Справа № 2340/2820/18
Суддя: Л.В. Трофімова
Дата ухвалення: 2019-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 березня 2019 року справа № 2340/2820/18

м. Черкаси

Суддею Черкаського окружного адміністративного суду Трофімовою Л.В. перевірено матеріали заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення від 27.08.2018 за нововиявленими обставинами у справі №2340/2820/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області

про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії, прийнято ухвалу.

Судом встановлено, що у провадженні Черкаського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа № 2340/2820/18 (суддя Гайдаш В.А.). Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 27.08.2018 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.10.2018 у справі № 2340/2820/18 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду без змін. 22.11.2018 Верховним Судом у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 відмовлено (ЄДРСР 78077081).

13.02.2018 через канцелярію суду від ОСОБА_1 надійшла заява про перегляд судового рішення у справі № 2340/2820/18. Згідно розпорядження керівника апарату суду від 13.02.2019 № 15 у зв'язку з тим, що заява ОСОБА_1 про перегляд судового рішення у адміністративній справі №823/2820/18 за нововиявленими обставинами надійшла та була зареєстрована 13.02.2019 у робочий час і не була розподілена через значне навантаження головного спеціаліста з інформаційних технологій відділу організаційного забезпечення та контролю (канцелярії) суду, було зобов'язано здійснити автоматизований розподіл зазначеної заяви після закінчення робочого часу. Згідно витягу з протоколу передачі справи складу суду 13.02.2019 заяву за нововиявленими обставинами передано для судді Гайдаш В.А. Відповідно до розпорядження керівника апарату Черкаського окружного адміністративного суду від 14.02.2019 № 16 у зв'язку із загрозою порушення визначеного частиною 2 статті 366 Кодексу адміністративного судочинства України строку для вирішення питання про відкриття провадження за нововиявленими обставинами за заявою ОСОБА_1, що закінчується 18.02.2019 через відпустку з 01.02.2019 до 15.02.2019 та відрядження з 18.02.2019 до 22.02.2019 судді Гайдаш В.А. для участі у навчанні в НШСУ, головному спеціалісту з інформаційних технологій відділу організаційного забезпечення та контролю (канцелярії) доручено здійснити повторний автоматизований розподіл заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення в адміністративній справі №2340/2820/18 за нововиявленими обставинами. Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 14.02.2019 справу передано судді Трофімовій Л.В.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 15.02.2019 позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві п'ять днів для усунення недоліків з моменту отримання копії даної ухвали. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення штрих кодовий ідентифікатор № 511 позивачем копію ухвали про залишення позовної заяви без руху отримано 22.02.2019.

В ухвалі зазначено, що позивачем недоліки можуть бути усунуті шляхом: надання доказу сплати судового збору у сумі 2114,40 грн.; надання доказів наявності нововиявлених обставин.

На виконання ухвали Черкаського окружного адміністративного суду від 15.02.2019 позивачем 25.02.2019 подано заяву про усунення недоліків заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без доказів наявності нововиявлених обставин до якої додано: клопотання про звільнення від сплати судового збору від 25.02.2019; копію поштового конверта у якому надійшов відзив на адміністративний позов; відстеження поштового пересилання з підтвердженням дати отримання листа з відзивом; копію заяви про усунення недоліків у одному примірнику для відповідача.

Згідно з частиною 3 статті 366 Кодексу адміністративного судочинства України до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 364 цього Кодексу, застосовуються правила статті 169 цього Кодексу. Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. Згідно частини 5 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п'яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення.

У наданій 25.02.2019 позивачем заяві про усунення недоліків заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначено, зокрема, що «доказами наявності нововиявлених обставин є відповідь Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 15.01.2019 № 534/02-3 та відповідь відповідача (Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області) від 21.01.2019 № 6681/02-27, що додані до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. На дату прийняття рішення судом 27.08.2018 позивач не знала і не могла знати про ту обставину, що відповідач надав суду документи, що містять цілком недостовірні відомості щодо пенсійної справи ОСОБА_2, не знала і не могла знати про те, що відповідач має повний і необмежений доступ до центральної бази даних одержувачів пенсії, що у зазначеній базі дійсно доступна для перегляду повна інформація щодо пенсійної справи ОСОБА_2 Факт того, що позивач не знала і не могла знати про зазначені обставини на час розгляду справи судом першої інстанції підтверджується тим, що копію відзиву, надісланого поштовою кореспонденцією, позивачу було вручено 31.08.2018 (копія поштового конверту та відстеження кореспонденції з підтвердженням дати вручення - у додатку), тобто вже після розгляду справи по суті. Позивач не мала можливості подати клопотання про витребування відповідних доказів у справі під час її розгляду у суді першої інстанції. Судом першої інстанції в умовах відсутності повної інформації щодо пенсійної справи ОСОБА_2 прийнято помилкове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, зроблено хибні висновки про відсутність підстав для задоволення позову».

Надаючи оцінку викладеним у заяві доводам заявника щодо розуміння змісту нововиявлених обставин, суд зазначає про таке.

В ухвалі від 15.02.2019 зокрема, зазначалось, що недоліки заяви можуть бути усунені шляхом надання доказів наявності нововиявлених обставин.

Відповідно до частини 1 статті 364 Кодексу адміністративного судочинства України заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами за формою і змістом повинні відповідати вимогам цього Кодексу щодо оформлення позовних заяв до суду першої інстанції. Згідно частини 2 статті 364 Кодексу адміністративного судочинства України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява про перегляд, номер справи; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку та адреса електронної пошти, офіційна електронна адреса, за наявності; 3) ім'я (найменування) інших учасників справи; 4) судове рішення, про перегляд якого за нововиявленими або виключними обставинами подається заява; 5) нововиявлені або виключні обставини, якими обґрунтовується вимога про перегляд судового рішення, дата їх відкриття або встановлення; 6) посилання на докази, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин; 7) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

У позовній заяві позивач просила: визнати протиправною бездіяльність відповідача зі сплати позивачу недоотриманої пенсії матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1; зобов'язати відповідача здійснити виплату позивачу недоотриманої пенсії матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 01.08.2014 по 04.12.2017 включно, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

У заяві про перегляд судового рішення від 27.08.2018 за нововиявленими обставинами у справі №2340/2820/18 позивач просить: переглянути рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27.08.2018 у справі № 2340/2820/18 повністю; прийняти у справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, а саме: поновити пропущений строк для виплати недоотриманої пенсії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла у м. Донецьк; визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області з виплати позивачеві недоотриманої пенсії матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1; витребувати у Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області деталізовані відомості (щомісячно) про недоотриману пенсію матері, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, що виникла за період з 01.08.2014 до 04.12.2017 включно; зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити виплату ОСОБА_1 недоотриманої пенсії матері, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 за період з 01.08.2014 до 04.12.2017 включно, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Оцінюючи зазначення позивачем у заяві нововиявлених обставини, якими обґрунтовується вимога про перегляд судового рішення, дати їх відкриття або встановлення, суд зазначає про таке.

Згідно частини 1 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

За своєю правовою природою нововиявлені обставини є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, що було покладено в основу судового рішення. Нововиявлена обставина - це: юридичний факт, що передбачений нормами права і тягне виникнення, зміну або припинення правовідносин; юридичний факт, що має істотне значення для вирішення даної конкретної справи; якби нововиявлена обставина була відома суду під час винесення судового рішення, то вона обов'язково вплинула би на остаточні висновки суду; юридичний факт, що існував на момент звернення заявника до суду з позовом і під час розгляду справи судом; юридичний факт, що не міг бути відомий ані особі, яка заявила про це у подальшому, ані суду, що розглядав справу.

Суд зазначає, що перегляд справи у зв'язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок з огляду на позицію заявника: «прийнято помилкове рішення», «зроблено хибні висновки», а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення; у такому випадку судом перевіряється наявність чи відсутність правових підстав для цього - юридичних фактів, що існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, хоча їх подання до суду могло призвести до ухвалення іншого за змістом судового рішення. Для можливості перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами визначальним фактором є новизна та невідомість юридичного факту на момент розгляду справи та реальний вплив таких обставин на наслідки вирішення спору. Виявлені обставини мають бути не просто новими, вони повинні мати таке значення, що якби докази щодо цих обставин були досліджені судом, який розглядав справу по суті, то суд, вірогідно, виніс би інше рішення. Тобто, очевидність помилковості прийнятого рішення має бути достатньо високою.

Відповідно до частини 4 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Згідно частини 2 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, що стало підставою для ухвалення судового рішення, яке належить перегляду. Вказаний перелік підстав є вичерпним та розширеному тлумаченню не належить. Скасування чи зміна нормативного акта, на якому ґрунтувалося судове рішення, може вважатися нововиявленою обставиною лише за умови, якщо в акті, яким скасовано чи змінено попередній, зазначено про надання йому зворотної сили або пом'якшено чи скасовано відповідальність фізичної особи.

Суд зазначає, що до заяви не додано доказів наявності нововиявлених обставин.

Правова певність передбачає дотримання принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вирішеної справи. Цей принцип розуміється у тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов'язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи (рішення у справі Правєдная проти Росії, №. 69529/01; Рябих проти Росії, № 52854/99, п.52; у справі Brumarescu проти Румунії, № 28342/95, п. 61). Необхідними ознаками нововиявлених обставин є: по-перше, їх наявність на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи. Не можуть бути визнані нововиявленими обставинами такі обставини, що виникли або змінилися після прийняття судового рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї. Якщо вона все-таки могла знати про певну обставину за добросовісного ставлення до справи, тоді ця підстава для перегляду відсутня. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (рішення від 3.04.2008 у справі Пономарьов проти України, п.40).

03.09.2018 позивачем подано апеляційну скаргу, тобто після отримання копії відзиву, на відсутність якого заявник посилається як на обставину, що унеможливила обізнаність позивача про обставини, зазначені як нововиявлені. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.10.2018 прийнято до провадження справу № 2340/2820/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27.08.2018 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії та призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 30.10.2018 з викликом осіб, які беруть участь у справі.

Під істотними для справи обставинами, що зазначаються у заяві варто розуміти конкретні юридичні факти, що могли вплинути на судове рішення, але не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Заявником не наведено таких обставин (фактів). Такі юридичні факти характеризуються тим, що вони одночасно повинні бути передбачені нормами права, спричиняють виникнення, зміну або припинення правовідносин, мають істотне значення для вирішення справи, тобто, такі фактичні дані, що спростовують факти, покладені в основу судового рішення, існували на момент звернення до суду з позовом і під час розгляду справи судом, не могли бути відомі ані особі, яка заявила про це, ані суду, в провадженні якого перебувала справа.

Натомість, ні у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, ні в заяві, поданій на виконання вимог ухвали про залишення зазначеної заяви без руху, заявником не наведено конкретних обставин (юридичних фактів), що могли вплинути на прийняте судом рішення, але не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

У обґрунтування заявлених вимог заявник фактично не погоджується з прийнятим судовим рішенням, вказує на порушення судом першої інстанції норм права у межах розгляду справи, без наведення конкретних обставин (юридичних фактів), що могли вплинути на прийняте судом рішення, але не були відомі та не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

За змістом частини 4 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України, переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи, не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами.

Статтею 129 Конституції України визначено засади судочинства - рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Підставою для перегляду рішення від 27.08.2018 за нововиявленими обставинами, що є істотними у справі, і які не були і не могли бути відомі, заявник вважає те, що про зазначені обставини на час розгляду справи судом першої інстанції підтверджується тим, що копію відзиву, надісланого поштовою кореспонденцією, позивачу було вручено 31.08.2018, тобто вже після розгляду справи по суті. Апеляційне провадження у справі №2340/2820/18 відкрито 12.10.2018, тобто після ознайомлення позивача із змістом відзиву, що у свою чергу спростовує посилання заявника, що йому не було і не могло бути відомо про наявність обставин, на які заявник посилається як на нововиявлені.

Інших підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, передбачених частиною 2 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України з посиланням на докази, що підтверджують наявність нововиявлених обставин у порядку пунктів 5, 6 частини 2 статті 364 Кодексу адміністративного судочинства України заявником не наведено.

На переконання суду, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та заява про усунення недоліків зводяться до переоцінки доказів, оцінених судом першої інстанції під час розгляду справи, що виключає можливість перегляду рішення за нововиявленими обставинами.

Процесуальні недоліки розгляду справи (неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Верховний Суд у постанові №552/137/15-ц зазначив: звертаючись до суду із заявою про перегляд рішення цього ж суду у зв'язку із нововиявленими обставинами, Особа посилалася на відповідь управління соціального захисту населення, лист-відповідь, що є новими доказами, а не доказами, що підтверджують нововиявлені обставини. Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами. Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами (постанова Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 454/3003/14-ц ЄДРСР № 72378039).

В обгрунтуванні заявника однією із нововиявлених обставин як аргументи визначено спільне проживання ОСОБА_1 з матір'ю ОСОБА_2: «позивача можна вважати особою, яка проживала разом із пенсіонером на день його смерті». Разом з тим, позивачем не надано доказів на підтвердження наявності нововиявлених обставин, що підтверджують, у тому числі факт проживання заявника разом з матір'ю. Суд зазначає, що припущення «можна вважати» не є встановленими фактами/обставинами та не мають наслідком визнання нововиявлених обставин. Варто зазначити, що до юрисдикції загальних судів належить встановлення юридично - значимих фактів. Частиною 3 статті 270 Цивільного кодексу України визначено, що перелік особистих немайнових прав, які встановлені Конституцією України, цим Кодексом та іншим законом, не є вичерпним. Згідно позиції Великої Палати Верховного Суду викладеної у пункті 48 постанови від 14.11.2018 у справі № 425/2737/17 (ЄДРСР 78011648) суди за правилами цивільного судочинства повинні встановлювати обставини, що підтверджують або спростовують факти.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про невиконання вимог ухвали від 15.02.2019 про залишення заяви без руху заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення від 27.08.2018 за нововиявленими обставинами у справі №2340/2820/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії у частині надання доказів наявності нововиявлених обставин.

Надаючи оцінку посиланням позивача на докази, що підтверджують наявність нововиявлених обставин суд зазначає про таке.

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, що раніше не міг бути доступний, однак він міг би привести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (рішення від 18.11.2004 у справі Pravednaya проти Росії, п.27, п.28).

Розрізняючи докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту), суд вважає подані заявником листи такими, що за своєю правовою природою є саме новими доказами. Обставини, що виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової позовної вимоги.

Щодо виконання заявником вимог ухвали від 15.02.2019 про залишення заяви без руху у частині надання доказу сплати судового збору у сумі 2114,40 грн., суд зазначає про таке.

Ухвалою від 15.02.2019 про залишення заяви без руху зазначено, що заявником недоліки можуть бути усунуті шляхом зокрема, надання доказу сплати судового збору у сумі 2114,40 грн. Заявником не надано доказів сплати судового збору, натомість до заяви, що надійшла 25.02.2019 у порядку усунення недоліків надано повторне клопотання про звільнення від сплати судового збору до якого надано: довідку Головного управління Пенсійного фонду України від 22.02.2019 № 1419/1 про виплачену пенсію за 2018 рік у сумі 18723 грн., довідку департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про виплачену допомогу ОСОБА_1 як переміщеній особі у сумі 10988,81 грн., відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за 1-3 квартали 2018 року (інформація відсутня).

Відповідно до частини 1 статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк. Згідно частини 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може ухвалою за клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю. Частиною 2 статті 8 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Суд наділено повноваженням зменшити тягар несення судових витрат для особи, яка до нього звертається. Водночас конструкція наведених правових норм дає підстави для висновку, що зменшення тягаря несення судових витрат є не обов'язком суду, а повноваженням за певних обставин.

У частині сплати судового збору законодавець визначив вичерпний перелік умов, за наявності яких можливе зменшення тягаря несення цих судових витрат.

Особа, яка звертається до суду, має право подати відповідне клопотання, в якому навести обставини щодо її майнового стану та, за наявності, обставини, з якими закон пов'язує можливість реалізації судом права зменшити тягар несення судових витрат у частині сплати судового збору. Такі обставини повинні бути підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами.

Суд, що вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги), встановивши за результатом розгляду відповідного клопотання наявність установленої законом підстави для зменшення тягаря несення судових витрат та дійшовши висновку про необхідність реалізації такого свого права, самостійно, зважаючи на наявні обставини, визначає спосіб зменшення цього тягаря. Визначення способу зменшення тягаря несення судових витрат є прерогативою відповідного суду. За вищенаведених обставин відсутності доказів наявних ново виявлених обставин питання відкриття провадження у справі не вирішується.

Європейський суд з прав людини у прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду позов. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати. Необґрунтоване звільнення від сплати судового збору утворить переваги у становищі стосовно інших суб'єктів звернення до суду за захистом, тоді як відповідно до статті 129 Конституції України та пункт 2 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України одним із принципів здійснення правосуддя у адміністративних судах є принцип рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом. З огляду на додані до позовної заяви і клопотання докази, суд позбавлений можливості надати оцінку майновому стану позивача, оскільки надані довідки не свідчать про фактичний майновий стан позивача, та не доводять факту відсутності інших доходів, зокрема дивідендів, процентів, роялті, отримання у спадок майна чи коштів та ін., відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків містять інформацію лише за 1-3 квартали 2018 року.

Враховуючи зазначене, у задоволенні клопотання позивача від 25.02.2019 про звільнення від сплати судового збору належить відмовити. Суд зазначає, що позивач не позбавлений можливості звертатися із заявами про зменшення розміру судового збору у співмірності із наявними доходами, проте обґрунтоване клопотання про зменшення розміру судового збору чи розстрочення його сплати не було надано, питання питання про відкриття провадження не вирішувалось.

До заяви від 25.02.2019 про усунення недоліків заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами (на виконання ухвали Черкаського окружного адміністративного суду від 15.02.2019) не надано доказів сплати судового збору.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що позивачем не виконано вимог ухвали про залишення заяви без руху від 15.02.2019.

Повернення позовної заяви не позбавляє позивача права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом (частина 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги. Враховуючи, що позивачем не сплачено судовий збір і зазначена обставина слугувала підставою для залишення позовної заяви без руху, то відсутні підстави для вирішення питання повернення судового збору.

Керуючись статтями 2, 6-16, 19, 139, 169, 242, 243, 248, 256, 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення від 27.08.2018 за нововиявленими обставинами у справі №2340/2820/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії - повернути позивачеві разом із усіма доданими до неї матеріалами.

Роз'яснити заявнику, що повернення заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду у порядку, встановленому законом.

Копію ухвали направити заявникові.

Ухвала набрала законної сили відповідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України через суд першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.В. Трофімова