Справа № 540/2138/18
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2019-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/2138/18

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Василяки Д.К.,

при секретарі: Собчук Є.В., за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення,

встановив:

ОСОБА_3 (ОСОБА_3, позивач) 14.12.2015 року звернулась до суду з адміністративним позовом до державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби України у Херсонській області (ГУ ДФС у Херсонській області, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.11.2015 року за № НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобов'язання по сплаті податку на доходи фізичних осіб на суму основного платежу 219053,55 грн та за штрафними санкціями у розмірі 54763,39 грн, яке прийняте за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки, зокрема щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.07.2012 по 29.01.2015.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки при його винесенні податковим органом не були враховані положення п. 167.1 ст. 167 та п. 176.1 ст. 176 ПК України. Вважає, що за вказаними пунктами ПК України сума прощеного (анульованого) боргу є доходом особи, який підлягає оподаткуванню податковим на доходи фізичних осіб лише в частині суми прощеного (анульованого) боргу за тілом кредиту. При цьому, прощення боргу за відсотками по кредиту оподатковуваним доходом фізичних осіб не є і, відповідно, на таку суму прощеного (анульованого) боргу не поширюється вимоги вищевказаних пунктів ПК України. Посилаючись на правову позицію Вищого адміністративного суду, викладену в ухвалі від 21.04.2015 року у справі №810/3628/14, зазначає, що при вирішенні даних спірних правовідносин необхідно встановити правовий статус всіх складових суми прощеної (анульованої) заборгованості за кредитом (тіло кредиту, пеня, відсотки за кредитом тощо). Вказує на те, що сума кредитної заборгованості позивача за договором, яка була йому прощена, складається із тіла кредиту 595937,9 від загальної суми, та відсотків по кредиту в розмірі 709807,60 грн від загальної суми. Проте при перевірці зазначені обставини не було враховані. Оскаржуване податкове повідомлення-рішення було прийняте відповідачем без визначення складових суми прощено (анульованої) заборгованості та шляхом оподаткування всієї суми заборгованості 1302745,59 грн.

Враховуючи викладене, позивач вважає, що до оподаткування ПДФО належить не вся сума прощеної (анульованої) заборгованості, а лише частина прощеного боргу за тілом кредиту.

Таким чином позивач вважає свої права порушеними, тому і звернувся до суду з метою їх захисту.

За результатами розгляду спірних правовідносин у суді першої інстанції постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 25.12.2015р., залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.05.2016р. вказані позовні вимоги залишено без задоволення.

Проте, постановою Верховного Суду від 31.08.2018р. скасована постанова Херсонського окружного адміністративного суду від 25.12.2015р. та ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.05.2016р., справа направлена на новий розгляд до Херсонського окружного адміністративного суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.10.2018 р. головуючим у справі визначений суддя Василяка Д.К.

Ухвалою суду від 17.10.2018 року відкрите провадження у даній справі із призначенням її до розгляду у судовому засіданні, визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження, запропоновано відповідачу надати суду відзив на позовну заяву.

07.11.2018 року відповідач заперечуючи проти заявлених позовних вимог надав суду відзив на позовну заяву. Вмотивовуючи свою правову позицію зазначив, що сума доходів, отриманого позивачем у вигляді додаткового блага у розмірі 1305745,59 грн платником податків не відображена у декларації. Крім того банком проінформовано контролюючий орган про суму нарахованого та виплаченого доходу за ознакою «126» у вигляді анулювання кредитної заборгованості у розмірі 1305745,59 грн. Також зазначає, що між позивачем та банком укладено додатковий договір про надання споживчого кредиту. Згідно п.4 вказаного додаткового договору позивача було попереджено, що підписанням цього договору позичальник стверджує про те, що згідно п.п. 164.2.17 «д» пункту 164.2 статті 164 ПКУ боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Проте, в порушення вимог п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України платник податків не включив до загального річного оподатковуваного доходу і не відобразив суму доходу у вигляді додаткового блага у податковій декларації, що і призвело до донарахування податку на доходи фізичних осіб у сумі 219053,55 грн. Крім того, вказане порушення також встановлено за результатами проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, що закріплено актом перевірки.

Враховуючи викладене, відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, просить суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі.

Ухвалою суду від 15.11.2018 року за клопотанням представника відповідача здійснено заміну відповідача на належного Головне управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

У звязку із заміною відповідача розгляд справи 15.11.2018 року відкладено.

06.12.2018 року сторони в судове засідання прибули, представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог, представник відповідача заперечував проти їх задоволення.

Ухвалою суду від 06.12.2018 року судом витребувано від банку інформацію стосовно складових прощеної (анульованої) кредитором суми боргу за кредитним договором, укладеного із позивачем, та зобовязано надати суду відповідні документи.

Ухвалою суду від 06.12.2018 року провадження у справі зупинено до 11 січня 2019 року з метою надання сторонам часу для примирення.

Ухвалою суду від 11.01.2019 року провадження у справі поновлено. Ухвалою суду від 11.01.2019 року витребувано від уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" інформацію стосовно складових прощеної (анульованої) кредитором суми боргу за кредитним договором, укладеного із позивачем, та зобовязано надати суду відповідні документи.

Ухвалою суду від 19.02.2019 року поновлено провадження у справі. В судове засідання 19.02.2019 року сторони прибули. Представник позивача позовні вимоги підтримував у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача у задоволенні позовних вимог просив суд відмовити.

Розглянувши подані документи і матеріали та заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд встановив наступне: 21 червня 208 року між позивачем та АКІБ «УкрСиббанк» укладено кредитний договір № 0 на суму 140 000,00 доларів США, що еквівалентна на день укладення договору 678958 грн зі сплатою 13,85 % річних, із терміном користування кредиту з 26 червня 2008 року до 26 червня 2018 року. За умовами кредиту може бути застосовано новий розмір процентної ставки. Кредит надається позичальнику для його особистих потреб, а саме: на споживчі потреби. За умовами договору позичальник зобовязується повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 2165 доларів США.

Як зазначає позивач право вимоги боргу за вказаним договором 08.12.2011 року відступлено на користь ПАТ «Дельта Банк» на підставі договору купівлі-продажу прав вимог за кредитами.

10.12.2012 року згідно рішення Апеляційного суду Херсонської області, зокрема із ОСОБА_3 стягнуто солідарно кредитну заборгованість у розмірі 1185555.95 грн.

27.12.2013 року представник позивача звернувся до банку із заявою про погашення суми кредиту шляхом внесення суми у розмірі 60000 доларів США та списати залишок заборгованості по кредиту.

21.01.2014 року між ПАТ «Дельта ОСОБА_4» та ОСОБА_3 (Позичальник) укладено Додаткову угоду № 1 від 21.01.2014 року до Договору №0 від 26.06.2008 року, згідно якої, сторони визнали наявність боргу Позичальника за Кредитним договором, який становить 1305745,59 грн. станом на 21.01.2014 року та домовились про порядок та умови погашення вказаного боргу, а саме Позичальник зобов'язується повернути Банку у строк до 21.01.2014 року суму заборгованості перед Банком за Кредитним договором у розмірі 60 000 доларів США, що було еквівалентно 479580,00 грн., у звязку з чим за умови своєчасного та у повному обсязі виконання Позичальником своїх зобов'язань, Банком здійснюється прощення боргу в сумі 1305745,59 грн.

Згідно квитанції від 21.01.2014 року ОСОБА_3 внесено на рахунок Херсонського відділення АТ «Дельта Банк» 60 тис. дол.. США із зазначенням призначення платежу погашення кредита згідно кредитного договору №0 від 26.06.2008 року.

ОСОБА_4 направив до контролюючого органу податковий розрахунок сум доходу (у вигляді додаткового блага, ознака доходу 126), нарахованого на користь платників податку і сум утриманого з них податку в період з 01.01.2014 по 31.03.2014 - форма 1ДФ із зазначенням розміру суми прощеної основної заборгованості ОСОБА_3 за кредитом, що становило 1305745,59 грн.

Тобто, банк зняв з себе обов'язки податкового агента в частині утримання та сплати податку з доходу в розмірі прощеної (анульованої) ним суми боргу.

Крім того, 21.01.2014 року банк надав ОСОБА_3 повідомлення про анулювання (прощення) частини боргу за кредитним договором у сумі 1305745,59 грн.

Фахівцем ГУ ДФС у Херсонській області з 24.09.2015 року по 28.09.2015 року проведена документальна позапланова невиїзна перевірка платника податків ОСОБА_3, зокрема щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.07.2012 по 29.01.2015, результати перевірки зафіксовані актом № 690/21-03-17-03/НОМЕР_2 від 05.10.2015р. Висновками акту перевірки встановлено порушення позивачем пп. 164.2.17 п. 164.2. ст. 164 Податкового кодексу України, яке полягало у невключені ОСОБА_3 до загального річного оподаткованого доходу суми доходу і не задекларована сума доходу у вигляді додаткового блага у розмірі 1305745,59 грн., що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб у сумі 219053,55 грн.

До такого висновку податкова інспекція дійшла на підставі відомостей податкового розрахунку про суми виплачених доходів позивачу від ПАТ «Дельта Банк» за 2014 рік в сумі 1305745,59 грн. (дохід за ознакою «126-додаткове благо»).

За висновками перевірки 19.11.2015р. ДПІ у м. Херсоні ГУ ДФС Херсонській області було прийняте податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, в якому збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачені фізособами за результатами річного декларування, на суму основного платежу 219053,55грн., а також застосовані штрафні санкції на суму 54763,39 грн.

Позивач вважає податкове повідомлення-рішення неправомірним та таким, що підлягає скасуванню, тому звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач вважає, що спірне податкове повідомлення-рішення винесено відповідно до вимог чинного законодавства, а тому є правомірним та скасуванню не підлягає.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, суд виходить з такого: відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку..

В силу п.162.1 ст.162 Податкового кодексу України платниками податку з доходів фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Відповідно до пп.14.1.56 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами. Відповідно до пп.14.1.54 ПКУдоходом з джерелом його походження з України є будь-який дохід, отриманий резидентом або нерезидентом, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України, її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Згідно з пп.14.1.47 п.14.1. ст.14 Податкового кодексу України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до п.163.1 ст.163 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Згідно з п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

З аналізу наведених положень Податкового кодексу України можна зробити висновок, що до доходів взагалі та додаткових благ, зокрема, відносяться матеріальні та нематеріальні цінності, кошти та інші активи, які безпосередньо отримані платником податку та які збільшують загальний майновий стан цього платника і забезпечують приріст його активів у тій чи іншій формі.

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України.

В силу абз. "д" пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій деклараці.

Банк вчинив дії, які свідчать про визнання ним суми прощеного боргу доходом позичальника.

Згідно зі статтею 16 ПК України платник податків зобов'язаний, у тому числі, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пп.49.18.4 ст. 49 ПКУ такий платник податку - боржник зобов'язаний до 1 травня року, що настає за звітним, подати річну податкову декларацію про майновий стан і доходи до органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку (за податковою адресою), відобразити в ній дохід та самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в декларації (п.179.7 ст. 179 ПКУ). Згідно з п.49.1 ст. 49 ПКУ податкова декларація подається за звітний період у встановлені цим Кодексом строки до органу державної податкової служби, в якому платник податків перебуває на обліку (за податковою адресою).

Додаткові блага, згідно з визначенням, яке дає норма підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК, - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Як встановлено у судовому процесі, у 2014 році ПАТ «Дельта банк» анульовано (прощено) позивачу його заборгованість за кредитним договором від 26.06.2008 № 0 у сумі 1305745,59 грн., з яких 907282,87 грн. сума кредиту, 398462,72 грн. сума нарахованих процентів.

Направляючи дану справу до суду першої інстанції на новий розгляд Верховний Суд вказав, що в даному разі із визначення додаткових благ та видів додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, можна зробити висновок, що додаткове благо кваліфікується як доход у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Стосовно анулювання (прощення) кредитором суми боргу, то приріст фінансових показників платника податку - боржника виникає за рахунок суми, взятої в борг. Сама по собі грошова сума, взята в борг, не збільшує доход, оскільки надається на умовах повернення. У разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, ця сума збільшує доход боржника, зокрема і його оподатковуваний доход як платника податку. Так, при списанні заборгованості у вигляді тіла кредиту особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів в силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов'язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом. При цьому, однак, прощення процентів та пені, нарахованих на основну суму боргу, не призводять до приросту показників фінансового стану платника податку, а отже така сума процентів (пені) не є додатковим благом у розумінні вищевказаних норм ПК.

Висновок щодо застосування зазначених норм у такий спосіб, викладено у постанові Верховного Суду України від 16.09.2015 за №21-1364а15, а тому враховується судом при вирішенні даного спору, відповідно до абз. 2 ч.1 ст.244-2 КАС України. При цьому, суд не знайшов підстав для відступлення від зазначеної правової позиції.

З акта перевірки слідує, що відповідачем, при визначенні позивачу грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб, була врахована вся сума, яка прощена банком згідно з додатковим договором №1 від 21.01.2014р. по договору про надання споживчого кредиту №0 від 26.06.2008р. про припинення зобов'язань за кредитним договором у відповідності до ст. 605 ЦК України.

Водночас, відповідно до зазначених вище положень ПК України, до загального оподатковуваного доходу позивача повинна включатись лише сума основного боргу, що анульований банком.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням відповідачем неправомірно збільшено позивачу суму грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб від суми анульованих банком пені та процентів.

Суд зазначає, що наслідком встановлення судом невідповідності частини рішення суб'єкта владних повноважень вимогам чинного законодавства є визнання такого акта частково протиправним, при умові, що цю частину може бути ідентифіковано (виокремлено, названо) та що без неї оспорюваний акт в іншій частині (частинах) не втрачає свою цілісність, значення.

Суд вважає за необхідне звернути увагу також на правову позицію ДФС України, яка висловлена в листі від 29.04.16 № 4507/С/99-99-13-02-03-14, про те, що в цілях оподаткування слід розрізняти та розглядати окремо дохід у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеного (анульованого) кредитором, та дохід у вигляді суми, прощеної (анульованої) кредитором.

Відповідно до положень ст.ст. 77, 90 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов є обґрунтованим, а тому його слід задовольнити.

За змістом ст.. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Проаналізувавши норми податкового законодавства, дослідивши зібрані докази, суд вважає, що відповідач не довів правомірність прийнятих податкових повідомлень-рішень.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 12, 14, 77, 90, 94, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_2, 73003, Херсонська область, м. Херсон, вул. Котовського, 106) - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області № від 19.11.2015 року.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (, 73026, м. Херсон, пр. Ушакова, 75) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_2, 73003, Херсонська область, м. Херсон, вул. Котовського, 106) витрати по сплаті судового збору у розмірі 2738, 18 грн (дві тисячі сімсот тридцять вісім гривень вісімнадцять копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 25 лютого 2019 р.

Суддя Василяка Д.К.

кат. 111030200