Справа № 826/11438/18
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2019-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Ганечко О.М. Кузьмишиної О.М. Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК" Куліша Віктора Миколайовича на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_6 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК" Куліша Віктора Миколайовича, третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Актабанк» Куліша Віктора Миколайовича, третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просив суд:

1) зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Актабанк» включити дані ОСОБА_6 до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «АктаБанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором про комплексне обслуговування карткового рахунку і банківської платіжної картки № 145610 від 06.04.2012 та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16.06.2015 за № 958;

2) зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АктаБанк» при включенні даних про ОСОБА_6 до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «АктаБанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором про комплексне обслуговування карткового рахунку і банківської платіжної картки № 145610 від 06.04.2012 та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16.06.2015 за №958 зазначити розмір суми на відшкодування коштів в розмірі 196 038,49 грн.;

3) включення даних про ОСОБА_6 до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «АктаБанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором про комплексне обслуговування карткового рахунку і банківської платіжної картки № 145610 від 06.04.2012 та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16.06.2015 за № 958 вважати включеними з 27.03.2018;

4) зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АктаБанк» надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно збільшення кількості вкладників за рахунок ОСОБА_6, яким необхідно здійснити виплати відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «АктаБанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 грудня 2018 року позов задоволено частково.

Зобов'язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АктаБанк» включити дані про ОСОБА_6 до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві «АктаБанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором про комплексне обслуговування карткового рахунку і банківської платіжної картки № 145610 від 06.04.2012 та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16.06.2015 за № 958, зазначивши суму на відшкодування коштів у розмірі 196 038,49 грн.

Зобов'язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АктаБанк» надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно збільшення кількості вкладників за рахунок ОСОБА_6, яким необхідно здійснити виплати відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві «АктаБанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Актабанк» Куліш Віктор Миколайович звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт зазначає, що згідно Постанови НБУ №468/БТ від 07.08.2014 ПАТ «Актабанк» віднесено до категорії проблемних, тому з 25.07.2014 вкладники Банку позбавлені можливості у повному обсязі отримати грошові кошти, що обліковуються на рахунках, відкритих у ПАТ «Актабанк» через проблемність та поганий фінансовий стан.

Відтак, наслідком перерахування коштів з рахунку юридичної особи на рахунок фізичних осіб 06.08.2014 р. та 07.08.2014 р. стало неправомірне збільшення суми відшкодування від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на суму 377 399 грн 88 коп.

Вказане свідчить про те, що єдиною метою перерахування коштів від 06.08.2014 та 07.08.2014 р. є отримання гарантованої державою сум відшкодування.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 06 квітня 2014 року між ОСОБА_7 та Публічним акціонерним товариством «АктаБанк» укладено договір про комплексне обслуговування карткового рахунку та банківської платіжної картки № 145610 (а.с. 17-21).

06 серпня 2014 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Істок Плюс» перераховано на рахунок позивача кошти в розмірі 170 000 грн., 07.08.2014 - 20 000 грн., призначення платежу «надання фінансової допомоги».

У той же час, рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.09.2014 у справі № 200/15480/14ц за позовом ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства «АктаБанк» про розірвання договору та стягнення депозиту позовні вимоги задоволено, розірвано договір про комплексне обслуговування карткового рахунку та банківської платіжної картки №145610 від 06.04.2012, укладеного між ОСОБА_7 та Публічним акціонерним товариством «АктаБанк», зобов'язано Публічне акціонерне товариство «АктаБанк» виплатити ОСОБА_7 через касу банку залишок коштів по картковому рахунку НОМЕР_1 в сумі 197 528 грн 49 коп. та стягнуто з Публічного акціонерного товариства «АктаБанк» на користь ОСОБА_7 3% річних за період з 12.08.2014 по 01.09.2014 в сумі 340 грн 94 коп. (а.с. 24-26).

Вказаним рішенням встановлено, що станом на 18.08.2014 на рахунку НОМЕР_1 наявні кошти в розмірі 197 737 грн 33 коп.

08 серпня 2014 року ОСОБА_7 подано заяву Публічному акціонерному товариству «АктаБанк» про закриття карткового рахунку та виплату залишку коштів через касу банку, проте станом на 29.09.2014 ОСОБА_7 відповіді не надано, кошти з рахунку не виплачено, договір не розірваний.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.06.2015 № 958 (спадкова справа № 9/2015), права на грошовий вклад з належними відсотками, нарахуваннями, компенсаціями та індексаціями, що зберігався у Публічному акціонерному товаристві «АктаБанк» на картковому рахунку фізичної особи НОМЕР_1 по договору про комплексне обслуговування карткового рахунку та банківської платіжної карти від 06.04.2012 № 145610, залишок якого у сумі 196 038 грн 49 коп. перерахований на рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 30.04.2015, успадкував син ОСОБА_7 - ОСОБА_6 (а.с. 27).

Разом з тим, на підставі постанови Правління Національного банку України від 16.09.2014 № 576 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «АктаБанк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 16.09.2014 прийнято рішення № 90 про запровадження в Банку з 17.09.2014 тимчасової адміністрації.

15 грудня 2014 року рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за № 144 тимчасову адміністрацію в ПАТ «АктаБанк» продовжено на один місяць.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 15.01.2015 №19 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «АктаБанк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 16.01.2015 № 6 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «АктаБанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку».

23 грудня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 237 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «АктаБанк» до 15.01.2018 включно.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 31.05.2017 № 2217 повноваження ліквідатора ПАТ «АктаБанк» з 07.06.2017 делеговано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Кулішу Віктору Миколайовичу.

26 березня 2018 року позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з індивідуальним зверненням про внесення його до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

До заяви позивачем додано: копії паспорту громадянина України ОСОБА_6, витяг з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_6 № 8025-, копію довідки про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків, нотаріально засвідчену копію свідоцтва про право на спадщину за законом, копію листа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 15.03.2018 № 02-036-5488/18 (а.с. 28).

За результатами розгляду звернення позивача, Уповноважена особа Фонду на ліквідацію ПАТ «АктаБанк» повідомила позивача листом від 13.04.2018 № 257 про те, що триває перевірка правочинів, укладених за період 17.09.2013 по 17.09.2014, про результати проведення якої буде повідомлено додатково. В листі вказано також про те, що підставою для подання до Фонду додаткової інформації щодо включення ОСОБА_6, як спадкоємця ОСОБА_7 до Переліку вкладників є рішення суду на користь вкладника/спадкоємців вкладника, проте ПАТ «АктаБанк» оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.01.2016 у справі № 200/15480/14-ц (а.с. 31-32).

У подальшому, за результатами проведеної додаткової перевірки групи правочинів (інших договорів), пов'язаних з укладанням договорів банківського вкладу (депозиту) та договорів банківського рахунку (поточних рахунків, в тому числі карткових), здійсненням перерахування коштів між клієнтами в межах ПАТ «АктаБанк» Комісією зроблений висновок про нікчемність правочинів, в тому числі, з перерахування грошових коштів в розмірі 190 000 грн. на рахунок ОСОБА_7 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Істок-Плюс» з тих підстав, що договори банківського вкладу передбачали платіж (розміщення вкладу) і надали окремому вкладнику можливість неправомірно збільшити суму відшкодування від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по своєму вкладу.

Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «АктаБанк» Куліша В.М. від 10.05.2018 № 26 затверджено результати додаткової перевірки щодо виявлення нікчемних правочинів, що містять ознаки, встановлені пунктом 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (а.с. 52).

Листом від 16.05.2018 № 363 Уповноважена особа Фонду на ліквідацію ПАТ «АктаБанк» повідомила позивача про те, що про визнання правочинів з перерахування грошових коштів в розмірі 190 000 грн. на рахунок ОСОБА_7 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Істок-Плюс» нікчемними.

Вказане стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно частини другої ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодувань за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків регулюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року №4452-VI (далі - Закон №4452-VI).

Пунктом 3 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

В силу п. 4 ч.1 ст.2 наведеного Закону, вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Частиною 1 ст.3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом .

Згідно ч.1 ст. 1 та ч.3 ст. 12 Закону, виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду; виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: 1) визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; 2) визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Фонду; 3) визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; призначає працівників, до повноважень яких належить проведення моніторингу стану дотримання банком вимог порядку формування та ведення баз даних про вкладників, проведення банком банківських операцій, у тому числі збір інформації та копій документів, необхідних для підготовки проекту плану врегулювання, забезпечення проведення оцінки активів банку в порядку, встановленому Фондом (у тому числі заборгованості за кредитами перед банком, наявності та вартості забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами, заборгованості за цінними паперами, що є у власності банку, вимог банку до клієнта за списаною безнадійною заборгованістю та наявності і вартості забезпечення виконання зобов'язань за такою заборгованістю тощо); 4) приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами відповідно до цього Закону та затверджує реєстри відшкодувань вкладникам у порядку та у черговості, що встановлені нормативно-правовими актами Фонду; 5) затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; 6) приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов'язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; 7) встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб; 8) встановлює додаткові вимоги до порядку розкриття банками інформації для вкладників про умови надання банківських послуг із залучення вкладів.

Відповідно до ч. 1 статті 26 Закону, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Частиною 2 ст. 26 вказаного Закону передбачено, що вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Відповідно до ч.4 ст. 26 Закону, Фонд не відшкодовує кошти:1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка є пов'язаною з банком особою або була такою особою протягом року до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону, - протягом року до дня прийняття такого рішення); 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, оцінювач, у разі якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону, - один рік до дня прийняття такого рішення); 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) за вкладами у банку, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку проценти за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах; 11) розміщені на рахунках, що перебувають під арештом за рішенням суду.

Отже, з наведеного слідує, що Закон гарантує повернення кожному вкладнику банку суми відшкодування коштів за вкладом, у межах гарантованої суми відшкодування.

Тобто, відмовлено у відшкодуванні коштів за вкладом може бути лише за наявності підстав, передбачених ч.4 ст. 26 Закону, яка має вичерпний перелік.

Частинами 1-2 ст.27 Закону передбачено, що Уповноважена особа складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Уповноважена особа протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує:

1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;

2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 цього Закону;

3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що не виконане;

4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду;

5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.

В силу ч. 3 ст. 27 Закону, виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду. Також, Фонд оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті «Урядовий кур'єр» або «Голос України».

Згідно п. 5 розділу ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 року №14 (далі по тексту - Положення) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує та надає до Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку, окрім іншого, перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, згідно з додатком 2 до цього Положення.

Переліки, зазначені у цьому пункті, надаються до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом. У супровідному листі зазначаються назви переліків, кількість інформаційних рядків та підсумкові значення сум.

Перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду (далі - Перелік), формується за структурою, визначеною додатком 4 до цього Положення, та не включає інформацію про вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 Закону.

Протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та доповнення до переліків.

Пунктами 1, 2 розділу ІІІ Положення визначено, що Фонд завантажує поданий уповноваженою особою Фонду Перелік до програмно-апаратного комплексу Фонду та здійснює його перевірку в частині:

1) невключення до Переліку інформації про рахунки вкладників, розмір залишку гарантованої суми яких становить менше 10 гривень або більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, незалежно від кількості вкладів в одному банку;

2) невключення до Переліку інформації про рахунки: вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону; за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку; осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що не виконане; вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 Закону;

3) наявності необхідних для проведення ідентифікації реквізитів вкладника;

4) коректності реквізитів вкладника та іншої інформації.

Фонд складає на підставі Переліку реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат за формою, наведеною у додатку 5 до цього Положення (далі - Загальний реєстр), що затверджується виконавчою дирекцією Фонду.

Пунктами 4, 5 розділу ІІІ Положення передбачено, що на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду за розпорядженням директора-розпорядника Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів у національній валюті України (здійснює перерахування гарантованої суми відшкодування та передачу інформації про вкладників, яким здійснюється виплата відшкодування, до банків-агентів відповідно до умов договорів із банками-агентами) не пізніше 20 робочих днів (для банків, база даних про вкладників яких містить інформацію про більше ніж 500000 рахунків, - не пізніше 30 робочих днів) з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Фонд здійснює відшкодування коштів за вкладами відповідно до Загального реєстру за частинами Загального реєстру.

Вказані норми законодавства вказують, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: 1) складення уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; 2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку рахунків до Фонду; 3) складення Фондом на підставі отриманого переліку рахунків Реєстру відшкодувань вкладникам (Загального реєстру); 4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Реєстру відшкодувань вкладникам (Загального реєстру).

При цьому, Уповноважена особа може надавати Фонду протягом процедури ліквідації доповнення до переліку рахунків, зокрема щодо збільшення кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування.

Як свідчать матеріали справи, перерахування коштів з рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Істок Плюс» на рахунок ОСОБА_7 здійснено 06.08.2014 та 07.08.2014, тобто до прийняття Національним банком України постанови від 16.09.2014 № 576 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «АктаБанк» до категорії неплатоспроможних».

При цьому, ПАТ «АктаБанк», виконуючи розрахункові документи ТОВ «Істок Плюс» на переказ коштів на користь ОСОБА_7, не набув права на кошти, Банк не є стороною переказу коштів, а є лише виконувачем своїх зобов'язань перед клієнтом.

Статтею 1058 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року № 435-IV (далі - Цивільний кодекс України) визначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Відповідно до ст. 1062 Цивільного кодексу України, на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім'я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом. Кошти, помилково зараховані на рахунок вкладника, підлягають поверненню відповідно до статті 388 цього Кодексу.

Пунктом 1.8 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління Національного банку України від 12.11.2003 №492 (далі - Інструкція №492) закріплено, що банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки.

Вкладний (депозитний) рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей, що передаються клієнтом в управління на встановлений строк або без зазначення такого строку під визначений процент (дохід) і підлягають поверненню клієнту відповідно до законодавства України та умов договору.

Пунктом 10.1 Інструкції №492 передбачено порядок відкриття вкладного (депозитного) рахунку.

В силу вимог пунктів 10.12 та 10.19 Інструкції №492, кошти на вкладний (депозитний) рахунок фізичної особи можуть бути внесені вкладником готівкою, перераховані з іншого власного вкладного (депозитного) або поточного рахунку. Після закінчення строку або настання інших обставин, визначених законодавством України чи договором банківського вкладу, кошти з вкладного (депозитного) рахунку повертаються вкладнику шляхом видачі готівкою або в безготівковій формі на зазначений у договорі рахунок вкладника для повернення коштів чи за заявою вкладника на інший його рахунок. На вкладний (депозитний) рахунок фізичної особи можуть зараховуватися кошти, які надійшли на ім'я власника рахунку від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. У цьому разі вважається, що власник рахунку погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про свій вкладний (депозитний) рахунок. На вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті фізичної особи - резидента зараховуються: кошти, перераховані з поточного рахунку іншої фізичної особи, якщо це передбачено договором банківського вкладу.

Відповідно до пунктів 1.5, 1.6 Інструкції №492, умови відкриття рахунку та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом, і не повинні суперечити вимогам цієї Інструкції.

З аналізу наведених положень Інструкції №492 слідує, що при відкритті вкладного (депозитного) рахунку фізичної особи (вкладника) кошти на цей рахунок зараховуються саме від особи, яка укладає договір. Окрім цього, вказані положення також передбачають зараховування коштів, які надійшли на ім'я власника рахунку від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше.

Наведене свідчить, що ОСОБА_7 є вкладником банку, на якого розповсюджуються гарантії на відшкодування вкладу за рахунок коштів Фонду у межах гарантованої суми у розмірі 200 000 грн.

За таких обставин, підстави для визнання нікчемними транзакції (операції) щодо коштів, зарахованих ТОВ «Істок Плюс» на рахунок ОСОБА_7 відсутні.

Крім того, відповідачем не надано доказів, які б свідчили, що спірний правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави. Варто зауважити, що в матеріалах справи відсутнє судове рішення про визнання недійсним спірного договору.

При цьому, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «АктаБанк» вказує, що ОСОБА_7 не включено до переліку вкладників банку у зв'язку тим, що, договір є нікчемним на підставі п. 7 частини 3 ст. 38 Закону №4452-VI.

Частиною 2 статті 38 Закону визначено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 Закону, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»;

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України;

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду.

Так, згідно з п. 5 розділу ІІ Порядку виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 26 травня 2016 року №826 (далі по тексту - Порядок), перевірка правочинів (договорів) на предмет нікчемності проводиться Комісією у період здійснення Фондом тимчасової адміністрації банку.

В силу положень п. 7-9 Порядку, за наслідками проведення перевірки Комісією складаються та подаються на розгляд Уповноваженій особі Фонду пропозиції та висновки, які оформлюються відповідним актом (актами) перевірки.

Уповноважена особа протягом двох робочих днів з дня подання відповідного акта перевірки розглядає пропозиції й висновки, викладені у ньому, та у разі згоди з висновками готує та підписує відповідний розпорядчий документ та вчиняє інші необхідні дії.

У розпорядчому документі зазначається інформація про наявність/відсутність обґрунтованих підстав нікчемності правочинів (договорів) та обов'язково додається перелік нікчемних правочинів (договорів) із зазначенням номера рахунку/договору, назви операції, підстави нікчемності (норма закону) щодо кожного правочину (договору).

Про прийняте рішення Уповноважена особа Фонду повідомляє протягом одного робочого дня Фонд, сторони виявленого нікчемного правочину (договору) та у разі потреби - правоохоронні органи.

У листі сторонам нікчемного правочину (договору) обов'язково зазначаються: - підстава застосування наслідків нікчемності правочину (норма закону); - інформація щодо порядку застосування наслідків нікчемності.

Рішення про зняття обмежень на здійснення неплатоспроможним банком операцій за правочином (договором), щодо якого було встановлено нікчемність, приймається Фондом за наслідками здійснення Уповноваженою особою Фонду перевірки документів, пов'язаних із вчиненням правочинів (укладенням договорів), або на підставі рішення суду про визнання правочину (договору) дійсним, яке набрало законної сили.

Прийняте Фондом рішення про зняття обмеження на операції направляється до Уповноваженої особи Фонду не пізніше наступного робочого дня після його прийняття.

Отже, з наведених правових норм Порядку вбачається, що за наслідками перевірки правочинів Уповноважена особа приймає рішення про наявність або про відсутність обґрунтованих підстав нікчемності правочинів. При цьому, виявлення ознак нікчемності правочину є обов'язковою підставою для повідомлення про це сторін правочину.

Колегія суддів звертає увагу на те, що договір про комплексне обслуговування карткового рахунку та банківської платіжної картки № 145610 не передбачає жодних умов, які б надавали не встановлені законом переваги будь-яким кредиторам банку. Надходження коштів на рахунки позивача від іншої особи не свідчить про нікчемність ні договорів вкладів, ні самих транзакцій щодо перерахування коштів, оскільки ці правочини вчинені у межах чинного законодавства, що регулює договірні відносини та відносини у сфері банківської діяльності.

Окрім того, за правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у справі №826/1476/15 від 04.07.2018, при виявленні нікчемних правочинів Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписано уповноваженою особою Фонду - особою, що здійснює повноваження органу управління банку, не є актом індивідуальної дії у розумінні КАС України, оскільки не створює жодних обов'язків для позивача та безпосередньо не порушує прав позивача.

У той же час, обов'язок банку щодо повернення грошових коштів ОСОБА_7 підтверджено рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.09.2014 у справі № 200/15480/14-ц.

Доводи апелянта про те, що остаточне рішення у справі Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська № 200/15480/14-ц не прийнято, колегія суддів вважає помилковими, оскільки згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 26 січня 2015 року повернуто заяву Публічного акціонерного товариства «АктаБанк» про перегляд вказаного заочного рішення суду.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.01.2018 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «АктаБанк» на ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 26 січня 2015 року у справі повернуто без розгляду.

Вказані обставини свідчать про набрання законної сили заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 200/15480/14-ц.

Також, матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів щодо визнання правочину нікчемним, зокрема, звернення до суду із позовом про визнання договорів недійсними, наявності злочинного мотиву дій, який в свою чергу, може бути підтверджений вироком суду, який набрав законної сили.

З урахуванням наведеного та з огляду на те, що під час розгляду справи встановлено відсутність підстав для визнання нікчемними транзакції (операції) щодо коштів, зарахованих ТОВ «Істок Плюс» на рахунок ОСОБА_7, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність права у позивача для отримання відшкодування на правах спадщини.

Згідно з п. 3 розділу ІІ Положення №14 передбачено, що неплатоспроможний банк має право надати до Фонду зміни, та/або доповнення, та/або уточнення до бази даних про вкладників (далі - зміни до бази даних). Зміни до бази даних надаються до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом, у якому зазначаються:- тип змін до бази даних (зміна реквізитів вкладника без зміни гарантованої суми відшкодування, тимчасове обмеження (з причини відсутності первинних документів, виявлення помилкових записів, невідповідності реквізитів вкладника первинним документам тощо), зняття тимчасового обмеження, зміна сум залишків коштів тощо);- кількість інформаційних рядків, що змінюються;- підсумкові значення сум у файлі змін (для ідентифікації файла за записами, що змінюються).

Усі зміни до бази даних про вкладників надаються окремими файлами відповідно до їх типу, сформованими за правилами формування csv файлів згідно з додатком 1 до цього Положення. Опис можливих змін до бази даних про вкладників наведено в додатку 2 до цього Положення.

За таких обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для зобов'язання Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АктаБанк» включити дані ОСОБА_6 до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «АктаБанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором про комплексне обслуговування карткового рахунку і банківської платіжної картки № 145610 від 06.04.2012 та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16.06.2015 за № 958 та про зобов'язання Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АктаБанк» надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно збільшення кількості вкладників за рахунок ОСОБА_6, яким необхідно здійснити виплати відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «АктаБанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Разом з тим, позовні вимоги щодо визначення судом дати включення даних про ОСОБА_6 до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Актабанк» є передчасними, оскільки обов'язок відповідача щодо здійснення вказаних дій та подання додаткової інформації до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб виникне з дати набрання рішенням законної сили.

Посилання апелянта на те, що грошові кошти з рахунку ТОВ «Істок Плюс» на рахунок ОСОБА_7 надійшли у період дії постанови Національного банку України № 468/БТ від 07.08.2014 «Про віднесення ПАТ «Актабанк» до категорії проблемних», та сума вказаних коштів не перевищувала гарантованої Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, колегія суддів не приймає, з огляду на наступні обставини справи.

Відповідно до частини шостої ст. 67 Закону України «Про банки та банківську діяльність», Національний банк України має право запровадити особливий режим контролю за діяльністю банку та призначення куратора банку.

Особливий режим контролю є додатковим інструментом банківського нагляду, що використовується, як правило, одночасно із заходами впливу, встановленим статтею 73 цього Закону.

Під час здійснення особливого режиму контролю за діяльністю банку, Національний банк України має право заборонити банку використовувати для розрахунків прямі кореспондентські рахунки та/або вимагати від банку проведення розрахунків виключно через консолідований кореспондентський рахунок.

Статтею 75 Закону України «Про банки та банківську діяльність» передбачено обов'язок Національного банку України прийняти рішення про віднесення банку до категорії проблемних відповідно критеріїв, визначених в ньому.

Рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемного є банківською таємницею.

Національний банк України має право заборонити проблемному банку використовувати для розрахунків прямі кореспондентські рахунки та/або вимагати від проблемного банку проведення розрахунків виключно через консолідований кореспондентський рахунок.

Згідно п 5.1. Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 346 від 17.08.2012, Національний банк України має право запровадити особливий режим контролю за діяльністю банку та призначити куратора банку у випадках, передбачених нормативно-правовими актами Національного банку.

В силу п.п. 5.2, 5.3 вказаного Положення, Національний банк України для здійснення особливого режиму контролю за діяльністю банку одночасно з призначенням куратора банку може залучати фахівців з бухгалтерського обліку, юридичних питань, з питань платіжних систем, інформаційних технологій та з інших питань. Рішення про запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку та призначення куратора банку, строк дії особливого режиму контролю за діяльністю банку та повноважень куратора банку, повноваження куратора банку, відміну/дострокову відміну запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку та призначення куратора банку приймає Правління Національного банку України.

З наведеного слідує, що вказаними законодавчими актами не встановлено заборони банку після визнання його проблемним укладати договори, відкривати поточні та карткові рахунки та зараховувати на рахунок кошти.

Крім того, рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемного є банківською таємницею. Отже, ОСОБА_7 не міг знати про віднесення Банку до категорії проблемних.

Посилання апелянта на те, що Комісія подала до Фонду пропозицію щодо зняття тимчасового обмеження та внесення змін та доповнень до переліку рахунків вкладника ОСОБА_7 у сумі 6039,19 грн., колегія суддів не приймає до уваги, оскільки доказів на підтвердження зазначеної позиції матеріали справи не містять, тому наявні правові підстав для визначення суми, яка підлягає відшкодуванню позивачу в розмірі 196038,49 грн.

Решта доводів та заперечень апелянта - висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_6 та наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до частини першої ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до частини третьої ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК" Куліша Віктора Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Судді Вівдиченко Т.Р. Ганечко О.М. Кузьмишина О.М.

Повний текст постанови виготовлено 04.03.2019 року