Справа № 1340/6151/18
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1340/6151/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого-судді Мартинюка В.Я.

розглянувши у спрощеному провадженні без повідомлення (виклику) сторін у м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій неправомірними та зобовязати вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про:

- зобовязання зарахувати до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років передбачених пунктами «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», про що прийняти відповідне рішення, період роботи:

з 29.08.1979 року по 11.02.1982 року - викладач по класу скрипки у Перемишлянській ДМШ Львівської області (п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»);

з 11.02.1982 року по 03.09.2018 року (день призначення пенсії по віку) - викладач по класу скрипки у Львівській державній музичній школі №4 (п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»);

- зобовязання нарахувати та виплатити грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, як це передбачено пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Позовні вимоги позивач аргументує тим, що у відповідача не має законних підстав для неврахування періоду роботи з 29.08.1979 року по 03.09.2018 року (день призначення пенсії за віком) на посаді викладача по класу скрипки у Перемишлянській державній музичній школі Львівської області та у Львівській державній музичній школі №4 до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років передбачених пунктами «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Також, зазначає позивач, відповідачем протиправно відмовлено їй у нарахуванні та виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, як це передбачено пунктом 7-1 XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне забезпечення».

Відповідач у відзиві на позов зазначає, що згідно з розділом 1 «Освіта» Переліку закладів і установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року за №909, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, які працюють зокрема у вищих навчальних закладах: директори, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної, навчально-виробничої) роботи, викладачі, педагоги, професійного навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи. А відтак, на думку, відповідача немає підстав для зарахування періодів роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, а також нарахувати та виплатити грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій ОСОБА_1, оскільки Перемишлянська музична державна школа та Львівська державна музична школа №4 мають статус позашкільного навчального закладу.

Ухвалою від 26.12.2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Ухвалою від 24.01.2019 року було зупинено провадження у справі.

Ухвалою від 05.03.2019 року поновлено провадження у справі.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 пропрацювала з 29.08.1979 року по 11.02.1982 року на посаді викладач по класу скрипки у Перемишлянській державній музичній школі Львівської області та з 11.02.1982 року по 03.09.2018 року (день призначення пенсії по віку) на посаді викладача по класу скрипки у Львівській державній музичній школі №4.

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області у своєму листі від 13.12.2018 року за №4220/186/Г-20/03.11-36 повідомила позивача про те, що час її роботи на посаді викладача по класу скрипки у державній музичній школі не зараховується до стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, і відповідно до стажу, що дає право на виплату грошової допомоги.

Дані обставини сторонами не заперечуються, а тому, у відповідності до ч.1 ст.78 КАС України, не підлягають доказуванню.

Спірні правовідносини виникли у звязку з неврахуванням часу роботи до стажу який дає право на призначення пенсії за вислугу років та відповідно право на виплату грошової допомоги.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року за №1058-IV, з наступними змінами та доповненнями, страховий стаж це період протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачено страхові внески в сумі, не менший, ніж мінімальний страховий внесок.

Пунктом «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 09.07.2003 року за №1058-IV, з наступними змінами та доповненнями, визначено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Згідно з положень п. 7-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Як передбачено ст. 4 Закону України «Про позашкільну освіту» від 22.06.2000 року за №1841-III, з наступними змінами та доповненнями, позашкільна освіта є складовою системи безперервної освіти, визначеної Конституцією України, Законом України «Про освіту», цим Законом, і спрямована на розвиток здібностей та обдарувань вихованців, учнів і слухачів, задоволення їх інтересів, духовних запитів і потреб у професійному визначенні.

На підставі п. 6 Переліку типів позашкільних навчальних закладів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2001 року за № 433, початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші), відносяться до позашкільних навчальних закладів.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про позашкільну освіту», педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугу років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Таким чином, на переконання суду, викладач музичної школи є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу і має право на пенсію за вислугу років при наявності відповідного педагогічного стажу роботи.

Згідно з Переліком закладів та установ освіти, охорони здоров'я і соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року за № 909, зокрема, в загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах передбачені посади: учителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Відповідно до матеріалів справи позивач працювала:

з 29.08.1979 року по 11.02.1982 року - викладач по класу скрипки у Перемишлянській ДМШ Львівської області;

з 11.02.1982 року по 03.09.2018 року (день призначення пенсії по віку) - викладач по класу скрипки у Львівській державній музичній школі №4.

Враховуючи зазначене суд приходить до висновку, що педагогічний стаж позивача на день призначення пенсії по віку 03.09.2018 року становив понад 30 років.

При цьому, суд звертає увагу на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року за № 909 було затверджений перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. Посада викладача цим переліком не була передбачена, однак, за дорученням Кабінету Міністрів України від 06.01.1995 № 397/21 дія зазначеної постанови поширена, в тому числі і на викладачів музичних шкіл без внесення змін до постанови, що підтверджується листом Міністерства соціального захисту населення України від 01.02.1995 року №01-3/133-02-2.

Окрім того, постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 року № 963 затверджений Перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, яким передбачено, що посади вчителів, викладачів всіх спеціальностей, інструкторів фізкультури, методистів належать до категорії педагогічних працівників.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1191 затверджений Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати.

Відповідно п. 2 вказаного Порядку до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Згідно з п.5 цього Порядку грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Положеннями п. 6 вказаного Порядку для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно зі статтями 27 і 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» станом на день її призначення.

Згідно з п.7 вказаного Порядку виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у позивача наявний спеціальний педагогічний стаж, її посади відносяться до посад педагогічних працівників, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, до призначення пенсії за віком не отримувала будь-яку пенсію, а тому вона має право на нарахування та виплату грошової допомоги, яка передбачена п. 7-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1191.

Застосування вищенаведених норм у такий спосіб відповідає висновкам, викладеним у постановах ОСОБА_2 Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі №876/5312/17 та від 13.02.2019 року у справі №233/4308/17, а тому такий, у відповідності до вимог ч.5 ст.242 КАС України, враховується при вирішенні даної справи.

Як передбачено абзац.1 ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до положень ч.4 ст.159 КАС України, неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідач належних та достатніх доказів у спростування вищенаведених обставин суду не надав, також не подав відзиву на позов.

Відповідно до вимог п.3 і п.8 ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

З огляду на викладене, суд вважає, що відмова відповідача у зарахуванні стажу роботи позивача з 29.08.1979 року по 03.09.2018 року (день призначення пенсії за віком) на посаді викладача по класу скрипки у Перемишлянській державній музичній школі Львівської області та у Львівській державній музичній школі №4 до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років передбачених пунктами «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також виплатити грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій не відповідає вищенаведеним критеріям правомірності рішення субєкта владних повноважень.

Як наслідок обґрунтованими є похідні вимоги позивача про зобовязання відповідача вчинити дії.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягають до задоволення у повному обсязі.

Окрім того, суд вважає за необхідне, у відповідності до положень ч.2 ст.9 КАС України, вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною відмову відповідача у зарахуванні стажу роботи позивача на посаді викладача на посаді викладача по класу скрипки у Перемишлянській державній музичній школі Львівської області та у Львівській державній музичній школі №4, а також щодо виплати грошової допомоги, яка викладена в листі Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 13.12.2018 року за №4220/186/Г-20/03.11-36.

Що стосується судових витрат, то, у відповідності до вимог ст.139 КАС України, такі підлягають стягненню на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИ Р І Ш ИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, викладену у листі від 13.12.2018 року за №4220/186/Г-20/03.11-36 щодо зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років передбачених пунктами «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», про що прийняти відповідне рішення, період роботи з 29.08.1979 року по 03.09.2018 року (день призначення пенсії за віком) на посаді викладача по класу скрипки у Перемишлянській державній музичній школі Львівської області та у Львівській державній музичній школі №4 та щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, як це передбачено пунктом 7-1 XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне забезпечення».

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років передбачених пунктами «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», період роботи з 29.08.1979 року по 03.09.2018 року (день призначення пенсії за віком) на посаді викладача по класу скрипки у Перемишлянській державній музичній школі Львівської області та у Львівській державній музичній школі №4 (пункт «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»), про що прийняти відповідне рішення.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, як це передбачено пунктом 7-1 XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне забезпечення».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (), що знаходиться за адресою м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10, на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), що проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, 1409 (одна тисяча чотириста девять) грн. 60 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 05 березня 2019 року.

Суддя В.Я.Мартинюк