Справа № 1840/2546/18
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 р. Справа № 1840/2546/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Катунова В.В.

суддів: Бершова Г.Є. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання Патової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Домком Суми" на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.10.2018, суддя М.М. Шаповал, 40021, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 159, повний текст складено 31.10.18 по справі № 1840/2546/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Домком Суми"

до Управління Держпраці у Сумській області

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Домком Суми" (далі - позивач, ТОВ "Керуюча компанія "Домком Суми") звернулось до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Сумській області (далі - відповідач) про накладення штрафу від 04.01.2018 № 3/СМ 275 на суму 32000 грн.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 26.10.2018 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

В доводах апеляційної скарги наводячи норми матеріального права та окремі обставини справи вказує, що у відповідача були відсутні підстави для накладення штрафу згідно оскаржуваної Постанови, оскільки відповідач знехтував передбаченими п.п. 14, 21 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295 правами ТОВ "Керуюча компанія "Домком Суми" в частини подання в письмовій формі своїх пояснень, зауважень про усунення порушень до акту або припису. Крім того зазначив, що розгляд справи відбувся з порушенням п.6, 7 Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509. Також зазначив, що виявлені порушення трудового законодавства на момент перевірки не існували.

Представник відповідача надав відзив на апеляційну скаргу та виклав свій погляд на обставини справи, зазначивши, що рішення є законним та обґрунтованим, постановленим з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, в зв'язку з цим просить суд у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримала доводи апеляційної скарги, просила скаргу задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції проти доводів та вимог апеляційної скарги заперечував, просив відмовити в задоволенні скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників судового засідання, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами не заперечується, що за результатами аналізу інформації, отриманої з листа Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області від 02.11.2017 № 24267/08-14 (а.с. 65), начальник Управління Держпраці у Сумській області виніс наказ від 07.12.2017 № 624 "Про проведення інспекційних відвідувань" (а.с. 69) та направлення від 20.04.2018 № СМ 275 на проведення інспекційного відвідування суб'єкта господарювання (а.с. 22, 70), яке отримано позивачем 11.12.2017, що підтверджується підписом на примірнику направлення.

На підставі вказаного наказу та направлення на перевірку посадові особи відповідача з 11.12.2017 по 12.12.2017 провели інспекційне відвідування ТОВ "КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ДОМКОМ СУМИ", за результатами якого складено акт перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 20.04.2018 № СМ 275 (а.с. 23-29). У ході інспекційного відвідування встановлено порушення позивачем вимог ч. 1 ст. 95 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), ч. 1 ст. 3 Закону України "Про оплату праці".

На підставі зазначеного акта перевірки інспекторами Управління Держпраці у Сумській області складено припис про усунення виявлених порушень від 12.12.2017 № 294 (а.с. 30), яким позивача зобов'язано у строк до 27.12.2017 забезпечити виконання вимог ч. 1 ст. 95 КЗпП України та ч. 1 ст. 3 Закону України "Про оплату праці" в частині дотримання законодавчо встановленого розміру заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну, а також погодинну норму праці (обсяг робіт).

У зв'язку з неможливістю особисто вручити акт та припис позивачу 13.12.2017 рекомендованим листом з описом та повідомленням на адресу ТОВ "КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ДОМКОМ СУМИ" були направлені два примірники акта та два примірники припису (а.с. 83, 140).

У зв'язку з тим, що позивач не повернув підписані примірники акта та припису відповідачу 19.12.2017 інспекторами праці складено акт про відмову від підпису (а.с. 34), який направлено позивачу рекомендованим листом з повідомленням (а.с. 84).

21.12.2017 заступник начальника Управління Держпраці у Сумській області прийняв рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу, яким призначено розгляд справи на 04.01.2018 о 10:00 год. Позивачу направлено повідомлення про розгляд справи від 22.12.2017 № 15-30/02/7541/2017 рекомендованим листом (а.с. 62-64), а також повідомлено позивача телефонограмою, про що на копії повідомлення зроблена відповідна позначка, засвідчена підписом провідного спеціаліста ОСОБА_3 (а.с. 62). На розгляд справи позивач не з'явився.

04.01.2018 відповідач виніс постанову № 3/СМ 275 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами в розмірі 32 000 грн (а.с. 39-40), яка листом від 05.01.2018 № 15-28/02/173/2018 (а.с. 38) була направлена позивачу.

04.01.2018 позивач направив керівнику Управління Держпраці у Сумській області скаргу на неправомірність висновків головного державного інспектора Управління Держпраці у Сумській області Лисенко В.М., викладених в акті перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 19.12.2017 № СМ 275 та скасування припису від 12.12.2017 № 294 (а.с. 67)

Листом від 08.02.2018 № 133/15/27/02/2018/797 (а.с. 68) начальник Управління Держпраці у Сумській області надав відповідь на скаргу позивача та зазначив, що головний державний інспектор Лисенко В.М. винесла припис в межах чинного законодавства, а тому підстави для його скасування відсутні.

22.02.2018 позивач звернувся до голови Державної служби України з питань праці з повторною скаргою на дії відповідача (а.с. 42).

Листом від 27.03.2018 № 2371/3/4.3-ДП-18 (а.с. 136-137) заступник голови Державної служба України з питань праці надав відповідь на скаргу позивача та зазначив, що порушення порядку винесення припису при наявності факту порушення законодавства про працю, виявленого в ході проведення інспекційного відвідування, не може бути підставою для скасування припису.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до досліджених під час судового розгляду справи доказів та наданих сторонами пояснень у відповідача були достатні підстави для притягнення позивача до відповідальності за порушення законодавства про працю.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 (далі - Положення) Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Пунктом 7 Положення визначено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Згідно з п. 1 Положення про Управління Держпраці у Сумській області, затвердженого наказом Держпраці від 04.02.2016 № 8, Управління Держпраці у Сумській області є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України від 05.04.2007 № 877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - Закон № 877-V ).

Згідно з ч. 4 ст. 2 Закону № 877-V заходи контролю здійснюються, зокрема органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

З урахуванням ч. 5 ст. ст. 2 Закону № 877-V органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов'язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Частиною 1 ст. 259 КЗпП України визначено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295 "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Інспекційні відвідування проводяться, зокрема за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту (пп. 3 п. 5 Порядку № 295).

Про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі (п. 8 Порядку № 295).

Під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред'явити об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення (п. 9 Порядку № 295).

Відповідно до п. 14 Порядку № 295 під час проведення інспекційного відвідування об'єкт відвідування має право, зокрема: 1) перевіряти в інспектора праці наявність службового посвідчення; 2) не допускати до проведення інспекційного відвідування у разі: відсутності службового посвідчення; якщо на офіційному веб-сайті Держпраці відсутні рішення Мінсоцполітики про форми службового посвідчення інспектора праці, акта, довідки, припису, вимоги, перелік питань, що підлягають інспектуванню; якщо строк проведення інспекційного відвідування перевищує строки, визначені пунктом 10 цього Порядку; 3) подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження про усунення порушень до акта або припису.

За результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення (п. 19 Порядку № 295).

Відповідно до п. 20 Порядку № 295 акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в об'єкта відвідування.

Згідно з п. 21 Порядку № 295, якщо об'єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід'ємною частиною. Зауваження можуть бути подані об'єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дати підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження. .

Припис вноситься об'єкту відвідування не пізніше, ніж протягом наступного робочого дня після підписання акта (відмови від підписання), а в разі наявності зауважень - наступного дня після їх розгляду (п. 24 Порядку № 295).

Відповідно до п. 26 Порядку № 295 у разі відмови керівника чи уповноваженого представника об'єкта відвідування від підписання або за неможливості особистого вручення акта і припису акт та припис складаються у трьох примірниках. Два примірники акта і припису не пізніше ніж протягом наступного робочого дня надсилаються об'єкту відвідування рекомендованим листом з описом документів у ньому та з повідомленням про вручення. На примірнику акта та припису, що залишаються в інспектора праці, зазначаються реквізити поштового повідомлення, яке долучається до матеріалів інспекційного відвідування та невиїзного інспектування.

Судовим розглядом встановлено, що в приміщенні Управління Держпраці у Сумській області складені одночасно акт від 12.12.2017 № СМ 275 та припис від 12.12.2017 № 294 без відповідного ознайомлення керівника ТОВ "КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ДОМКОМ СУМИ", а тому інспектор праці виніс припис з порушенням вимог пунктів 20, 24 Порядку № 295.

Одночасно, як вірно зазначено судом першої інстанції, порушення порядку винесення припису при наявності факту порушення законодавства про працю, виявленого в ході проведення інспекційного відвідування, не може бути підставою для скасування постанови про накладення штрафу.

Суд враховує висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 23.01.2018 року у справі №2а/2570/6273/2011, за яким процедурні порушення під час призначення та/або проведення перевірки контролюючим органом не повинні сприйматися як безумовне свідчення протиправності рішень, прийнятих за результатами відповідної перевірки.

Щодо виявленого відповідачем у ході проведення інспекційного відвідування порушення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 КЗпП України та ч. 1 ст. 3 Закону України від 24.03.1995 № 108/95-ВР "Про оплату праці" мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці.

Підставою прийняття оскаржуваної постанови є висновок Управління Держпраці у Сумській області, що позивач допустив порушення ч. 1 ст. 95 КЗпП України та ч. 1 ст. 3 Закону України "Про оплату праці", а саме: у липні 2017 року недотримався мінімального розміру заробітної плати у погодинному розмірі.

Статтею 8 Закону України від 21.12.2016 № 1801-VIII "Про Державний бюджет України на 2017 рік" установлено в 2017 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 3200 гривень; у погодинному розмірі: з 1 січня - 19,34 гривні.

Як вбачається з копії штатного розпису станом на 11.07.2017, затвердженого наказом ТОВ "КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ДОМКОМ СУМИ" від 10.07.2017 № 46 (а.с. 78), для посади "сторож" запроваджено погодинну оплату праці, а саме: 14,90 грн.

Із табеля обліку робочого часу за липень 2017 року (а.с. 80) вбачається, що сторож ОСОБА_5 у липні відпрацював 150 год., у тому числі 80 год. - нічних.

Згідно з копією розрахункової відомості ТОВ "КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ДОМКОМ СУМИ" за липень 2017 року (а.с. 87-88) працівникам здійснюється доплата до законодавчо встановленого розміру мінімальної заробітної плати. Сторожу ОСОБА_5 всього нараховано за липень 2017 року 3095,62 грн, у тому числі 238,40 грн - доплата за нічні години.

Заробітна плата охоронцям нараховується наступним чином: фактично відпрацьовані години за місяць перемножуються на погодинну тарифну ставку, встановлену для працівників в штатному розписі, додаються інші складові заробітної плати, за винятком доплати за нічні години, та здійснюється доплата до розміру мінімальної заробітної плати.

Заробітна плата сторожа ОСОБА_5 з усіма складовими та з доплатою до мінімального розміру (не враховуючи доплати за нічний час в сумі 238,40 грн) становить 2857,22 грн, що не забезпечує мінімальну оплату праці в погодинному розмірі: 150 год. х 19,34 грн = 2 901 грн.

Документи, що підтверджують донарахування та виплату вказаних коштів у ході інспекційного відвідування надано не було.

Допитаний судом першої інстанції в якості свідка ОСОБА_4 пояснив, що на даний час працює на посаді директора підприємства ТОВ "КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ДОМКОМ СУМИ", йому нічого не відомо про оплату праці ОСОБА_5 оскільки на той час він не працював на підприємстві.

Аналогічні пояснення свідку ОСОБА_4 надала в судовому засіданні свідок ОСОБА_6, яка пояснила, що працює на посаді бухгалтера ТОВ "КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ДОМКОМ СУМИ" після подій, що мали місце в липні 2017 року, вона надавала розрахунки заробітної плати ОСОБА_5 виходячи із свого бачення вимог законодавства про оплату праці, документи бухгалтерського обліку вона при складанні довідки не перевіряла, як саме нараховувалася зарплата цього працівника вона не знає оскільки на той час на підприємстві не працювала і тоді був інший бухгалтер.

Таким чином, висновок суду першої інстанції щодо недотримання позивачем встановлених законодавством України державних соціальних гарантій щодо нарахування заробітної плати вищевказаному працівнику в належному розмірі є обґрунтованим.

Пунктом 2.1. Положення про систему та умови оплати праці працівників ТОВ "КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ ДОМКОМ СУМИ", затвердженого наказом від 03.01.2017 № 1/1 (а.с. 75-76), передбачено, що з урахуванням специфіки, змісту і напрямків господарської діяльності підприємства застосовуються наступні форми оплати праці: погодинна, погодинно-преміальна, відрядна, відрядно-преміальна.

Доводи апеляційної скарги з посиланням на наказ від 3/1 від 06.01.2017, яким внесено зміни до Положення про оплату праці і змінено погодинну (почасово-преміальну) оплату праці на місячні оклади (місячні тарифні ставки), та твердження скаржника щодо встановлення сторожу ОСОБА_5 підсумованого обліку робочого часу є безпідставними, оскільки на підтвердження цього жодні документи інспектору праці надані не були.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Відповідно до абз. 4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

Механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених ч. 2 ст. 265 КЗпП України та частинами 2, 7 ст. 53 Закону України "Про зайнятість населення", визначає Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 (далі - Порядок № 509).

Відповідно до пунктів 2, 3, 4, 6 Порядку № 509 штрафи накладаються начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу (п. 2). Уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (п. 3). Справа розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд (п. 4). Про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб'єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п'ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника (п. 6).

Пунктом 7 Порядку № 509 встановлено, що справа розглядається за участю представника суб'єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Згідно з п. 8 Порядку № 509 розгляд справи розпочинається з представлення уповноваженої посадової особи, яка її розглядає. Зазначена особа роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Під час розгляду справи заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішується питання щодо задоволення клопотання. За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, приймає відповідне рішення.

Відповідно до п. 27 Порядку № 295 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об'єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Таким чином, висновок суду першої інстанції щодо недотримання позивачем встановлених Законодавством України державних соціальних гарантій щодо нарахування заробітної плати вищевказаному працівнику в належному розмірі є обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги про допущені порушення відповідачем під час здійснення інспекційного відвідування та складання документів щодо притягнення до відповідальності жодним чином не спростовують встановленого факту порушення підприємством позивача вимог діючого законодавства.

Стосовно інших посилань апеляційної скарги, то колегія суддів критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Між тим, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Домком Суми" - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.10.2018 по справі № 1840/2546/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.В. Катунов
Судді Г.Є. Бершов І.М. Ральченко
Постанова складена в повному обсязі 04.03.19.