Справа № 826/689/14
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2019-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

01 березня 2019 року № 826/689/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного

управління ДФС у м. Києві

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Архібуд»

про накладення арешту на рахунки

представники позивача - Мегера А.В.;

сторін: відповідача: Ковригіна В.Є., Карпенко А.В.

ВСТАНОВИВ:

22.01.2014 Державна податкова інспекція у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (далі - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Архібуд» (надалі - відповідач або ТОВ «Архібуд»), в якому просить накласти арешт на рахунки Товариства з обмеженою відповідальністю «Архібуд»:

№ 1843 (код валюти 840, 978, 980), відкритий у ПАТ «КБ «Хрещатик», МФО 300670;

№ 2825 (код валюти 980), відкритий у АТ «Сбербанк Росії», МФО 320627;

№ 2825 (код валюти 980), відкритий у АТ «Сбербанк Росії», МФО 320627;

№ 2825 (код валюти 980), відкритий у АТ «Сбербанк Росії», МФО 320627;

№ 2825 (код валюти 980), відкритий у АТ «Сбербанк Росії», МФО 320627;

№ 2825 (код валюти 980), відкритий у АТ «Сбербанк Росії», МФО 320627;

№ 2 (код валюти 980), відкритий у ПАТ «Банк Форум», МФО 322948;

№ 4349 (код валюти 980), відкритий у ПАТ «Банк Форум», МФО 322948;

№ 2 (код валюти 980), відкритий у ПАТ «Банк Форум», МФО 322948;

№ 2539 (код валюти 980), відкритий у ПАТ «Вернум Банк», МФО 380689;

№ 5 (код валюти 980), відкритий у АТ «Райффайзен Банк Аваль» у м. Києві, МФО 380805.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на підставі наказу № 207 від 20.01.2014 та направлення № 128/26-5-22-04 від 21.04.2014 позивач мав намір провести документальну позапланову виїзну перевірку відповідача; відповідач не допустив посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки, про що було складено акт № 721/26-55/22-04 від 21.01.2014; 22.01.2014 позивачем на підставі п.п. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 ПК України було застосовано умовний адміністративний арешт; відповідно до п. 94.6 ст. 94 ПК України арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Ухвалою від 27.01.2014 було відкрите провадження в адміністративній справі № 826/689/14.

28.01.2014 до суду від відповідача надійшли заперечення на позовну заяву, в яких відповідач просив суд в позові відмовити. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив, що правові підстави для проведення перевірки у позивача були відсутні, оскільки запит «Про надання інформації» від 18.10.2013 № 15778/10, на який нібито не відповів відповідач, був складений з порушенням вимог п. 73.3 ст. 73 ПК України; в порушення п. 78.4 ст. 78 ПУ України позивачу не була надана копія наказу на проведення перевірки, що є підставою для недопуску для проведення перевірки; зміст направлення на перевірку відрізняється від змісту наказу на проведення перевірки; в порушення п. 81.2 ст. 81 ПК України перевіряючими не було складено акт недопуску до перевірки.

Постановою від 13.02.2014 Окружний адміністративний суд м. Києва задовольнив позов Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві та наклав арешт на рахунки позивача: № 1843 (код валюти 840, 978, 980), відкритий у ПАТ «КБ «Хрещатик», МФО 300670; № 2825 (код валюти 980), відкритий у АТ «Сбербанк Росії», МФО 320627; № 2825 (код валюти 980), відкритий у АТ «Сбербанк Росії», МФО 320627; № 2825 (код валюти 980), відкритий у АТ «Сбербанк Росії», МФО 320627; № 2825 (код валюти 980), відкритий у АТ «Сбербанк Росії», МФО 320627; № 2825 (код валюти 980), відкритий у АТ «Сбербанк Росії», МФО 320627; № 2 (код валюти 980), відкритий у ПАТ «Банк Форум», МФО 322948; № 4349 (код валюти 980), відкритий у ПАТ «Банк Форум», МФО 322948; № 2 (код валюти 980), відкритий у ПАТ «Банк Форум», МФО 322948; № 2539 (код валюти 980), відкритий у ПАТ «Вернум Банк», МФО 380689; № 5 (код валюти 980), відкритий у АТ «Райффайзен Банк Аваль» у м. Києві, МФО 380805.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до Київського апеляційного адміністративного суду із апеляційною скаргою, в якій просив постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.02.2014 скасувати, в задоволені позову відмовити.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.04.2014 апеляційну скаргу ТОВ «Архібуд» залишено без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.02.2014 - без змін.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ТОВ «Архібуд» звернулось до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просило ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 08.04.2014 та постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.02.2014 скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05.05.2014 було відкрито касаційне провадження у справі № 826/689/14.

Відповідно до п. 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (по тексту - КАС України) у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03.10.2017, що діє з 15.12.2017, касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

На виконання наведеної норми матеріали адміністративної справи за касаційною скаргою ТОВ «Архібуд» 11.01.2018 надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою від 15.01.2018 касаційна скарга ТОВ «Архібуд» була прийнята до провадження Верховного Суду.

Постановою Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 826/689/14 касаційну скаргу ТОВ «Архібуд» було задоволено частково: постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.02.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 08.04.2014 скасовано; справу № 826/689/14 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Справу № 826/689/14 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу було передано судді Пащенку К.С.

Ухвалою від 20.02.2018 суддя Пащенко К.С. прийняв справу до свого провадження та призначив справу до розгляду в підготовче засідання на 02.04.2018.

В судовому засіданні 02.04.2018 суд, заслухавши представника позивача, ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду на 16.04.2018.

16.04.2018 до суду від відповідача надійшли доповнення до заперечень на позовну заяву, в який відповідач зазначає, що наказ ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві № 207 від 20.01.2014 був скасований судом; призначення податкової перевірки було незаконним; відмова від допуску перевіряючих не може бути підставою для прийняття рішення про арешт рахунків платника податків згідно із п. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 ПК України.

В судовому засіданні 16.04.2018 суд заслухав представників сторін, які, зокрема, звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи в письмовому провадженні.

Зважаючи на заявлене клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження, суд ухвалив адміністративну справу, відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України, розглядати в порядку письмового провадження на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

14.05.2013 до контролюючого органу надійшов лист від Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Київської області Державної податкової служби (далі - Ірпінська ОДПІ) про надання матеріалів перевірки, яким Ірпінською ОДПІ позивачу було направлено матеріали зустрічної звірки ТОВ «Будівельна компанія «Палаццо» щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 01.01.2011 по 30.04.2013.

У зв'язку з отриманням вказаного листа, позивач направив на адресу ТОВ «Архібуд» письмовий запит від 18.10.2013 № 15778/10 про надання інформації, а саме: пояснень та документального підтвердження господарських операцій між відповідачем і ТОВ «Будівельна компанія «Палаццо» (нижче - ТОВ «БК «Палаццо») за лютий 2013 року.

На даний запит податкового органу листом від 04.11.2013 № 91 ТОВ «Архібуд» надіслало відповідь про відмову у наданні пояснень та документального підтвердження з питань, що визначені в запиті.

У зв'язку з відмовою відповідача у наданні відомостей, витребуваних податковими органами, 20.01.2014 позивачем було видано наказ №207 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Архібуд» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні господарських операцій з ТОВ «БК «Палаццо» за лютий 2013 року та виписано направлення на проведення перевірки від 21.01.2014 № 128/26-55-22-04.

21.01.2014 на виконання вказаного наказу та відповідно до направлення на проведення перевірки, уповноваженою особою контролюючого органу було здійснено виїзд за місцем знаходження ТОВ «Архібуд» з метою проведення перевірки.

Головний бухгалтер ТОВ «Архібуд», посилаючись на відсутність підстав для проведення перевірки, відмовилась отримувати копію наказу на проведення перевірки та не допустила посадових осіб контролюючого органу до її проведення, про що позивач склав акт від 21.01.2014 № 721/26-55/22-04.

22.01.2014 позивачем було прийнято рішення про застосування до ТОВ «Архібуд» умовного арешту майна та в цей же день, на підставі статті 94 ПК України було подано адміністративний позов про накладення арешту на рахунки відповідача.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (скорочено альтернативно - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пункту 78.4 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник органу державної податкової служби приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

За змістом пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи органу державної податкової служби мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування органу державної податкової служби, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (об'єкта), перевірка якого проводиться (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється), мета, вид (планова або позапланова), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника органу державної податкової служби або його заступника, що скріплений печаткою органу державної податкової служби; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Згідно абзацу 5 пункту 81.1 статті 81 ПК України непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб органу державної податкової служби до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

У відповідності до абзацу 6 пункту 81.1 статті 81 ПК України відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

Згідно з пунктом 94.1 статті 94 ПК України адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Відповідно до підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 ПК України арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби.

Відповідно до пункту 94.4 статті 94 ПК України арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Згідно з пункту 94.6 статті 94 ПК України керівник контролюючого органу (його заступник) за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків.

Відтак, арешт майна платника може бути застосовано з двох підстав: якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або якщо платник податків відмовляється від допуску посадових осіб органу державної податкової служби до проведення перевірки.

При цьому, відмова у допуску до перевірки не може бути підставою для прийняття рішення про арешт рахунків платника податків в розумінні підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 ПК України, якщо така перевірка здійснена без дотримання умов та порядку прийняття контролюючим органом рішення про її проведення, що свідчить про її незаконність та відсутність правових наслідків такої.

Так, з матеріалів справи вбачається, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.04.2014 у справі №816/1010/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13.10.2015, визнано протиправними дії відповідача щодо проведення документальної позапланової перевірки ТОВ «Архібуд» з питань дотримання вимог податкового законодавства по господарським відносинам з ТОВ «БК «Палаццо» за лютий 2013 року та скасовано наказ Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві № 207 від 20.01.2014 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Архібуд».

За таких обставин суд доходить висновку, що у позивача були відсутні законні підстави для призначення та проведення перевірки відповідача, що, в свою чергу, свідчить і про відсутність правових підстав для накладення арешту на рахунки відповідача.

До того ж суд акцентує увагу, що згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами ст. 74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

При цьому, суд акцентує увагу, що в порядку виконання обов'язку, встановленого ч. 1 ст. 77 КАС України, позивачем не доведено факт дотримання умов та порядку прийняття рішення про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Архібуд» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні господарських операцій з ТОВ «БК «Палаццо» за лютий 2013 року, як і не доведено наявність правових підстав для її проведення.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28 серпня 2018 року (справа № 802/2236/17-а).

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд доходить висновку, що позовні вимоги не є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 1, 2, 9, 72-78, 241-246, 250 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві - відмовити повністю.

Рішення, відповідно до ст. 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма часниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного ухвали.

Відповідно до пп. 15.5 п. 1 Розділу VII Перехідні положення КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Окружний адміністративний суд міста Києва.

Суддя К.С. Пащенко