Справа № 185/3463/18(2-а/185/7/19)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2019-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
22 лютого 2019 року м. Дніпросправа № 185/3463/18(2-а/185/7/19)
Суддя Третього апеляційного адміністративного суду Юрко І.В. перевіривши на відповідність вимогам Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2019 року у справі №185/3463/18 (2-а/185/7/19) за позовом ОСОБА_1 до інспектора 2 батальону 1 роти УПП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Іванова Олександра Володимировича, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови, -
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2019 року у вказаній вище справі позов задоволено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу.

Перевіривши вказану апеляційну скаргу на відповідність вимогам Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Апеляційна скарга від імені Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції підписана Машталер А.А..

На підтвердження повноважень вказаної особи до апеляційної скарги додано копію довіреності від 04.01.2019 року №182/41/3/01-2019.

Вказана копія довіреності завірена, крім іншого, особистим підписом особи, якій така довіреність видана Машталер А.А..

Разом з тим, суд вважає, що представник не має права завіряти копію довіреності, яка йому видана довірителем, з наступних підстав.

Так, згідно частини першої статті 237 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Відповідно до частин першої, третьої статті 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Довіреність є правочином і, як будь-який правочин, повинна відповідати вимогам, встановленим законодавством до правочинів. Так, довіреність може бути видана тільки на виконання правомірних юридичних дій. Воля довірителя повинна відповідати його волевиявленню.

Отже, суд виходить з потреби перевірки саме наявності волевиявлення особи, яка видала довіреність.

Копія довіреності, що завірена особою, якій така довіреність видана, не може бути належним доказом дійсної волі довірителя на уповноваження представника діяти в його інтересах.

Копія довіреності повинна бути завірена таким чином, щоб виключати будь-які сумніви стосовно її справжності.

Згідно частини першої статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами:

1) довіреністю фізичної або юридичної особи;

2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.

Відповідно до частини другої статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.

Згідно частини шостої статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи.

Матеріали справи не містять оригіналу довіреності, або її копії, засвідченої суддею, або копії, засвідченої у визначеному законом порядку, що суперечить вимогам частини шостої статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, в матеріалах справи відсутній оформлений належним чином документ про повноваження особи, яка підписала апеляційну скаргу.

Також суд зазначає, що статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини четвертої статті 286 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено у відкритому судовому засіданні 18 січня 2018 року.

Апеляційна скарга подана скаржником поштою 06.02.2019 року, тобто з пропуском десятиденного строку, встановленого частиною четвертою статті 286 КАС України.

Скаржник заявив суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування клопотання зазначається, що розгляд справи проводився без участі сторін на підставі відповідних клопотань. Тобто про зміст ухваленого за результатами розгляду справи рішення суду відповідач мав можливість дізнатися лише після отримання його копії у встановленому законом порядку.

Також скаржник посилається на позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 20 червня 2018 року по справі №392/1373/16-а.

Суд вважає, що вказані причини пропуску строку на апеляційне оскарження не є поважними з наступних підстав.

З аналізу частини четвертої статті 286 КАС України можна зробити висновок, що перебіг строку подання апеляційної скарги на рішення суду у вказаній категорії справ починається саме з дня проголошення судового рішення, а не з дня вручення рішення суду. Будь-яких винятків з цього правила стаття 286 КАС України не передбачає.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23 листопада 2018 року у справі №295/13440/16-а.

При цьому присутність або відсутність учасника справи при проголошенні судового рішення, а також факт та дата отримання ним копії такого судового рішення, не впливає на перебіг строку апеляційного оскарження.

Також суд звертає увагу, що скаржник був належним чином повідомлений про розгляд справи у суді першої інстанції.

Норми статті 295 КАС України про право учасника справи на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження в разі не вручення йому повного судового рішення в день його проголошення не можуть бути застосовані у цій справі, оскільки особливості провадження у вказаній категорії справ визначені саме статтею 286 КАС України.

Таким чином, суд вважає, що вказані скаржником причини пропуску строку на апеляційне оскарження не є поважними.

Посилання скаржника на позицію Верховного Суду викладену в рішенні від 20 червня 2018 року по справі №392/1373/16-а є помилковим, оскільки Верховним Судом переглядалась ухвала суду апеляційної інстанції яку постановлено до набрання чинності новою редакцією КАС України і в якій строки подання апеляційної скарги обчислювались, зокрема з дня отримання копії повного тексту відповідного рішення суду, тоді як за приписами ч. 4 ст. 286 КАС України в редакції від 15.12.2018 року апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Згідно частини третьої статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 169, 298 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя-доповідач, -

УХВАЛИВ:
Визнати неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження, вказані Управлінням патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції.

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції залишити без руху.

Скаржникові усунути встановлені недоліки апеляційної скарги шляхом подання до Третього апеляційного адміністративного суду:

- заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних причин пропуску такого строку;

- оформленого належним чином документа про повноваження особи, яка підписала апеляційну скаргу.

Встановити строк для усунення виявлених недоліків апеляційної скарги - десять днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Після усунення недоліків апеляційної скарги у строк, встановлений судом, вона вважатиметься поданою у день первинного її подання до суду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена.

Суддя І.В. Юрко