх необхідних дій для призначення, поновлення, нарахування, перерахунку та виплати, а також одержанні належної вказаній особі пенсії за довіреністю від 31.03.2017, посвідченої Людмилою Долганіною, адвокатом-нотаріусом у місті Рішон ле-Ціон, Ізраїль (а.с. 13).

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд не погоджується з судом першої інстанції з огляду на наступне.

Право на пенсійне забезпечення в Україні є конституційним правом громадянина України (ст.46 Конституції України).

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Частиною 3 статті 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини визначено, що кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Згідно з ч.2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.

Отже, позивачі як громадяни України, незалежно від країни свого проживання, вправі користуватися всіма своїми конституційними правами, в тому числі, і правом на пенсійне забезпечення.

У відповідності до ч.ч.3, 4 ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсійне забезпечення громадян України, що проживають за її межами, провадиться на основі договорів (угод) з іншими державами.

У тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами).

Згідно п.2 ч.1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачене міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Статтею 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 7 жовтня 2009 року пункт 2 частини 1 статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір з питань пенсійного забезпечення і якщо згода на обов'язковість такого міжнародного договору не надана Верховною Радою України було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Рішенням Конституційного Суду України зазначено, що право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні, оскільки держава, відповідно до конституційних принципі, зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або окремі їх положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Після прийняття вищевказаного рішення Конституційного суду України і на теперішній час інших законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору, не прийнято.

Отже, виходячи із правової, соціальної природи пенсій, право громадян на одержання призначеної пенсії не може пов'язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні. Держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа.

Особа, яка має право на виплату пенсії та здійснила визначені законом дії на реалізацію свого права щодо поновлення виплати пенсії, має право на таке поновлення незалежно від місця свого проживання або перебування.

Відповідно до ст.44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», перерахунок та поновлення виплати пенсії здійснюється на підставі особисто поданої пенсіонером заяви, також, заяву про перерахунок та поновлення виплати пенсії може бути подано пенсіонером через свого повноважного представника.

За правилами ч.2 ст.49 Закону № 1058-IV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

У відповідності до абз.1 п.2.8 Порядку № 22-1 поновлення виплати пенсії здійснюється за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Відповідно до п. 4.12 Порядку № 22-1 при переїзді пенсіонера на постійне або тимчасове місце проживання до іншої адміністративно-територіальної одиниці орган, що призначає пенсію, не пізніше трьох робочих днів з дня одержання заяви надсилає запит про витребування пенсійної справи до органу, що призначає пенсію, за попереднім місцем проживання (реєстрації) пенсіонера.

При цьому, п.1.5 Порядку № 22-1 встановлено, що заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім'ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім'ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.

Статтею 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеними у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Отже, сама суть звернення позивачів з метою захисту свого законного права на пенсійне забезпечення в Україні проживаючи за кордоном, не може залежати від їх місця проживання (останнього місця реєстрації в Україні), як і залежність від такого звернення особисто.

Із матеріалів справи вбачається, що до виїзду на постійне місце проживання до Держави Ізраїль, позивачі перебували на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Луганську, де отримували призначену пенсію за віком.

Відмовляючи у поновленні, перерахунку та виплаті позивачам пенсії за віком з підстав відсутності їх перебування на обліку як одержувачів пенсії до виїзду за кордон, Камянським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Дніпропетровської області не враховано відсутність механізму, який встановлював би порядок звернення осіб, що до виїзду за кордон перебували на обліку як одержувачі пенсії в органах соціального захисту населення як Законом № 1058-IV, так і Порядком № 22-1.

Відповідач після отримання заяви позивачів не здійснив жодних визначених Законом дій щодо взяття особи на облік, витребування пенсійної справи, відповідно, подані заяви позивачів про поновлення виплати та перерахунку пенсії за віком по суті не розглянуті, тим самим відповідач порушив право особи на отримання пенсійних виплат.

З метою захисту порушених прав позивачів, враховуючи, що спірні відносини виникли у сторін насамперед з мотивів позиції позивачів щодо протиправності прийнятих відповідачем рішень про відмову у поновленні виплати пенсії, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині скасування рішень Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області № 4, 5 від 03.05.2017 і зобов'язання відповідача здійснити дії щодо взяття позивачів на облік та розглянути заяви про поновлення, перерахунок та виплату пенсії за віком.

В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають як передчасні.

За викладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи, що мають значення для справи, що відповідно до ст.317 КАС України є підставою для скасування судового рішення, та прийняття нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 жовтня 2018 року у справі № 208/2670/17 скасувати, прийняти нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Заводського відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсії Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області № 4 від 03 травня 2017 року про відмову в поновленні пенсії ОСОБА_2.

Визнати протиправним та скасувати рішення Заводського відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсії Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області № 5 від 03 травня 2017 року про відмову в поновленні пенсії ОСОБА_3.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити дії щодо взяття ОСОБА_2 на облік та розглянути його заяву про поновлення, перерахунок та виплату пенсії за віком.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити дії щодо взяття ОСОБА_3 на облік та розглянути її заяву про поновлення, перерахунок та виплату пенсії за віком.

В решті позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до суду касаційної інстанції в порядку та строки, встановлені ст.ст.328,329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко