Справа № 520/2085/19
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2019-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

07 березня 2019 р. № 520/2085/19

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Бідонько А.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_2 до Харківський регіональний інститут державного управління Національної академії державного управління при Президентові України, третя особа: Державне управління справами, про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківський регіональний інститут державного управління Національної академії державного управління при Президентові України, третя особа: Державне управління справами, в якому просить суд:

- визнати протиправною відмову Харківського регіонального інституту державного управління Національної академії державного управління при Президентові України у встановленні та виплаті стипендії за вересень, жовтень та листопад 2018 року як слухачу денної форми навчання за державним замовленням за спеціальністю "Публічне управління та адміністрування" у вищому навчальному закладі з особливими умовами навчання - Харківському регіональному інституті державного управління Національної академії державного управління при Президентові України;

- зобов'язати Харківський регіональний інститут державного управління Національної академії державного управління при Президентові України встановити та виплатити стипендію за вересень, жовтень та листопад 2018 року як слухачу денної форми навчання за державним замовленням за спеціальністю "Публічне управління та адміністрування" у вищому навчальному закладі з особливими умовами навчання - Харківському регіональному інституті державного управління Національної академії державного управління при Президентові України.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку, що справа не підсудна Харківському окружному адміністративному суду з огляду на такі обставини справи.

За змістом частини першої статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Пунктами 1-2 частини першої статті 4 КАС передбачено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Отже, до компетенції адміністративних судів належить вирішення спорів фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Згідно Статуту Харківського регіонального інституту державного управління Національної академії державного управління при Президентові України, опублікованого на офіційному сайті інституту (http://www.kbuapa.kharkov.ua/norm/index.html) Регіональний інститут є вищим навчальним закладом у загальнонаціональній системі підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації державних службовців, посадових осіб місцевого самоврядування та є підзвітним Національній академії. Регіональний інститут Національної академії є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в установах банків, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, бланки, штампи, юридичну адресу.

Відповідно до п. 7 ст. 4 КАС України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

У даному випадку Харківський регіональний інститут державного управління Національної академії державного управління при Президентові України не є суб'єктом владних повноважень у розумінні положень КАС України, оскільки він не є органом державної влади, органом місцевого самоврядування, або іншим суб'єктом при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, а також не надає адміністративні послуги.

Крім того, суд зазначає, що спір у даній справі стосується визнання протиправною відмови Харківського регіонального інституту державного управління Національної академії державного управління при Президентові України у встановленні та виплаті стипендії за вересень, жовтень та листопад 2018 року як слухачу денної форми навчання за державним замовленням за спеціальністю "Публічне управління та адміністрування" у вищому навчальному закладі з особливими умовами навчання - Харківському регіональному інституті державного управління Національної академії державного управління при Президентові України та зобов'язання Харківський регіональний інститут державного управління Національної академії державного управління при Президентові України встановити та виплатити стипендію за вересень, жовтень та листопад 2018 року як слухачу денної форми навчання за державним замовленням за спеціальністю "Публічне управління та адміністрування" у вищому навчальному закладі з особливими умовами навчання - Харківському регіональному інституті державного управління Національної академії державного управління при Президентові України.

Відповідно до частини першої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 4 ЦПК передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Отже, з огляду на викладене законодавством визначено три окремі підстави для захисту цивільного права особи: порушення, невизнання, оспорювання цивільного права.

Невизнання цивільного права полягає у пасивному запереченні наявності в особи суб'єктивного цивільного права, яке безпосередньо не завдає шкоди суб'єктивному праву, але створює невпевненість у правовому статусі носія суб'єктивного права.

За змістом статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією України та законами України, і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право не визнається. У разі доведення в установленому законодавством порядку обставин, якими обґрунтовувалися вимоги, у тому числі й про усунення перешкод у здійсненні невизнаного права шляхом зобов'язання вчинити певні дії, особа має суб'єктивне матеріальне право на їх задоволення.

Таким чином, суд зазначає, що спір про невиплату стипендії навчальним закладом є спором про право на отримання такої стипендії (право цивільне).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав: фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів …». Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, «встановленим законом».

Варто відмітити, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі й обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін.

Отже, адміністративний суд не є судом, «встановленим законом» для цілей розгляду спору, що має місце у даній справі.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, оскільки зазначену заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, а також положення п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі, оскільки зазначену позовну заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі вищевикладеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 170, ст. 243, ст. 248, ст. 256, ст. 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Харківський регіональний інститут державного управління Національної академії державного управління при Президентові України, третя особа: Державне управління справами, про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити певні дії.

Роз'яснити ОСОБА_2, що розгляд та вирішення даної справи віднесено до юрисдикції відповідного місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бідонько А.В.