Справа № 211/680/19
Суддя: Ніколенко Д. М.
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 211/680/19
Провадження № 2-а/211/49/19
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
06 березня 2019 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Ніколенко Д.М.,
за участю секретаря судового засідання Гулько А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до поліцейського Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом та просить суд визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову серії НК № 406702 від 25 січня 2019 р.. про притягнення його до адміністративної відповідальності, посилаючись на відсутність доказів порушення ним вимог ПДР. В обґрунтування позову зазначив, що 25 січня 2019 року відповідачем було винесено оскаржувану постанову, відповідно до якої він, позивач, керуючи транспортним засобом, не мав при собі необхідних документів та не ввімкнув аварійну сигналізацію при зупинці інспектором патрульної поліції. Однак як вбачається з матеріалів справи, інспектор Собулевський В.Ю. при зупинці його авто не повідомив причину зупинки, зазначивши, що це є звичайна перевірка документів без причин. На його відмову поліцейські повідомили про те, що їм спішити немає куди та вони почекають, поки він надумає. Після цього ним було зроблено дзвінок на лінію 102 та повідомлено про факт незаконних дій патрульних поліцейських. Коли патрульні підійшли вдруге, їх камери відео фіксації були ввімкнені та відповідач почав погрожувати складанням направлення на медичне свідоцтво з відправленням у відділок. Після цих висловлювань інспектор Собулевський В.Ю. пішов до патрульного автомобіля та виніс постанову без будь-якої підготовки до розгляду справи, вирішення клопотання, предявлення досліджених доказів, тощо, чим проігнорував вимоги щодо процедури розгляду справи та позбавив його, позивача, можливості скористатися своїми правами в повному обсязі. Тому вважає, що зазначене спричинило неправильне та необґрунтоване рішення по справі та просить задовольнити заявлені вимоги.
Ухвалою суду від 07 лютого 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
В судове засідання сторони не зявилися, про дату слухання були повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки суд не повідомили.
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про розгляду справи за його відсутності, на задоволенні вимог наполягав з підстав, викладених в позові.
Відповідач інспектор УПП ОСОБА_2 направив до суду відзив на позов.
В обґрунтування відзиву зазначено, що інспектором під час патрулювання було помічено транспортний засіб Ситроенн державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1, з технічними пошкодженнями: вмятина на багажникові, що свідчило про те, що даний транспортний засіб може бути обєктом чи знаряддям вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Виявивши ці ознаки, ним було зупинено автомобіль позивача, після чого ОСОБА_1 було порушено п. 9.9. (б) ПДР не увімкнено аварійну світлову сигналізацію після зупинки на вимогу поліцейського. Після зупинки автівки та повідомлення причин зупинки та скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого п. 9.9 (б) ПДР, після чого водію було надано вимогу предявити водійське посвідчення реєстраційний документ на транспортний засіб, однак дана вимога виконана на не була та позивач відмовився предявити документи. Виконавши вимоги ст.. 278 КУпАП, він перейшов до розгляду справи та на питання позивачу чому не надав водійське посвідчення, отримав відповідь: «Складайте протокол, та яким чином мої документи підтвердять факт ДТП». Однак дані документи й не повинні були підтверджувати факт ДТП, в даному випадку він мав право перевірити водійське посвідчення та реєстраційний документ, а позивач надати йому вказані документи відповідно до п.6 ст. 32 Закону України «Про Національнуполіцію». Тому переконавшись у виконанні вимог ст.. 278 КУпАП, інспектором було складено у відношенні позивача постанову про накладення на нього адміністративного стягнення. Вважає, що при винесенні постанови інспектор керувався нормами КУпАП та діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими правовими актами, тому просить в задоволенні позову відмовити.
Враховуючи положення статті 205 КАС України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.
Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.
Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Як встановлено судом, 25 січня 2019 року поліцейським Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_2 було винесено постанову серії НК № 406702 відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (а.с. 8 копія постанови).
Згідно вказаної постанови, ОСОБА_1 керуючи автомобілем НОМЕР_2, 25 січня 2019 року о 02-10 годині по вул. Обїзна дорога біля станції швидкісного трамваю «ШПФ» в м. Кривому Розі, не мав при собі посвідчення водія та для позначення транспортного засобу при зупинці поліцейським не увімкнув аварійної сигналізації, чим порушив вимоги ПДР України, за що притягнутий до відповідальності за частиною 2 статті 122, частиною 1 статті 126 КУпАП.
Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі ПДР), учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих правил.
Згідно з підпунктом д) пункту 2.3. ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.
Пунктом 9.9. (б) ПДР встановлено, що аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена: у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.
Крім того, згідно пунктів 2.1 а) та 2.1 б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзвязку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон).
Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб.
Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність в т.ч. за користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів.
Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов'язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
В розумінні статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до частини першої статті 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.
Частинами третьою, четвертою зазначеної статті встановлено, що докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.
Крім того, згідно частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до частин третьої - шостої статті 71 КАС України, якщо особа, яка бере участь у справі, не може самостійно надати докази, то вона повинна зазначити причини, через які ці докази не можуть бути надані, та повідомити, де вони знаходяться чи можуть знаходитися. Суд сприяє в реалізації цього обов'язку і витребовує необхідні докази. Про витребування доказів або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про відмову у витребуванні доказів окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за наслідками розгляду справи.
Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали.
Суд може збирати докази з власної ініціативи.
Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.
Оцінка доказів здійснюється судом за правилами статті 86 КАС України, відповідно до приписів якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Згідно з статтею 31 Закону №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.
Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
На підтвердження обґрунтованості та законності оскаржуваної постанови відповідачем в якості доказу до письмових заперечень надано відеозапис правопорушення.
Разом з тим, відповідно до частини другої та третьої статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення.
Таким чином, в порушення частини 3 статті 283 КУпАП у постанові по справі про адміністративне правопорушення серії НК № 406702 від 25 січня 2019 р. не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення, та не вказано про те, чи взагалі таке фіксування проводилось, не надано інших доказів вчинення правопорушення.
З цього приводу суд зазначає, що зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтею 283 КУпАП. У ній зокрема необхідно зазначити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.
У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, наданий відповідачем відеофайл не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративних правопорушень.
Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 24 січня 2019 року у справі № 428/2769/17 (адміністративне провадження №К/9901/1667/17) , яка відповідно до частини 5 статті 242 КАС України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Враховуючи викладене, наданий відповідачем відеофайл не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, тому враховуючи те, що відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності свого рішення, судом встановлено наявність порушень процесуальних прав позивача як особи, відносно якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, позовні вимоги в частині скасування постанови підлягають задоволенню.
Разом з тим, вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача задоволенню не підлягають, оскільки вони охоплюються вимогами про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
Згідно пункту 3 частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 77, 134, 139, 243-246,286 КАС України , суд, -
адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Скасувати постанову серії НК № 406702 від 25 січня 2019 року, винесену поліцейським Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 КупАП, частиною 1 статті 126 КУпАП, та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 (чотириста двадцять п'ять) гривень 00 копійок.
Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів до Третього апеляційного адміністративного суду через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з дня його проголошення.
Суддя Д.М.Ніколенко