Справа № 823/1671/18
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/1671/18 Суддя (судді) першої інстанції: В.В. Гаращенко
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Губської О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2018 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції № 171 від 08.02.2018 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді: обмеження раніше накладеним на неї дисциплінарним стягненням, а саме звільнення з займаної посади.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 07.09.2017 по 22.09.2017 перебувала у додатковій оплачуваній відпустці на період складання атестації у вищих державних навчальних закладах, тривалістю 16 діб на підставі другого, виправленого, рапорту від 22.08.2017. Керівництво в особі начальника УПП в м. Черкаси усно підтвердило, що начальник ДПП погодив даний рапорт.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 25 січня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернулась до суду із апеляційною скаргою та посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25 січня 2019 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги, що службове розслідування відбувалось з численними порушеннями, а накладення дисциплінарного стягнення - за відсутності доказів скоєння нею дисциплінарного проступку. Не було застосовано судом при розгляді справи і Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Звертала увагу суду, що у довідці виклику на сесію зазначено дату "07 вересня 2017" року, отже, саме із вказаної дати повинна була розпочатись її відпустка та саме ця дата повинна була бути зазначеною у наказі про надання їй відпустки. Водночас, оскільки з цим наказом її не було ознайомлено до початку відпустки, а у довідці виклику дату вибуття її на навчання посадовою особою відповідача було вказано саме 07 вересня 2019 року, то вона не знала, що відпустку їй надано з 09 вересня 2017 року, а не 07 вересня 2017 року.

Вказує, що судом не було враховано тієї обставини, що в процедурі реалізації відповідачем надання відпусток на навчання відсутній чіткий механізм ознайомлення із відповідними наказами. Не було також враховано і її доводів та доказів, які підтверджують, що саме внаслідок помилки відповідача та його бездіяльності у доведенні до її відома наказу про відпустку її було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за прогул.

Крім того, апелянт стверджує, що судом не було надано правової оцінки порядку організації направлення працівників поліції на навчання до НЗ НП, визначеному у Положенні про організацію післядипломної освіти працівників Національної поліції.

З огляду на зазначене, апелянт стверджує, що оскільки з 07 вересня вона перебувала на навчанні та вважала, що відповідачем їй надано відпустку на відповідний період, а саме з 07 по 22 вересня 2017 року, тому нею не було допущено неналежного виконання своїх обов`язків. При цьому, апелянт наголошує, що вона діяла згідно ситуації та доведення до неї інформації про навчальну відпустку відділом кадрів, шляхом поставлення в довідці виклику печатки та підпису про її вибуття.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається також на практику Європейського суду, рішення Конституційного суду України, а також рішення Верховного Суду в яких містяться посилання на рішення Європейського суду з прав людини.

За наведених обставин, апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам законодавства, у звязку з чим підлягає скасуванню.

Щодо зауваження порушеного права на освіту, на яке Апелянт звертає увагу з посиланням на рішення Європейського суду з прав людини, то дане право Відповідачем порушено не було, а можливість взяти участь в екзаменаційні сесії була надана у порядку передбаченому законодавством у відповідності до документів наданих Апелянтом на реалізацію вищезазначеного права.

Відповідачем було подано відзив на апеляційну скаргу, у якому останній зазначає, що не погоджується з доводами апелянта викладеними в обґрунтування доводів апеляційної скарги.

Так, у вказаному відзиві відповідач зазначає, що в рапорті ОСОБА_1 від 22.08.2018 р. про надання додаткової оплачуваної відпустки заначено дати з 09.07.2017 по 22.09.2017 тривалістю 14 діб, інших рапортів від позивача щодо надання додаткової оплачуваної відпустки в період з 07.09.2017 по 22.09.2017 до управління не надходило, що підтверджується журналом обліку вихідних та внутрішніх документів Управління.

Окрім того, відповідач звертає увагу суду, що під час проведення службового розслідування ОСОБА_1 зазначала про те, що 07.09.2017 вона відвідувала медичний заклад у зв`язку з поганим самопочуттям, проте у подальшому надіслала на адресу Управління медичну довідку з якої вбачається, що безпосередньо позвач за медичною допомогою у цей день не зверталась, а отже дані обставини не звільняють її від обов`язку прибути на службу.
Водночас, на даний час позивач стверджує, що була відсутня на службі в ніч з 07.09.2017 р. на 08.09.2017 р., оскільки перебувала в м. Києві на екзаменаційні сесії.

Отже, наведені обставини у сукупності вказують про неузгодженість свідчень наданих ОСОБА_1 , про що і було зазначено судом в оскаржуваному рішенні.

Щодо зауваження порушеного права на освіту, на яке апелянт звертає увагу з посиланням на рішення Європейського суду з прав людини, то дане право на відповідач вважає порушено ним не було, а можливість взяти участь в екзаменаційні сесії була надана у порядку передбаченому законодавством у відповідності до документів наданих ОСОБА_1 на реалізацію вищезазначеного права.

На підставі викладеного, відповідач зазначає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права у той час як зауваження апелянта не спростовують вірних висновків суду першої інстанції. Таким чином, відповідач вважає, що підстави для скасування оскаржуваного рішення суду відсутні.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Згідно з ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи наказом Департаменту патрульної поліції (далі ДПП) № 56 о/с від 24.03.2018 ОСОБА_1 з 01.03.2016 призначена на службу в поліції та перебувала на посаді інспектора роти № 3 батальйону управління патрульної поліції в м. Черкаси, у званні рядового поліції.

08.07.2016 наказом ДПП № 183 о/с позивач призначена на посаду командира роти № 3 батальйону управління патрульної поліції в м. Черкаси з 08.07.2016.

У подальшому, наказом ДПП від 06.09.2017 за № 351 о/с, ОСОБА_1 призначена з 23.09.2017 на посаду інспектора роти №1 батальйону управління, із звільненням з посади командира роти № 3.

Наказом Департаменту патрульної поліції Про призначення та проведення службового розслідування від 02.11.2017 за № 5445 було призначено службове розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни командиром роти № 3 батальйону управління патрульної поліції в м. Черкаси ДПП (далі - УПП в м. Черкаси ДПП) лейтенантом поліції ОСОБА_1 .

За результатами проведеного службового розслідування складено висновок службового розслідування від 02.01.2018.

Зі змісту вказаного висновку службового розслідування судом встановлено, що 11.09.2017 перевіряючи розстановку нарядів роти №3 батальйону УПП в Черкаській області ДПП з 20 год. 00 хв. 07.09.2018 по 08 год. 00 хв. 08.09.2018, яка розроблена відповідно до графіку несення служби особовим складом підрозділів УПП в Черкаській області ДПП на вересень 2018 року, т.в.о. командира батальйону УПП в Черкаській обл. ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2 виявлено невідповідність вказаної інформації відносно командира роти № 3 батальйону УПП в м. Черкаси ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 , яка відповідно до вищевказаної розстановки перебувала на лікарняному.

Під час перевірки встановлено, що дана інформація не відповідає дійсності, оскільки відповідно листа непрацездатності № 291565 лейтенант поліції ОСОБА_1 з 01.09.2017 по 05.09.2017 включно перебувала на лікарняному та 07.09.2017 мала приступити до виконання своїх службових обов`язків, а з 09.09.2017 по 22.09.2017 відповідно до наказу Департаменту патрульної поліції перебувала у відпустці. Тому, за встановленим фактом відсутності командира роти №3 батальйону УПП в Черкаській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 07.09.2017 на службі (роботі) без поважних причин, в присутності т.в.о. командира батальйону УПП в Черкаській обл. ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 , т.в.о. заступника начальника Управління - начальника відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Черкаській обл. ДПП лейтенанта поліції Шевчука С.В. та начальника відділу кадрового забезпечення УПП в Черкаській обл. ДПП майора поліції Кудряшової JI.B. складено акт про відсутність на службі співробітника (№ 198вн/41/24/03-2017 від 15.09.2017).

Про факт своєї можливої відсутності з будь-яких причин на службі, лейтенант поліції ОСОБА_1 лейтенанта поліції ОСОБА_2 не повідомляла.

Згідно наданих пояснень старшого інспектора відділу кадрового забезпечення УПП в м. Черкаси ДПП лейтенанта поліції Гладун Т.В., наказом ДПП від 28.08.2017 № 4044 ОСОБА_1 перебувала у додатковій оплачуваній відпустці на період складання атестації у вищих державних навчальних закладах, тривалістю 14 діб, з 09 по 22 вересня 2017 року. Підставою для надання відпустки став рапорт ОСОБА_1 від 22.08.2017 та довідка-виклик Черкаського відділення Навчально-наукового інституту №4 Національної академії внутрішніх справ від 15.08.2017 №46/4/11/-429. У довідці - виклику наявна відривна інформаційна довідка, що підтверджувала факт участі працівника в складанні атестації. При заповненні такої довідки, ОСОБА_3 було допущено технічну помилку, а саме: прописано дату вибуття ОСОБА_1 на навчання з 07 вересня 2017 року замість 09 вересня 2017 року.

Рапорт та довідка-виклик до відділу кадрового забезпечення УПП в Черкаській області ДПП передані наручно колишнім працівником УПП в Черкаській області ДПП Брюшковим Д.В. на підставі довіреності наданої ОСОБА_1 . Після отримання вказаного рапорту жодних виправлень не допущено.

Другий рапорт від 22.08.2017 від ОСОБА_1 про надання відпустки тривалістю 16 діб, з 07 по 22 вересня 2017 року до відділу кадрового забезпечення УПП в Черкаській області ДПП не надходив.

В ході службового розслідування ОСОБА_1 надала рапорт в якому вказала, що нею дійсно 22.11.2017 написано рапорт про надання додаткової оплачуваної відпустки на період складання атестації у вищих державних навчальних закладах, тривалістю 14 діб з 09 по 22 вересня 2017 року. У зв`язку з тим, що довідкою-викликом М46/4/11-429 від 15.08.2017 передбачено термін складання атестації 16 днів як вказано у рапорті нею було допущено технічну помилку та в той же день подано ще один рапорт про надання додаткової оплачуваної відпустки на період складання атестації у вищих державних навчальних закладах, тривалістю 16 діб з 07 по 22 вересня 2017 року.

У висновку вказано, що по факту не виходу в нічну зміну з 20:00 год. 07.09.2017 до 08:00 год. 08.09.2017, відповідно до встановленого графіка несення служби особовим складом роти № 3 батальйону УПП в м. Черкаси ДПП, лейтенант поліції ОСОБА_1 пояснила це тим, що 07.09.2017 відвідувала медичний заклад у зв`язку з поганим самопочуттям в підтвердження цього має наявну довідку. При перевірці даної інформації в довідці, яка отримана 07.09.2017 в ході обстеження в денній поліклініці, встановлено, що довідка виписана не на інспектора ОСОБА_1 про що остання стверджувала, а на її доньку ОСОБА_4 . Крім того, в даній довідці зазначено, що у теперішній час дитина здорова.

За наведених обставин, в ході службового розслідування не було встановлено поважних причин не виходу лейтенанта поліції ОСОБА_1 в нічну зміну з 20:00 год. 07.09.2017 до 08:00 год. 08.09.2017.

Згідно з висновком службового розслідування за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у не виході на службу в нічну зміну з 20:00 год. 07.09.2017 до 08:00 год. 08.09.2017, відповідно до встановленого графіка несення служби особовим складом роти № 3 батальйону УПП в Черкаській обл. ДПП та в порушенні вимог присяги працівника поліції, ст. 12, п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України Про Національну поліцію, п, п. 1, 3, 4, ч. 1 ст. 7 Закону України Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України при винесенні відносно останньої дисциплінарного стягнення інспектору роти №1 батальйону УПП в Черкаській обл. ДПП лейтенанту поліції ОСОБА_1 , відповідно до ч. 13 ст. 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 №3460-ІV та беручи до уваги, що остання є матір`ю двох малолітніх дітей та чоловік є військовослужбовцем, який знаходиться в зоні антитерористичної операції, обмежитись раніше накладеним на неї дисциплінарним стягненням, а саме звільненням з займаної посади.

На підставі висновку службового розслідування наказом ДПП № 171 від 08.02.2018 до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення, яким передбачено обмежитись раніше накладеним на неї дисциплінарним стягненням, а саме звільненням з займаної посади (наказ ДПП від 10.08.2017 № 1258).

Не погоджуючись із вказаним висновком службового розслідування позивач звернулась до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що що позивач подала до УПП рапорт від 22.08.2017 про надання додаткової оплачуваної відпустки на період складання атестації у вищих державних навчальних закладах, тривалістю 14 діб, з 09 по 22 вересня 2017 року. При цьому, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не зверталась до УПП в м. Черкаси з рапортом про надання додаткової оплачуваної відпустки 07.09.2017, а отже, зобов`язана була в цей день з`явитись на робоче місце для виконання службових обов`язків.

Крім того, з огляду на те, що навчальний процес в нічний час не відбувається, суд першої інстанції дійшов висновку, що 07.09.2017 ОСОБА_1 мала відпрацювати в нічну зміну з 20.00 год. по 08.00 год. 08.09.2017.

З огляду на досліджені в ході судового розгляду спору докази, суд дійшов висновку, що позивач за відсутності належних правових підстав свідомо не прибула на роботу 07.09.2017, що вказує на правомірність застосування до неї дисциплінарного стягнення.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Частиною 2 ст. 19 Закону України Про Національну поліцію від 02.07.2015 №580-VIII передбачено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до п. 9 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України Про Національну поліцію від 23 грудня 2015 року №901-VIII до набрання чинності Законом України Про Дисциплінарний статут Національної поліції на поліцейських поширюється дія Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України.

В розумінні ч. 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

За ст. 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Згідно ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-ІV, передбачено, що обов`язком особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх є дотримання законодавства, неухильне виконання вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету.

У відповідності до ч. 1, 4 ст. 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Відповідно до п. 2.1 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 №230 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2013 року за № 541/23073, підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України службової дисципліни.

З наведених норм законодавства вбачається, що порушення службової дисципліни, яке полягає в недотриманні правил внутрішнього трудового розпорядку є дисциплінарним проступком, за який до працівника поліції може бути застосовано дисциплінарне стягнення.

Як було встановлено судом, підставою для застосування до позивача дисциплінарної відповідальності став висновок службового розслідування про вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, що виразився у не виході останньої на службу в нічну зміну з 20:00 год. 07.09.2017 до 08:00 год. 08.09.2017 без поважних на те причин.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі рапорту ОСОБА_1 від 22.08.2017 про надання додаткової оплачуваної відпустки на період складання атестації у вищих державних навчальних закладах, тривалістю 14 діб, з 09 по 22 вересня 2017 року та рапорту начальника УПП в м. Черкаси старшого лейтенанта поліції Кокоби О.М. від 28.08.2017 ДПП НП України було видано наказ № 4044 від 28.08.2017 «Про надання відпусток» по управлінню патрульної поліції в м.Черкаси, відповідно до змісту якого лейтенанту поліції ОСОБА_1 командиру роти № 3 батальону, яка навчається на 6-му курсі Черкаського відділення Навчально-наукового інституту № 4 Національної академії внутрішніх справ, тривалістю 14 діб, з 09 по 22 вересня 2017 року.

Із вказаним наказом позивача не було ознайомлено у зв`язку з тим, що наказ надійшов до УПП в Черкаській області 15 вересня 2017 року за вхідним номером № Н-247, що підтверджується наявною у справі довідкою про надання інформації від 31.07.2018.

У свою чергу, посилання позивача на те, що оскільки її не було ознайомлено з відповідним наказом, то вона вважала, що перебуває у відпустці з 07 вересня 2017 року не приймаються колегією суддів до уваги з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність.

Так, колегією суддів встановлено, що наказ № 4044 від 28.08.2017 про надання відпустки ОСОБА_1 був прийнятий на підставі рапорту позивача та у повній відповідності до останнього.

Жодних доказів на підтвердження надання відповідачу іншого рапорту із зазначенням іншого періоду відпустки позивачем суду не надано.

Згідно з даними журналу обліку вихідних та внутрішніх документів УПП в м. Черкаси відомості про подання ОСОБА_1 додаткового рапорту від 22.08.2018 також відсутні.

Крім того, позивачем жодним чином не спростованого того факту, що у телефонному режимі посадовою особою відповідача ОСОБА_1 було повідомлено, що відповідно до наказу ДПП від 28.08.2017 № 4044 вона відбуває у додаткову оплачувану відпустку на період складання атестації у вищих державних навчальних закладах з 09 по 22 вересня 2017 року.

У свою чергу, колегія суддів зазначає, що необізнаність працівника про факт надання йому роботодавцем відпустки у зв`язку з навчанням у певний період шляхом прийняття відповідного розпорядчого документу не дає права працівнику не виходити на роботу.

Разом з цим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що сам по собі виклик на навчання не дозволяє позивачу бути відсутньою на робочому місці та повинно бути належним чином оформлено розпорядчим актом УПП в м. Черкаси на підставі попередньо поданого рапорту.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на неврахування судом першої інстанції вимог Положення про організацію післядипломної освіти працівників Національної поліції, затвердженого наказом МВС України 24.12.2015 за № 1625, оскільки вказаним порядком врегульовано організаційно-правові засади організації післядипломної освіти працівників Національної поліції України. При цьому, відповідно до приписів вказаного Положення післядипломна освіта здійснюється за державним замовленням у межах виділених бюджетних коштів на фінансування цього виду освітньої діяльності. Видами післядипломної освіти є спеціалізація, перепідготовка, підвищення кваліфікації та стажування.

Працівники Національної поліції, що здобувають післядипломну освіту відповідно цього Положення в обов`язковому порядку зобов`язані мати при собі направлення та документ про відрядження.

У свою чергу, колегією суддів встановлено, що позивач навчалась у вказаний період на 6-му курсі Черкаського відділення Навчально-наукового інституту № 4 Національної академії внутрішніх справ та була викликана на атестацію для здобуття освітньо-кваліфікаційного рівня спеціаліста за спеціальністю «Право». Жодних доказів на підтвердження того, що позивач здобувала саме післядипломну освіту, що врегульована зазначеним Порядком, останньою суду не надано.

У свою чергу, як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з наявних у справі доказів, 07 вересня 2017 позивач разом з донькою ОСОБА_4 відвідували дитячу поліклініку у м. Черкасах, та в довідці, яка зареєстрована в УПП в м. Черкаси за № 1 вн/41/24-201 від 02.01.2018 зазначено, що ОСОБА_4 - здорова.

Тобто, наведений факт спростовує доводи апелянта, що саме з 07 вересня 2017 року вона перебувала у відпустці у зв`язку з навчанням, а тому з поважних причин не вийшла в нічну зміну з 20:00 год. 07.09.2017 до 08:00 год. 08.09.2017, відповідно до встановленого графіка несення служби особовим складом роти № 3 батальйону УПП в м. Черкаси ДПП.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивач за відсутності належних правових підстав свідомо не прибула на роботу 07.09.2017, що вказує на правомірність застосування до неї дисциплінарного стягнення.

При цьому, посилання апелянта на чисельну судову практику не приймається судом до уваги, оскільки відповідно до приписів статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями частини 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Колегією суддів під час розгляду справи не встановлено порушень відповідачем вимог чинного законодавства.

Відповідно до вимог частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який відповідачем в даному випадку виконаний.

Враховуючи принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості, суд зазначає, що обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем не звільняє позивача від обов`язку доказування протилежного.

Разом з цим, позивачем не надано належних та допустимих доказів які б свідчили про протиправні дії суб`єкта владних повноважень або протиправність прийнятих ним рішень. Не встановлено судом відповідних обставині в ході розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст.243-245, 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328-329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2018 залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді О.О. Беспалов
О.А. Губська