Справа № 398/181/19
Суддя: Коліуш Г. В.
Дата ухвалення: 2019-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 398/181/19
провадження №: 2-а/398/23/19
РІШЕННЯ

Іменем України

"07" березня 2019 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді Коліуш Г.В., з участю секретаря судового засідання Замкової Ю.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора поліції Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області капітана поліції ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Олександрійський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн .у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №438953 від 13.01.2019 року та закриття провадження у справі

Позов обґрунтовує тим, що 13.01.2019 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення в розмірі 255,00 грн. за невиконання вимог дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено». Вважає постанову такою, що підлягає скасуванню, оскільки, на його думку, він дійсно керував автомобілем ДАФ, державний номерний знак НОМЕР_1 в м. Олександрії та для відвантаження товару був змушений заїхати під знак «Рух вантажних автомобілів заборонено», оскільки до місця розвантаження інших підїздів для вантажних автомобілів немає. В цей час, на вул. Першотравнева, його автомобіль було зупинено працівниками патрульної поліції. Зазначає, що він обслуговує підприємство, що знаходиться в зоні дії знаку, та 13.01.2019 року на своєму автомобілі заїхав в його зону для розвантаження товару, іншої дороги підїзду до нього мені невідомо, на підтвердження чого має товарно-транспортну накладну, яка підтверджує необхідність проїзду позивачем до місця призначення в зоні дії дорожнього знаку 3.3. Наполягає, що постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення. Вказує, що постанова складалась інспектором без врахування його зауважень та пояснень. Вказує, що висновок про наявність в його діях порушення ПДР здійснений поліцейським на припущеннях, що є порушенням закону, на місці розгляду справи йому не надавалися належні та допустимі докази правопорушення. Постанова була винесена фактично без розгляду справи. Зазначає, що інспектор не наддав можливості для дачі власних пояснень та заперечень, не надав можливості скористатися правовою допомогою. Під час розгляду справи він, багаторазово заявляв усні клопотання щодо залучення до справи захисника, які безпідставно були проігноровані. Наполягає, що будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи, в порушення вимог закону справа була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення.

Позивач в судове засіданні не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засіданні не зявився, про час, місце та дату судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, через канцелярію суду подав пояснення, де зазначив, що під час чергування 13.01.2019 року у нічний час ним був зупинений автомобіль за порушення вимог знаку 3.3 "Рух вантажних автомобілів заборонено", так як даний автомобіль рухався по вул. Першотравнева, де рух вантажного транспорту заборонено. Водій пояснив, що рухався по даній вулиці до елеватора. Даному водію було розяснено про те, щоб дістатись до елеватора потрібнозаїхати зі сторони Дніпропетровського шосе через тунель, де знак 3.3 ПДР відсутній, та було складено постанову. На момент патрулювання м. Олександрії відповідача не було забезпечено нагрудними камерами, що не виключає притягнення власне осіб до адміністративної відповідальності та не звільняє від відповідальності водіїв, які порушують правила дорожнього руху.

Представник Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області в судове засідання не зявився, про час, місце та дату судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, будь-яких заяв, клопотань не надав.

Відповідно до ч.3 ст.205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, судом встановлено наступне.

В силу ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.8.4 Правил дорожнього руху дорожні знаки поділяються, зокрема, на заборонні знаки, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі. Дорожнім знаком 3.3 "Рух вантажних автомобілів заборонено» забороняється рух вантажних автомобілів і составів транспортних засобів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т (якщо на знакові не зазначена маса) або з такою, що перевищує зазначену на знакові, а також тракторів, самохідних машин і механізмів. Відповідно до п.3.43 розділу 33 Правил дорожнього руху не поширюється дія знаків 3.1-3.8, 3.11 - на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. У таких випадках транспортні засоби повинні в'їжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення;

Судом встановлено, що 13.01.2019 року відповідачем винесено постанову серії ДПО18 №438953 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, та накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн. за те, що позивач 13.01.2019 року не виконав вимоги дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено».

За ч. 3 ст. 288 КУпАП оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В ст. 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Щодо посилання позивача на порушення встановленого КУпАП про здійснення розгляду справи на місці вчинення правопорушення, чим порушив вимоги ст.ст. 258, 276 КУпАП суд зазначає наступне. Відповідно до висновку Конституційного Суду України, який викладений у рішенні від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015, згідно якого скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. На час розгляду конституційного подання і прийняття вказаного рішення, Кодексом України про адміністративні правопорушення не було передбачено застосування скороченого провадження у справах про адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП. Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», що набув чинності з 08 серпня 2015 року були внесені зміни до ст. 258 КУпАП у частині визначення випадків, у яких протокол про адміністративне правопорушення не складається, а накладання адміністративного стягнення на правопорушника відбувається безпосередньо на місці його вчинення. Тому в даному випадку відповідач правомірно склав оскаржувану постанову на місці вчинення.

Ухвалою від 21.01.2019 року від Олександрійського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області було витребувано належним чином завірену копію постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 серії ДПО18 № 438953 від 13.01.2019 року, копію письмових пояснень ОСОБА_1 з приводу правопорушення, якщо вони ним надавались, а також копії всіх відеозаписів правопорушення, які були зроблені за допомогою відеокамер, що розташовані на одязі патрульних поліцейських та в автомобілі патрульних поліцейських, та копії свідоцтв (сертифікатів) про перевірку технічних засобів (приладів), які використовувалися для фіксації правопорушення.Однак вимоги ухвали не виконані, витребувані докази не надані.

З цього приводу суд зазначає, що сама тільки оскаржувана постанова не може бути беззаперечним доказом вини позивача. Крім того, відповідач надав пояснення про можливість заїхати до елеватора, але жодних доказів такої можливості проїзду та відсутності там знаку 3.3 ПДР не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема , скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Також суд зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Оскільки відповідачем не доведено правомірність прийнятого ним рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не надано належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів законності та обґрунтованості постанови, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 242-246, 286, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 і Ванцетті, 29) до інспектора поліції Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області капітана поліції ОСОБА_2(місцезнаходження юридичної особи: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. 6-го Грудня, 49, код ЄДРПОУ ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Олександрійський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області(місцезнаходження юридичної особи: 28000, м. Олександрія, вул. 6-го Грудня, 49, код ЄДРПОУ 40108709)про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження у справі задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 13.01.2019 року серії ДПО18 №438953 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в розмірі 255 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня складення судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Коліуш Г.В.