Справа № 127/17811/14-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

05 березня 2019 року

м. Київ

справа №127/17811/14-а

адміністративне провадження №К/9901/43159/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мороз Л.Л.,

суддів: Гімона М.М., Стародуба О.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у касаційній інстанції адміністративну справу № 127/17811/14-а

за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці (далі - управління ПФУ) про визнання дій протиправними та перерахунок пенсії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою управління ПФУ

на постанову Вінницького міського суду Вінницької області, ухвалену у складі головуючого судді Сичука М.М. та

ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2017 року, постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді Загороднюка А.Г., суддів Полотняка Ю.П., Драчук Т.О., -

ВСТАНОВИВ:

15 серпня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд:

- визнати протиправними дії управління ПФУ по перерахунку пенсії ОСОБА_2, викладені в листі від 24 січня 2014 року № 202/Д-2;

- зобов'язати управління ПФУ здійснити перерахунок пенсії з 12 липня 2011 року без застосування обмежень 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, станом на 01 лютого 2008 року рівня заробітної плати, з якої перераховується пенсія;

- зобов'язати управління ПФУ здійснити перерахунок виходячи із розміру прожиткового мінімуму на 2014 рік для осіб, які втратили працездатність;

- зобов'язати управління ПФУ здійснити виплату недоплаченої різниці пенсії з 12 липня 2011 року;

- зобов'язати управління ПФУ здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 виходячи із вимог постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» (далі - постанова № 865), застосувавши при цьому показники соціальних стандартів 2014 року.

Позов ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що постановою Замостянського районного суду м. Вінниці від 20 березня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2012 року, його позов задоволено. Визнано протиправною відмову управління ПФУ щодо перерахунку пенсії ОСОБА_2; зобов'язано управління ПФУ здійснити ОСОБА_2 перерахунок пенсії з 12 липня 2011 року, включивши до складових заробітної плати суму матеріальних допомог на оздоровлення та вирішення соціально - побутових питань, а також інші виплати. Однак управління ПФУ на виконання рішення суду про перерахунок пенсії вдалося до неправомірного зменшення розміру пенсії, а саме неправомірно застосовано обмеження 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб станом на 01 лютого 2008 року, до рівня зарплати, з якої перераховується пенсія. Позивач, посилаючись на постанову № 865 вказує на те, що в даному випадку застосуванню підлягають соціальні стандарти 2014 року, оскільки його пенсія перераховувалась у 2014 році.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18 серпня 2014 року позов в частині вимог до 15 лютого 2014 року залишено без розгляду.

Вінницький міський суд Вінницької області постановою від 10 жовтня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2017 року, задовольнив позовні вимоги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, керувався тим, що право позивача на перерахунок пенсії без обмеження розміру, виходячи з соціальних стандартів на момент перерахунку, є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов'язань. При цьому слід врахувати, що процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом та механізмом їх проведення.

27 лютого 2017 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга управління ПФУ, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 10 жовтня 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2017 року, ухвалити нове рішення - про відмову у задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга мотивна тим, що станом на час останнього перерахунку державним службовцям - 01 лютого 2008 року була чинною стаття 19 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до частини четвертої якої страхові внески нараховуються на суми, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, оподатковуваного доходу (прибутку), загального оподатковуваного доходу, що дорівнюють п'ятнадцяти розмірам прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Тому станом на 01 лютого 2008 року - останнього перерахунку державним службовцям управлінням визначено розмір заробітної плати з урахуванням обмежень 15 прожиткових мінімумів, та відповідно з цієї суми обраховано розмір пенсії ОСОБА_2

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 28 лютого 2017 року відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребував матеріали справи.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено в новій редакції.

Пунктом 4 частини першої розділу VII Перехідних положень КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (частини третя статті 3 КАС України).

Верховний Суд, переглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами судові рішення в межах доводів та вимог касаційних скарг, дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Суди встановили, що позивач з 01 серпня 2007 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Вінниці та отримує пенсію відповідно до Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу» (далі - Закон № 3723-XII).

Постановою Замостянського районного суду м. Вінниці від 20 березня 2012 року у справі № 206/300/2012, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2013 року, у справі за позовом ОСОБА_2, суд зобов'язав управління ПФУ здійснити позивачу перерахунок пенсії з 12 липня 2011 року, включивши до складових заробітної плати суму матеріальних допомог на оздоровлення та вирішення соціально - побутових питань, а також інші виплати.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 18 липня 2014 року у справі № 127/11390/14-а, залишеною без змін ухвалами Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2014 року та Вищого адміністративного суду України від 18 травня 2016 року, позов ОСОБА_2 задоволено: визнано протиправними дії управління ПФУ щодо перерахунку пенсії ОСОБА_2 згідно постанови Замостянського районного суду м. Вінниці від 20 березня 2012 року, у справі № 206/300/2012 виходячи з 80% від суми заробітку; зобов'язано управління ПФУ здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу згідно постанови Замостянського райсуду м. Вінниці від 20 березня 2012 року, виходячи з 90% заробітної плати, виплатити недоплачену суму.

Як вбачається з відповіді управління ПФУ від 24 січня 2014 року № 202/Д-2, згідно постанови Замостянського районного суду м. Вінниці від 20 березня 2012 року та ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2013 року у справі № 206/300/2012 позивачу здійснено перерахунок пенсії з 12 липня 2011 року, виходячи з 80 % суми заробітної плати згідно з статтею 37 Закону № 3723-XII з урахуванням змін, внесених Законом України від 08 липня 2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон № 3668-VI)

Також відповідач зазначив, що Законом № 3668-VI не передбачено збереження для раніше призначених пенсій попереднього механізму обчислення пенсій.

Вказані обставини слугували підставою для звернення позивача з адміністративним позовом до суду.

Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті на час призначення та перерахунку пенсії позивачу визначались Законом № 3723-XII.

Так, статтею 37 Закону № 3723-XII урегульовано пенсійне забезпечення державних службовців.

Відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII (у редакції, на час перерахунку пенсії позивачу), визначення заробітної плати для обчислення пенсій державним службовцям здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно статті 37-1 Закону № 3723-XII (у редакції, на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії), у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Так, за правилами пункту 4 постанови КМУ № 865 у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом № 3723-ХІІ, визначається в такому порядку:

1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку;

2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням ПФУ за погодженням з Мінсоцполітики (пункт 5 постанови КМУ № 865).

У всіх випадках призначення (перерахунку) пенсій заробіток для обчислення пенсії не може перевищувати сум заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, на момент призначення (перерахунку) пенсій (пункт 6 постанови № 865).

З 01 січня 2008 року за правилами частини четвертої статті 19 Закону № 1058-IV максимальна величина фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, з яких відповідно до законів України справляються страхові внески, також дорівнює п'ятнадцяти розмірам прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Такий прожитковий мінімум станом на 01 лютого 2008 року складав 633 грн (стаття 58 Закону України від 28 грудня 2007 року № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

01 січня 2011 року набрав чинності Закон України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI), відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 якого, максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - це максимальна сума доходу застрахованої особи, що дорівнює сімнадцяти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, на яку нараховується єдиний внесок.

Відповідно до положень Закону України від 16 січня 2014 року № 719-VII, «Про Державний бюджет України на 2014 рік», з урахуванням змін, внесених Законом України від 27 березня 2014 року № 1165-VII «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1218 гривень.

Отже, максимальний розмір заробітної плати, з якої сплачувались страхові внески, а після набрання чинності Закон № 2464-VI сплачується єдиний страховий внесок, станом на 01 лютого 2008 року становив 9495 грн (633х15), а у 2014 році - 20706 грн (1218 х 17).

Таким чином, за загальним правилом підставою для перерахунку пенсії державного службовця, на час спірних відносин, було визначено підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

Водночас, перерахунок раніше призначеної пенсії проводиться й у разі неправильного визначення заробітку для обчислення пенсійних виплат при її призначенні. Тобто, у такому випадку перерахунок здійснюється саме щодо показника заробітної плати, з якого повинна була обрахована пенсія при її призначенні.

При цьому такі підстави для перерахунку пенсії різні за змістом та механізмом їх проведення.

Разом з цим, задовольняючи позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу виходячи із розміру прожиткового мінімуму на 2014 рік для осіб, які втратили працездатність, відповідно до вимог постанови № 865, застосувавши при цьому показники соціальних стандартів 2014 року, суди взагалі не перевірили обґрунтованість позовних вимог в цій частині, не надали оцінки обставинам, з якими законодавець пов'язує підстави та право на такий перерахунок пенсії із застосуванням, як просить позивач, показника соціальних стандартів 2014 року (20 706 гривень). А також, те, чи дотримано порядок звернення за відповідним перерахунком, якщо така підстава, в розумінні положень статті 37-1 Закону № 3723-XII, виникла у 2014 році.

При цьому, колегія суддів зазначає, що дії відповідача по перерахунку пенсії позивачу вже були не однократним предметом розгляду у судах. Зокрема у справі № 127/11390/14-а, рішення в якій набрали законної сили, суди вказали на те, що внесені Законом № 3668-VІ зміни до статті 37 Закону № 3723-XII щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії державним службовцям у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом та механізмом їх проведення.

Водночас, суд апеляційної інстанції, у справі, яка розглядається вдався до повторного аналізу норм права, які були застосовані у судових рішення, якими вирішувались спірні відносини у справі № 127/11390/14-а, та які не є спірними у цій справі (127/17811/14-а), не надавши при цьому оцінки обґрунтованості позовним вимогам та рішенню суду першої інстанції щодо протиправності, станом на 01 лютого 2008 року, обмежень відповідачем максимальною величною суми заробітної плати, на яку нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, як вихідний критерій для перерахунку пенсії державному службовцю, оскільки неправильно визначився із змістом позовних вимог та предметом спору.

Колегія суддів зазначає, що позивач фактично не згоден із перерахунком пенсії, зокрема, оскільки, відповідач здійснив його обмеживши розмір окладу, з якого перераховується пенсія, 15 прожитковими мінімумами, а не у зв'язку із обмеженням розміру пенсійної виплати 15 прожитковими мінімумами, як помилково зазначив апеляційний суд.

До того ж, судами не встановлено, підстави перерахунку з 01 лютого 2008 року пенсії, призначеної позивачу з 01 серпня 2007 року, показник заробітної плати року якого, став вихідним критерієм для перерахунку пенсії позивачу згідно рішення суду у справі № 206/300/2012, та з діями по проведенню якого, не згоден позивач у цій справі.

За змістом частин першої та другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права та не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що без установлення зазначених обставин на підставі належних та допустимих доказів та без надання їм належної правової оцінки, суди дійшли передчасних висновків та прийняли рішення, які не відповідають вимогам щодо їх законності і обґрунтованості.

Відповідно до частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема, суд не дослідив зібрані у справі докази.

Отже суди попередніх інстанцій допустили порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, оскільки встановили їх без дослідження належних доказів, що у відповідності до пункту 3 частини другої статті 353 КАС України є підставою для скасування судових рішень і направлення справи на новий судовий розгляд.

Під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги викладене в цій постанові і встановити зазначені в ній обставини, що стосуються обсягу та змісту спірних правовідносин і охоплюються предметом доказування, дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам та постановити рішення відповідно до вимог 242 КАС України.

Керуючись пунктом 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень, статтями 242, 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -.

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці задовольнити частково.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 10 жовтня 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2017 року скасувати, а справу № 127/17811/14-а направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

М.М. Гімон

О.П. Стародуб ,

Судді Верховного Суду